Справа № 367/1133/14-ц Головуючий у І
інстанції Оладько С.І.Провадження №
22-ц/780/3671/14 Доповідач у 2 інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

10 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого Малорода О.І.

суддів: Матвієнко Ю.О., Ігнатченко Н.В.

при секретарі Лопатюк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Київ цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ірпінського міського суду Київської
області від 04 квітня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання повнолітньої
дитини, яка навчається, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом та просив стягнути з
відповідача аліменти на його користь у
розмірі 1 000 грн. щомісячно до
досягнення ним 23 років.

Мотивував свої вимоги тим, що
відповідач є його батьком, участі у
його вихованні і утриманні не приймає.

Зазначав, що він є студентом 4-го курсу
денної форми навчання та потребує
матеріальної допомоги, оскільки він
проживає та перебуває на утриманні
своєї матері, яка не працює та
знаходиться у декретній відпустці.

Вказував, що йому потрібні кошти на
додаткові витрати пов'язані з
навчанням: оплата проїзду, одягу, книг,
канцелярських приладів.

Оскільки його мати не має можливості
повністю утримувати його, вважає, що
його батько також зобов'язаний
приймати участь у його утриманні у
зв'язку із продовженням навчання.

Рішенням суду в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове про
задоволення позовних вимог.

Вважає, що рішення постановлено з
порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права.

З посиланням на положення ст. 199 СК
України та п. 20 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року №3 «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
зазначив, що його батько також повинен
приймати участь у його утриманні.

Вважає, що судом безпідставно було
відмовлено в позові, оскільки
відповідачем не було надано доказів
того, що він не працює та не має змоги
утримувати його.

Оскільки відповідач офіційно не
працевлаштований та має мінливий
дохід, вважає, що на виконання положень
ст. 184 СК України суд може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід задовольнити частково.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідач є батьком позивача, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи копією свідоцтва про
народження.

Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1, на даний час є
повнолітнім.

Згідно довідки №1595 від 15 лютого 2014 року
позивач є студентом 4 курсу денної
форми навчання Інституту
інформаційно-діагностичних систем
Національного авіаційного
університету, термін навчання з 01
вересня 2010 року по 30 червня 2014 року.

Також, судом першої інстанції
встановлено, що батьки позивача ОСОБА_2
та ОСОБА_3 розірвали шлюб у 1996 році. З
відповідача на утримання позивача
рішенням суду було стягнуто аліменти і
станом на 06 квітня 2011 року розмір
заборгованості по аліментах становив 33
956 грн. 15 коп.

Суд дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення позовних
вимог, оскільки позивач не надав суду
доказів на підтвердження того факту, що
відповідач працює чи іншим шляхом
отримує будь-які доходи та може
надавати позивачу матеріальну
допомогу як повнолітній особі, яка
навчається.

Крім цього, посиланням на ст. 199 ч.1 СК
України, суд зазначив, що відповідачем
була подана заява про те, що він не
працює.

Колегія не погоджується з висновками
суду першої інстанції.

За змістом ст. 200 СК України суд
визначає розмір аліментів на
повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі і (або) у частці від
заробітку (доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у ст.
182 СК України , а саме: стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина. При визначенні
розміру аліментів з одного з батьків
суд бере до уваги можливість надання
утримання другим з батьків, своїми
дружиною, чоловіком та повнолітніми
дочкою, сином.

Як роз'яснено у п. 20 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 "Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів" від 15 травня 2006
року, обов'язок батьків утримувати
повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання), виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу.

Однією із обов'язкових умов надання
батьками утримання повнолітнім дочці
чи сину є можливість надання ними дітям
матеріальної допомоги.

Проте суд першої інстанції не дослідив
ту обставину, чи має можливість
відповідач надавати матеріальну
допомогу позивачу.

Відповідачем, в порушення вимог ст. 60
ЦПК України не надано суду доказів, на
підтвердження того, що він не працює та
не має можливості сплачувати аліменти.

Колегією встановлено, що відповідач
ухиляється від сплати аліментів, що
підтверджують наявні в матеріалах
справи: вирок Святошинського районного
суду міста Києва від 15 листопада 2004
року, яким ОСОБА_2 визнано винним у
вчиненні злочину - злісному ухиленні
від сплати аліментів, встановлених
рішенням суду на утримання дитини (а.с.
11-12); розрахунок заборгованості по
аліментах від 27 лютого 2013 року, згідно
якого вказана заборгованість станом на
06 квітня 2011 року становила 33 956 грн. 15
коп. (а.с. 13-15).

Відповідно до довідки, виданої
Національним авіаційним
університетом, термін навчання
позивача за ОКР бакалавр - з 01 вересня
2010 року по 30 червня 2014 року.

Згідно ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет
України на 2014 рік», прожитковий мінімум
на одну працездатну особу становить 1218
грн.

Враховуючи вищевказане, та положення
ст. 184, 200, 201 СК України, колегія вважає,
що апеляційну скаргу слід задовольнити
частково, стягнути з відповідача на
користь позивача аліменти на утримання
повнолітньої дитини, яка навчається у
розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 27
лютого 2014 року на термін його навчання -
до 30 червня 2014 року.

Колегія вважає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з порушенням норм
матеріального права та процесуального,
оскільки не встановив та не дослідив ту
обставину, чи має відповідач
можливість надавати матеріальну
допомогу позивачу, а тому згідно з ст. 309
ч. 1 ЦПК України колегія і скасовує
рішення першої інстанції, ухвалює нове,
яким задовольняє апеляційну скаргу
частково.

Керуючись ст. 309 ЦПК України колегія,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 04 квітня 2014 року
скасувати, ухвалити нове, яким позов
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця міста Києва,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
проживаючого АДРЕСА_1 на користь
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого
АДРЕСА_2 аліменти на утримання
повнолітнього сина, який навчається у
розмірі 600 гривень щомісячно з усіх
його доходів, починаючи з 27 лютого 2014
року і до закінчення навчання, тобто до
30 червня 2014 року.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом 20 днів.

Головуючий:

Судді: