У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Олійник А.С.,

суддів: Гончара В.П., Дербенцевої Т.П.,
Парінової І.К., Савченко В.О.,-

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Альфа Банк»
до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя
особа - служба у справах дітей
Свалявської райдержадміністрації, про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
«Альфа Банк» на рішення Свалявського
районного суду Закарпатської області
від 18 вересня 2013 року та рішення
апеляційного суду Закарпатської
області від 12 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ПАТ «Альфа Банк»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4 про звернення
стягнення на предмет іпотеки. Позивач
просив суд ухвалити рішення яким у
рахунок погашення кредитної
заборгованості звернути стягнення на
предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1,
шляхом проведення прилюдних торгів, а
також виселити відповідачів з цієї
квартири та зняти їх з реєстраційного
обліку.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 06
липня 2007 року між ПАТ «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір, згідно якого
позичальник одержав кредит у розмірі 25
000 доларів США. Також 06 липня 2007 року у
забезпечення виконання кредитного
зобов'язання відповідачем було
передано банку в іпотеку квартиру
АДРЕСА_1. 17 грудня 2012 року ПАТ
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» та ПАТ
«Альфа Банк» уклали договір
факторингу, відповідно до умов якого до
позивача перейшли права грошової
вимоги за укладеним 06 липня 2007 року
кредитним договором.

Рішенням Свалявського районного суду
Закарпатської області від 18 вересня
2013 року ПАТ «Альфа Банк» відмовлено у
задоволенні позовних вимог.

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 12 грудня
2013 року, рішення Свалявського
районного суду Закарпатської області
від 18 вересня 2013 року змінено -
відмовлено ПАТ «Альфа Банк» у
задоволенні позовних вимог з інших
правових підстав.

У касаційній скарзі ПАТ «Альфа Банк»
просить скасувати оскаржувані судові
рішення та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити заявлені позовні вимоги,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильним
застосування норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідь судді,
вивчивши матеріали цивільної справи та
дослідивши доводи касаційної скарги,
вважає, що вона підлягає частковому
задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК
України перевіряє правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
в межах касаційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що
06 липня 2007 року ПАТ «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» та ОСОБА_1 уклали кредитний
договір, згідно якого останній одержав
кредит у розмірі 25 000 доларів США. У цей
же день для забезпечення виконання
даного договору було укладено договір
іпотеки, згідно якого ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_1, ОСОБА_4 передали банку в іпотеку
належну їм квартиру АДРЕСА_1.

17 грудня 2012 року ПАТ «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» та ПАТ «Альфа Банк» уклали
договір відступлення прав вимоги та
договір про передачу прав за
договорами забезпечення, відповідно до
яких до позивача перейшло право вимоги
до боржників, якими є відповідачі у
справі.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог суд першої
інстанції посилався на те, що
відповідачі у порушення вимог ч.
1 ст. 1082 ЦК України не отримали письмове
повідомлення від позивача про
відступлення права грошової вимоги, а
також зазначив про відсутність згоди
органу опіки та піклування на передачу
квартири, співвласниками якої є двоє
неповнолітніх дітей, в іпотеку банку.

Змінюючи рішення суду першої інстанції
у частині мотивування та підстав для
відмови у задоволенні позовних вимог,
апеляційний суд погодився із висновком
суду першої інстанції щодо порушення з
боку банку положень ч. 1 ст. 1082 ЦК
України, однак зазначив, що посилання
на відсутність згоди органу опіки та
піклування на передачу квартири в
іпотеку є необґрунтованою та не
відповідає зібраним матеріалам у
справі.

Проте, з такими висновками судів у
повній мірі погодитися не можна,
виходячи з наступного:

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214, 215 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний
з'ясувати питання, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Проте, зазначені вимоги закону
залишилися поза увагою як суду першої
інстанції, так і апеляційного суду.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1082 ЦК
України боржник зобов'язаний здійснити
платіж факторові за умови, що він
одержав від клієнта або фактора
письмове повідомлення про
відступлення права грошової вимоги
факторові і в цьому повідомленні
визначена грошова вимога, яка підлягає
виконанню, а також названий фактор,
якому має бути здійснений платіж.

Із матеріалів справи вбачається, що 17
грудня 2012 року між ПАТ
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» та
ПАТ «Альфа Банк» укладено договір
відступлення прав вимоги та договір
про передачу прав за договорами
забезпечення.

Висновок судів щодо недоведення
позивачем дотримання вимог ч. 1 ст.
1082 ЦК України спростовується зібраними
матеріалами у справі, відповідно до
яких 18 липня 2013 року (що свідчить
поштовий штемпель) на адресу
відповідачів банком було направлено
повідомлення за №55719-102 б/б від 15 липня
2013 року зі змісту якого вбачається, що
відповідачів було повідомлено про
відступлення права грошової вимоги і в
цьому повідомленні визначена грошова
вимога, яка підлягає виконанню, названо
особу, якій має бути здійснений платіж,
а також попереджено про можливість
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення (а.с.43,44).

Таким чином, неповно з'ясувавши дійсні
обставини справи, не давши належної
оцінки доказам, суди допустили
порушення норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи та
відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України є
підставою для скасування ухвалених
судових рішень із передачею справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 333, 335, 336, 338, 342, 343, 345,
349 ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Альфа Банк»
задовольнити частково.

Рішення Свалявського районного суду
Закарпатської області від 18
вересня 2013 року та рішення
апеляційного суду Закарпатської
області від 12 грудня 2013 року скасувати,
а справу передати до суду першої
інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
А.С. Олійник

Судді:
В.П.Гончар

Т.П. Дербенцева

І.К. Парінова

В.О. Савченко