Справа № 750/1808/14 Провадження №
22-ц/795/1199/2014 Головуючий у I інстанції
-Карапута Л. В. Доповідач - Шитченко
Н. В.Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючої - судді Шитченко Н.В.

суддів: Висоцької Н.В., Страшного М.М.,

при секретарі - Зіньковець О.О.,

за участю представника позивача Рожка
С.М.,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2,
яка діє в своїх інтересах та інтересах
неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4, на
рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 23 квітня 2014 року у справі
за позовом публічного акціонерного
товариства КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2,
ОСОБА_2 в інтересах неповнолітніх
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про виселення, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 23 квітня 2014 року позов
ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено. ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виселено з квартири
АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, вважаючи
рішення суду першої інстанції
незаконним та необґрунтованим, просить
скасувати його та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що суд першої інстанції при
постановленні рішення не врахував прав
та інтересів членів сім'ї боржника та
відповідача.

Апелянт зазначає, що суд безпідставно
не взяв до уваги положення нормативних
актів, які встановлюють право дитини
користуватися приміщенням нарівні з
власником. Вказує, що спірне приміщення
є спільною сумісною власністю
подружжя, вона разом з дітьми фактично
користується квартирою та є власником
її частки.

Крім того, апеляційна скарга містить
посилання про те, що позивачем не
дотримані вимоги ЗУ «Про іпотеку» щодо
порядку повідомлення про примусове
виселення з приміщення.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду - залишенню
без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
ОСОБА_2 разом з неповнолітніми дітьми
зареєстровані та проживають АДРЕСА_1.
Вказане приміщення належить на праві
власності ОСОБА_5 і передано ним в
іпотеку в забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором. На
час розгляду справи судовим рішенням
звернуто стягнення на предмет іпотеки,
а отже його мешканці підлягають
виселенню.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з таким висновком суду,
оскільки він ґрунтується на матеріалах
справи та відповідає вимогам чинного
законодавства.

По справі встановлено, що 10 серпня 2005
року між ЗАТ КБ «Приватбанк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«Приватбанк», та ОСОБА_5 був укладений
іпотечний договір, згідно якого для
забезпечення виконання зобов'язання за
кредитним договором № CNH0GF00320304 від 10
серпня 2005 року про надання останньому
кредиту в сумі 35400 доларів США, передано
в іпотеку банківської установи
трикімнатну квартиру загальною площею
57,6 кв.м, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_3 в м. Чернігові (а.с. 13-18).

В п. 7 договору іпотеки зазначено, що
вищевказана квартира належить ОСОБА_5
на праві власності на підставі
договору купівлі-продажу від 10 серпня
2005 року, посвідченого приватним
нотаріусом Чернігівського міського
нотаріального округу за реєстровим №
868.

Банком умови кредитного договору
виконано та надано позичальнику
обумовлену договором суму коштів,
проте позичальник своєчасно погашення
кредиту та відсотків не здійснював, у
зв'язку з чим утворилась
заборгованість, яка станом на 03 квітня
2013 року становила 27268,87 доларів США.
Рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 01 жовтня 2013 року в
рахунок погашення вказаної
заборгованості звернуто стягнення на
предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2
шляхом продажу вказаного майна ПАТ КБ
«Приватбанк» з укладенням від імені
ОСОБА_5 договору купівлі-продажу з
іншою особою-покупцем (а.с. 19-21). Рішення
суду набрало законної сили. Рішенням
апеляційного суду Чернігівської
області від 4 червня 2014 року вказане
рішення суду першої інстанції змінено
та викладено його резолютивну частину
в редакції, що визначена ст.ст. 38, 39
Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до положень ст. 40 Закону
України «Про іпотеку» від 05 червня 2003
року та ст. 109 Житлового Кодексу УРСР
від 30 червня 1983 року звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
є підставою для виселення всіх
мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Виселення проводиться
у порядку, встановленому законом.

Після прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільняють
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що 11
листопада 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
на адресу відповідачів було надіслано
письмову вимогу про добровільне
виселення з квартири на протязі одного
місяця з дня отримання даної письмової
вимоги (а.с. 22, 24). Факт отримання ОСОБА_2
вказаної вимоги підтверджений
повідомленням про вручення поштового
відправлення (а.с. 23), отже доводи
апеляційної скарги про недотримання
позивачем порядку повідомлення про
примусове виселення з приміщення не
заслуговують на увагу колегії суддів.

Згідно довідки дільниці № 2 КП
«Деснянське» Чернігівської міської
ради від 18 березня 2014 року ОСОБА_2 та її
діти ОСОБА_3, ОСОБА_4 зареєстровані
АДРЕСА_1. Власник квартири, ОСОБА_5 за
вказаною адресою не зареєстрований в
зв'язку зі зміною місця проживання (а.с.
68).

Не заслуговують також на увагу доводи
апеляційної скарги про порушення судом
першої інстанції вимог Закону України
«Про охорону дитинства», оскільки
апелянт в ході розгляду справи не
заперечувала, що її неповнолітні діти
були зареєстровані в спірній квартирі
після укладення іпотечного договору і
без згоди банківської установи, а отже
на час передачі нерухомості в іпотеку
права користування житлом не мали.

Проаналізувавши наявні у справі
докази, апеляційний суд приходить до
висновку, що обставини, які відповідач
ОСОБА_2 зазначає в апеляційній скарзі,
не знайшли свого підтвердження
наданими доказами і не ґрунтуються на
вимогах діючого законодавства.

Зважаючи на наведене, апеляційний суд
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно визначив
наявність правових підстав для
задоволення позовних вимог ПАТ КБ
«Приватбанк», оскільки рішення суду
першої інстанції ухвалено з
дотриманням норм матеріального права
та процесуального права і підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324
ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в
своїх інтересах та інтересах
неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4, -
відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 23 квітня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: