Справа № 362/3601/13-ц
Головуючий у І інстанції Мєдвєдєв
К.В.Провадження № 22-ц/780/3046/14
інстанції Мережко М.В.Категорія 24
УХВАЛА

Іменем України

29 травня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі :

Головуючого судді: Мережко М.В.,

Суддів: Данілова О.М., Суханової Є.М.

При секретарі: Франюк Т.В.

Розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м.Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 19 січня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_2 до
Приватного акціонерного товариства
«Страхової Компанії «ПРОВІДНА» про
стягнення страхової суми за шкоду
заподіяну життю і здоров'ю в результаті
дорожньо - транспортної пригоди.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, дослідивши
матеріали справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2013 року позивач звернулася в
суд із зазначеним позовом.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 16
лютого 2012 рок внаслідок ДТП, за участю
транспортного засобу ГАЗ, державний
номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3, їй
завдано тяжкі тілесні ушкодження по
критерію загрози життю, а частина
ушкоджень середнього ступеня тяжкості
по критерію тривалості захворювання
понад 21 день, а її син ОСОБА_4 від
отриманих тілесних ушкоджень помер.

Вироком Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 30 серпня 2012 року ОСОБА_3 визнаний
винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч.2 ст. 286 КК України з
призначенням покарання у вигляді
позбавлення волі.

Власником транспортного засобу марки
ГАЗ є ОСОБА_5, у якого був укладений
договір добровільного страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів із ПрАТ «СК «ПРОВІДНА». Строк
дії полісу з 24 грудня 2011 року по 23
грудня 2012 року.

Згідно із п.2 цього договору страховим
випадком є подія, яка сталася за участю
забезпеченого полісом транспортного
засобу і внаслідок якої настає
цивільно-правова відповідальність
особи, відповідальність якої
застрахована за договором.

Відповідно до п.4 Полісу страхова сума
на одного потерпілого за шкоду,
заподіяну життю і здоров'ю становить 100
000 грн.

Позивач вважає, що страховик має
виплатити їй 100 000 грн за шкоду завдану
життю і здоров'ю, а також 100 000 грн за
шкоду заподіяну життю її сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 991 ЦК України
страховик здійснює страхову виплату
відповідно до умов договору на
підставі заяви страхувальника або
іншої особи, визначеної договором і
страховим актом.

Позивач відповідно до умов договору
подала заяву про виплату страхового
відшкодування, однак відповідач
відмовив їй у виплаті, тому позивач
просить задовольнити її вимоги.

Рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 19 березня 2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
позивач ОСОБА_2 подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду, ухвалити нове рішення про
повне задоволення її вимог. В
апеляційній скарзі зазначає, що суд
неповно з'ясував обставини, що мають
значення для справи, висновки суд не
відповідають обставинам справи.
Зокрема суд не взяв до уваги ту
обставину, що хоч за вироком суду із
винної особи стягнуто як матеріальну
так і моральну шкоду, разом з тим
вказане рішення не виконується, а тому
неможна вважати, що відшкодування
шкоди відбулося.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин справи, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається, як на підставу
свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом.

Як встановлено судом першої інстанції,
16 лютого 2012 рок внаслідок ДТП, за участю
транспортного засобу ГАЗ, державний
номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3,
позивачу ОСОБА_6 завдано тяжкі тілесні
ушкодження по критерію загрози життю, а
частина ушкоджень середнього ступеня
тяжкості по критерію тривалості
захворювання понад 21 день, а її син
ОСОБА_4 від отриманих тілесних
ушкоджень помер.

Вироком Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 30 серпня 2012 року ОСОБА_3 визнаний
винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч.2 ст. 286 КК України з
призначенням покарання у вигляді
позбавлення волі. Задоволені позовні
вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_2 Стягнуто із
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 21 865 грн на
поховання сина, 400 000 грн моральної
шкоди, на користь ОСОБА_2 400 000 грн
моральної шкоди. Крім того, як
встановлено вироком суду, ОСОБА_3
відшкодував лікування ОСОБА_2 в сумі 31
500 грн ( а.с. 3-9).

Ухвалою апеляційного суду Київської
області від 15 листопада 2012 року вирок
залишено без змін ( а.с. 36-37).

Власником транспортного засобу ГАЗ є
ОСОБА_5, у якого був укладений договір
(поліс) АВ2608759 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів із ПрАТ «СК
«ПРОВІДНА». Строк дії полісу з 24 грудня
2011 року по 23 грудня 2012 року. (
а.с. 27).

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ N 4 від 01 березня 2013 року, «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» розглядаючи
позови про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки, суди повинні мати на увазі,
що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК
України шкода, завдана особі чи майну
фізичної або юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала. Обов'язок відшкодувати
завдану шкоду виникає у її завдавача за
умови, що дії останнього були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, - незалежно від наявності
вини.

Положення статті 625 ЦК України не
застосовуються до відносин з
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки, оскільки
відшкодування шкоди є
відповідальністю, а не грошовим
зобов'язанням, яке виникає з договірних
зобов'язань. Винятком є
відповідальність страховика (стаття 992
ЦК України).

З огляду на презумпцію вини завдавача
шкоди (частина друга статті 1166 ЦК
України) відповідач звільняється від
обов'язку відшкодувати шкоду (у тому
числі і моральну шкоду), якщо доведе, що
шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу
потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК
України, пункт 1 частини другої статті
1167 ЦК України). Потерпілий подає докази,
що підтверджують факт завдання шкоди
за участю відповідача, розмір завданої
шкоди, а також докази того, що
відповідач є завдавачем шкоди або
особою, яка відповідно до закону
зобов'язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до частини четвертої статті
61 ЦПК України вирок у кримінальній
справі, що набрав законної сили, або
постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкові для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено вирок
або постанову суду, з питань, чи мали
місце ці дії та чи вчинені вони цією
особою. У зв'язку із цим у разі
прийняття судом постанови про закриття
провадження у справі про
адміністративне правопорушення,
наприклад, через закінчення строків
накладення адміністративного
стягнення (стаття 38 Кодексу України про
адміністративні правопорушення), суд
повинен звернути увагу на те, чи
містить така постанова суду відповіді
на питання про те, чи мала місце
дорожньо-транспортна пригода та чи
сталася вона з вини відповідача.
Відсутність складу злочину, наприклад,
у разі відмови у порушенні
кримінальної справи, закриття
кримінальної справи за правилами
Кримінально-процесуального кодексу
України 1960 року чи закриття
кримінального провадження за
правилами Кримінального
процесуального кодексу України 2012 року
не означає відсутність вини для
цивільно-правової відповідальності.
При цьому постанова (ухвала) слідчого,
прокурора, суду про відмову в порушенні
кримінальної справи або її закриття,
закриття кримінального провадження є
доказом, який повинен досліджуватися
та оцінюватися судом у цивільній
справі у порядку, передбаченому ЦПК
України.

Відповідно до ст. 23.1 Закону України
1961-IV від 01 липня 2004 року «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів шкодою, заподіяною життю та
здоров'ю потерпілого внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, є:

шкода, пов'язана з лікуванням
потерпілого;

шкода, пов'язана з тимчасовою втратою
працездатності потерпілим;

шкода, пов'язана із стійкою втратою
працездатності потерпілим;

моральна шкода, що полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких потерпілий -
фізична особа зазнав у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я;

шкода, пов'язана із смертю потерпілого.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Як видно із матеріалів справи, позивач
за вироком суду, який набрав законної
сили, отримала відшкодування з винної
особи на лікування, та відшкодування
моральної шкоди, права позивача були
відновлені, тому правових підстав для
стягнення тих самих грошових сум на
відшкодування тієї ж шкоди із
страхової компанії відсутні, крім того
як встановлено судом першої інстанції,
суми стягнуті за вироком суду набагато
більші (400 000 грн), ніж передбачені
лімітом відповідальності на одного
потерпілого страховим полісом (100 000
грн).

Доводи апеляційної скарги щодо
невиконання вироку суду в частині
стягнення відшкодування, стосуються
виконання рішення, і передбачає іншу
відповідальність ,не спростовують
висновків суду першої інстанції,
рішення суду законне та обгрунтоване,
постановлене з дотриманням вимог
законодавства, підстав для його
скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 19 січня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: