АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 216/5870/13-ц 22-ц/774/1286/К/14
Справа № 216/5870/13-ц
Провадження № 22-ц/774/1286/К/14
Категорія № 5 ( ІV )
03 червня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської
головуючого - судді : Грищенко Н.М.,
суддів : Братіщевої Л.А., Турік В.П.,
при секретарі - Бевзі М.О.
за участю: позивача - ОСОБА_2,
її представника - ОСОБА_3,
представника відповідача - ОСОБА_4 -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Центрально - Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 16
квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення
сплачених грошових коштів на
утримання майна, що перебуває у
спільній власності в порядку регресу
У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення
сплачених грошових коштів на
утримання майна, що перебуває у
спільній власності в порядку регресу.
В обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на те, що 21.05.1999 р.
вона зареєструвала шлюб з відповідачем
ОСОБА_4 Від шлюбних відносин сторони
мають сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 За
рішенням суду 27.01.2011 р. шлюб розірваний.

Перебуваючи у шлюбі, за договором
купівлі-продажу від 07.06.1999 року сторони
придбали житловий будинок, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Центрально - Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 17
травня 2012 р. затверджено мирову угоду
між сторонами, за якою було визнано
право власності на 1/3 частину будинку з
господарчими будівлями АДРЕСА_1 та на
частину іншого нерухомого майна, а за
відповідачем право власності на 2/3
частини вищевказаного житлового
будинку.

Посилаючись на те, що усі витрати по
утриманню будинку, придомової
території, сплати комунальних та інших
платежів постійно здійснюються
виключно за рахунок коштів позивача,
відповідач не виконує своїх обов'язків
щодо утримання будинку, просила суд
стягнути з відповідача на свою
користь сплачені кошти на утримання
будинку , що перебуває у спільній
сумісній власності в сумі 5866,45 грн. та
судові витрати.

Рішенням Центрально - Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 16
квітня 2014 року ОСОБА_2 відмовлено в
задоволені позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивач
ОСОБА_2 ставить питання про скасування
рішення суду та ухвалення нового
рішення про задоволення заявлених
позовних вимог в повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи.

Вважає, що суд першої інстанції не взяв
до уваги квитанції про сплату
комунальних послуг, які містять
відомості про платника ОСОБА_2 та її
підпис.

Суд не застосував до спірних
правовідносин норми законодавства,
які підлягали застосуванню.

В запереченнях на апеляційну скаргу
представник відповідача просить
рішення суду, як законне та
обґрунтоване , на її думку, залишити
без мін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено, що 21.05.1999 р. ОСОБА_2
зареєструвала шлюб з ОСОБА_4, що
підтверджується свідоцтвом про
одруження ( а.с.9).

Згідно копії договору купівлі-продажу
від 07.06.1999 р. посвідченого приватним
нотаріусом Криворізького міського
нотаріального округу ОСОБА_7, реєстр
№1980, та зареєстрованого Криворізьким
бюро технічної інвентаризації,
придбано будинок №2 по
пров.Джерельному в м.Кривому Розі, який
зареєстровано за ОСОБА_4 (а.с.8)

Як убачається з рішення
Центрально-Міського районного суду
м.Кривого Рогу від 27.01.2011 р. шлюб між
сторонами розірвано ( а.с.10).

Ухвалою Центрально - Міського
районного суду м. Кривого Рогу від
17.05.2012 р. затверджено мирову угоду,
згідно умов якої було визнано за ОСОБА_2
право власності на 1/3 частину житлового
будинку з господарчими будівлями
АДРЕСА_1 та на частину іншого
нерухомого майна, а за ОСОБА_4- право
власності на 2/3 частини вищевказаного
житлового будинку з господарськими
будівлями ( а.с.11-12).

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що платниками у квитанціях про
оплату комунальних послуг, наданих
позивачем в обґрунтування позовних
вимог за період з 2010 р. по серпень 2013 р.
зазначені і позивач ОСОБА_2 і
відповідач ОСОБА_4

Однак, колегія суддів не може
погодитися із висновком суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема
такі питання 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані ( пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6 ) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Проте суд першої інстанції не з'ясував
у повній мірі всі обставини, які мають
значення для справи, та не виконав усі
вимоги цивільного судочинства, у
зв'язку із чим рішення в даній справі
неможна повністю визнати законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК України
наймач зобов'язаний своєчасно вносити
квартирну плату та плату за комунальні
послуги.

На підставі ч. 2 ст. 162 ЖК України, плата
за комунальні послуги береться крім
квартирної плати за затвердженими в
установленому порядку тарифами.

Згідно п.5 ч.3 ст.20 Закону України "Про
житлово - комунальні послуги" споживач
зобов'язаний оплачувати житлово -
комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Стаття 322 ЦК України передбачає, що
власник зобов'язаний утримувати
майно, що йому належить, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Як убачається з матеріалів справи
сторони є співвласниками житлового
будинку АДРЕСА_1, позивачу належить 1/3,
відповідачу ОСОБА_4 2/3 його частини.

Згідно із ч.1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше
як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно квитанцій про оплату
комунальних послуг, платником на яких
зазначена ОСОБА_2, колегія суддів
приймає до уваги лише період з
травня 2012 року, тобто після виділення
часток у спільній сумісній власності
подружжя, оскільки до цього часу
сторони повинні були нести
солідарний обов'язок по сплаті
комунальних послуг.

Колегія суддів не приймає до уваги
доводи апеляційної скарги позивача в
частині не взяття до уваги квитанцій
на яких платником зазначений
відповідач ОСОБА_4, за наявності на них
її підпису, оскільки належних та
допустимих доказів, що кошти були
сплачені саме позивачем, суду не
надано.

На думку колегії суддів, позивачу
ОСОБА_2 за рахунок відповідача
підлягає компенсація 2/3 частини
сплачених нею коштів за комунальні
послуги за квитанціями від 07.06.2012 р.,
05.07.2012 р. дві квитанції, 07.07.2012 р., 30.08.2012
р., 04.10.2012 р., 19.12.2012 р. дві квитанції,
29.01.2013 р., 07.02.2013 р., 22.05.2013 р. на загальну
суму 1862,78 грн., з розрахунку сплачених
позивачем коштів 2794,18 грн. ( а.с.13-20).

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що районним судом
неправильно застосовано норми
матеріального права та неповно
з'ясовано обставини справи, у зв'язку з
чим рішення суду підлягає скасуванню з
підстав, передбачених п.п.1,4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України, з ухваленням нового рішення
про часткове задоволення позовних
вимог ОСОБА_2, а апеляційна скарга
частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ч.5 ст.88 ЦПК
України, якщо суд апеляційної або
касаційної інстанції, не передаючи
справи на новий розгляд, змінює
рішення або ухвалює нове, суд
відповідно змінює розподіл судових
витрат.

Колегія суддів вважає, що з
відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
підлягає стягненню сплачений судовий
збір за розгляд справи в суді першої а
апеляційної інстанції, пропорційно до
задоволеної частини позовних вимог
в сумі 111,48 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314- 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш
И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Центрально - Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 16
квітня 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
стягнення сплачених грошових коштів
на утримання майна, що перебуває у
спільній власності задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 у
відшкодування грошових коштів
сплачених на утримання майна , що
перебуває у спільній частковій
власності - 1862,78 грн. , у відшкодування
судових витрат 111,48 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий / підпис/

Судді / підписи/

з оригіналом згідно: