У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2014 року
м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Ткачука О.С.

Суддів: Кафідової О.В.,
Колодійчука В.М., Умнової О.В.,
Фаловської І.М.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_6, приватного акціонерного
товариства «Українська
охоронно-страхова компанія» про
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, за касаційною скаргою ОСОБА_5
на ухвалу апеляційного суду
Херсонської області від 5 лютого 2014
року,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом, в якому просив стягнути
з приватного акціонерного товариства
«Українська охоронно-страхова
компанія» на його користь шкоду,
завдану внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди в сумі 21
310,82 грн., витрати, понесені на
проведення авто-товарознавчого
дослідження в сумі 550 грн.; стягнути з
ОСОБА_6 на його користь витрати на
правову допомогу в сумі 3 000 грн.
та витрати по сплаті судового збору.

Позов мотивовано тим, що згідно
протоколу від 24 жовтня 2012 року, 24
жовтня 2012 року о 12 год. на автодорозі
Каланчак - Хорли позивач керуючи
автомобілем «VW Golf II 1.6TD», д.н. НОМЕР_1,
здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ
2101, д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6,
який рухався в попутному напрямку, чим
порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху
України. Постановою Каланчацького
районного суду від 29 листопада 2012 року,
залишеною без змін постановою
апеляційного суду Херсонської області
від 4 січня 2013 року позивача звільнено
від адміністративної відповідальності
у зв'язку з відсутністю в його діях
складу адміністративного
правопорушення. Внаслідок ДТП його
автомобіль отримав механічні
пошкодження. ОСОБА_6 застрахував свою
цивільно-правову відповідальність
перед третіми особами в ПАТ
«Українська охоронно-страхова
компанія». Посилаючись на вказані
обставини позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення з ПАТ
«Українська охоронно-страхова
компанія» матеріальної шкоди, завданої
внаслідок ДТП, витрат, понесених на
проведення авто-товарознавчого
дослідження та стягнення з ОСОБА_6
витрат на правову допомогу і витрат по
сплаті судового збору.

Рішенням Каланчацького районного
суду Херсонської області від
3 грудня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Херсонської
області від 5 лютого 2014 року, у
задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з ухвало
суду апеляційної інстанції подав
касаційну скаргу, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судом норм
матеріального та порушення норм
процесуального права просить її
скасувати з направленням справи до
місцевого суду на новий розгляд.

Заслухавши доповідь судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали цивільної
справи, перевіривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційну скаргу слід
задовольнити частково, виходячи з
наступного.

Суд першої інстанції, з висновками
якого погодився апеляційний суд,
відмовляючи у задоволенні позову,
виходив з того, що в матеріалах справи
відсутні докази вини ОСОБА_6 у вчиненні
ДТП. Останній не притягувався до
відповідальності за скоєння вказаного
ДТП, тому цивільно-правова
відповідальність у нього не виникла.
Позивач не звертався із заявою на
виплату страхового відшкодування, у
зв'язку із чим, рішення про страхове
відшкодування страховиком не було
прийняте.

З такими висновками судів першої та
апеляційної інстанцій погодитися не
можна, оскільки вони зроблені судами
без належного з'ясування дійсних
обставин справи, прав та обов'язків
сторін, оцінки наданих ними доказів, з
огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Вказаним вимогам процесуального
права рішення місцевого та
апеляційного судів не відповідають.

В ході розгляду даної справи судами
не дотримано вимог ч.4
ст.10 ЦПК України щодо обов'язку сприяти
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи. Позивач наполягав на
проведенні у справі авто-технічної
експертизи для встановлення винної
особи у вчиненні ДТП. За умов
недостатності даних для проведення
такої експертизи суди не сприяли
сторонам у їх збиранні, жодних дій щодо
витребування доказів, допиту у якості
свідків, та інших процесуальних дій не
вчинили.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» від 1 березня 2013
року №4, розглядаючи позови про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки, суди повинні
мати на увазі, що відповідно до статей
1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну
фізичної або юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала. Обов'язок відшкодувати
завдану шкоду виникає у її завдавача за
умови, що дії останнього були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, - незалежно від наявності
вини.

Відповідно до частини четвертої
статті 61 ЦПК вирок у кримінальній
справі, що набрав законної сили, або
постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкові для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено вирок
або постанову суду, з питань, чи мали
місце ці дії та чи вчинені вони цією
особою. У зв'язку із цим у разі
прийняття судом постанови про закриття
провадження у справі про
адміністративне правопорушення,
наприклад, через закінчення строків
накладення адміністративного
стягнення (стаття 38 Кодексу України про
адміністративні правопорушення), суд
повинен звернути увагу на те, чи
містить така постанова суду відповіді
на питання про те, чи мала місце
дорожньо-транспортна пригода та чи
сталася вона з вини відповідача.

Позивач посилався на те, що
постановою Каланчацького районного
суду Херсонської області від 29
листопада 2012 року, залишеною без змін
постановою апеляційного суду
Херсонської області від 4 січня 2013 року
його звільнено від адміністративної
відповідальності у зв'язку з
відсутністю в його діях складу
адміністративного правопорушення.
Провадження у справі закрито. В ході
апеляційного розгляду судом
апеляційної інстанції встановлено, що
ОСОБА_6, який виїжджав на другорядну
дорогу не пропустив автомобіль під
керуванням ОСОБА_5 чим порушив вимоги
п.16.11 ПДР України, тому в діях ОСОБА_5
відсутній склад адміністративного
правопорушення.

Вказаним обставинам судами не надано
належної оцінки з урахуванням інших
зібраних у справі доказам. Не надано
відповіді на питання про те, чи сталася
ДТП з вини відповідача, не встановлено
особу, яка має відповідати за завдану
шкоду.

Фактично, суди попередніх інстанцій
допустили однобічність дослідження
доказів та залишили спір щодо
відшкодування шкоди не вирішеним.

Зазначене вище свідчить про неповне
встановлення судами, як першої, так і
апеляційної інстанцій, фактичних
обставин, які мають істотне значення
для правильного вирішення справи, що в
свою чергу призвело до поверхневого
вирішення спору.

За таких обставин, ухвалені судами
першої та апеляційної інстанцій
рішення не можуть вважатися законними
і обґрунтованими, у зв'язку із чим,
відповідно до ст.338 ЦПК України їх слід
скасувати з передачею справи до суду
першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК
України, Колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Рішення Каланчацького районного суду
Херсонської області від 3
грудня 2013 року, ухвалу апеляційного
суду Херсонської області від 5
лютого 2014 року скасувати.

Справу передати до суду першої
інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Ткачук О.C. судді Кафідова
О.В. Колодійчук В.М. Умнова О.В.
Фаловська І.М.