Р І Ш Е Н Н Я
227/2476/14-ц

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2014 року Добропільський
міськррайонний суд Донецької області у
складі:

головуючий суддя Лаврушин О.М.

за участю секретаря Верній М.Г.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Добропіллі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Білозерської міської ради, про
визнання права власності в порядку
спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Білозерської місько ради про визнання
права власності в порядку спадкування
мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
його мати ОСОБА_2.

29 серпня 2012 року його мати склала
заповіт згідно якого, все майно, у тому
числі і житловий будинок АДРЕСА_1 вона
заповідала йому.

Його рідна сестра ОСОБА_3 надала заяву
про відмову від спадщини яка
посвідчена секретарем виконкому
Білозерської міської ради від 10 січня
2014 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_4,
який за час життя 27 жовтня 1952 року уклав
з житловим селищем шахти №3
Добропільської районної ради договір
на право будівництва будинку і
безстрокового користування земельною
ділянкою за адресою: АДРЕСА_2

Вказаний договір було посвідчено
нотаріально Красноармійським
державним нотаріусом, але цей договір
не було зареєстровано в БТІ.

З часом вул.Сталіна було перейменовано
на вул.Островського по якій в
теперішній час знаходиться
батьківський будинок.

Після смерті батька мати фактично
прийняла спадщину, так як залишилася
проживати в цьому будинку до самої
смерті.

16 січня 1998 року його мати отримала
державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 0,0903 гектарів
по АДРЕСА_1 для будівництва і
експлуатації житлового будинку з
господарськими спорудами.

27 лютого 2014 року він звернувся до
приватного нотаріуса Добропільського
нотаріального округу ОСОБА_5 з заявою
про прийняття спадщини, але постановою
від 12 травня 2014 року йому було
відмовлено у вчиненні нотаріальних
дій, оскільки відсутня державна
реєстрація права власності на житловий
будинок з господарськими спорудами.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав і просить визнати за ним в
порядку спадкування право власності на
житловий будинок з господарськими
забудовами і спорудами і на земельну
ділянку площею 0,0903 га., яка належала
його матері відповідно до державного
акту на право власності на землю.

Секретар виконкому Білозерської
міської ради надала заяву про розгляд
справи у її відсутність, проти
задоволення позову не заперечує.

Вислухавши пояснення позивача та
дослідивши матеріали справи суд
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу
право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, у тому числі зачаті
за життя спадкодавця та народжені
після його смерті, той з подружжя, який
його пережив, та батьки.

Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець,
який постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Після смерті матері він став
періодично проживати в спірному
будинку та доглядати за ним.

Згідно ст.328 ЦК України, право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Згідно ст.331 ЦК України, право власності
на новостворене нерухоме майно
(житлові будинки, будівлі, споруди тощо)
виникає з моменту завершення
будівництва (створення майна).

Позивач після смерті батьків звернувся
до Добропільського БТІ з заявою про
виготовлення технічного паспорту на
житловий будинок.

Так, з технічного паспорту вбачається,
що будинок та допоміжні будівлі
побудовані у відповідності з
інженерними нормами, самовільно
збудованої або переобладнаної площі не
має.

Батько позивача ОСОБА_6, за час життя 27
жовтня 1952 року уклав з житловим селищем
шахти №3 Добропільської районної ради
договір на право будівництва будинку і
безстрокового користування земельною
ділянкою за адресою: АДРЕСА_2

Вказаний договір було посвідчено
нотаріально Красноармійським
державним нотаріусом, але цей договір
не було зареєстровано в БТІ.

З часом вул.Сталіна було перейменовано
на вул.Островського по якій в
теперішній час знаходиться
батьківський будинок позивача.

Після смерті батька мати фактично
прийняла спадщину, так як залишилася
проживати в цьому будинку до самої
смерті.

16 січня 1998 року мати позивача отримала
державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 0,0903 гектарів
по АДРЕСА_1 для будівництва і
експлуатації житлового будинку з
господарськими спорудами.

29 серпня 2012 року мати позивача склала
заповіт згідно якого, все майно, у тому
числі і житловий будинок АДРЕСА_1 вона
заповідала позивачу.

Рідна сестра позивача ОСОБА_3 надала
заяву про відмову від спадщини, яка
посвідчена секретарем виконкому
Білозерської міської ради від 10 січня
2014 року.

Оскільки право на будівництво
житлового будинку було зареєстровано
за батьком позивача, необхідно визнати
за ним право власності на житловий
будинок з надвірними забудовами і
спорудами після смерті батька.

В задоволенні позову в частині
визнання права власності за позивачем
на земельну ділянку площею 0,0903 кв.м.,
яка належала його матері на підставі
державного акту на право приватної
власності на землю слід відмовити,
оскільки позивач своєчасно звернувся
до нотаріуса за заявою про відкриття
спадщини і до теперішнього часу
спадкова справа не закрита і відмова
нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій
від 12 травня 2014 року стосується лише
житлового будинку.

То б то, відсутній предмет спору.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 321,331,1261,1268 ЦК України, ст.ст.212-215
ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування за законом після
смерті його батька ОСОБА_6 на житловий
будинок АДРЕСА_1 позначений під літерою
А-1, загальною площею 57,2 м.кв, надвірні
забудови і споруди: а-1 нежилу
прибудову, площею 14,2 м.кв., а-1 ганок,
площею 2,3 м.кв., Б-1 літню кухню, площею 13,3
м.кв., пг - погріб площею 8,0 м.кв., В-1
сарай, площею 21,7 м.кв., Г-1 гараж, площею
24,1 м.кв., Д-1 сарай, площею 7,6 м.кв., Е
убиральню, площею 1,3 м.кв., И-сарай,
площею 17,3 м.кв., №1 огорожу, площею 15,0
м.кв., №2 ворота, площею 3,9 м.кв.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення є правовстановлюючим
документом і підлягає державній
реєстрації.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга в Апеляційний суд Донецької
області через Добропільськийм
міськрайонний суд протягом 10 днів з дня
його проголошення.

Надруковано в нарадчій кімнаті у
одному примірнику.

Головуючий

Суддя О.М.Лаврушин

17.06.2014