АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/136/14 Доповідач - Шевчук Г.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2014 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

при секретарі - Матусів Ю.Б.

представника апелянта - ОСОБА_1

представника ПАТ " КБ "Надра" - Когут О.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 22 листопада 2013 року у справі за позовом ПАТ «КБ «Надра» в особі відділення ПАТ «КБ «Надра» Тернопільське регіональне управління до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 22 листопада 2013 року позов ПАТ «КБ «Надра» в особі відділення ПАТ "КБ "Надра" Тернопільське регіональне управління до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет іпотеки - задоволено.

Звернуто стягнення на передане в іпотеку нерухоме майно, згідно договору іпотеки від 13.12.2006р., посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Березій З.А. за реєстром №13762, а саме на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 34.4 кв.м., що є власністю ОСОБА_3 (АДРЕСА_1. ід.код.НОМЕР_1) на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Білецькою Н.А. 29.11.2002р. по реєстру №8822, з метою погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ «КБ «Надра» по кредитному договору №857/2006-Ф від 13.12.2006р., яка становить 27756.89 доларів США, що еквівалентно 221860.82 грн., та складається із: 14191.09 доларів США., або еквівалент 113429.39 грн. - заборгованість за основною сумою кредиту; 7513.11 доларів США або еквівалент 60052.29 грн. заборгованість по відсотках; 3368.51 доларів США або еквівалент 26924,50 грн. плата за управління кредитом; 124,97 доларів США або еквівалент 998.88 грн. пеня за несвоєчасно погашені відсотки; 836,22 доларів США або еквівалент 6683,91 грн. пеня за несвоєчасно погашений кредит; 1722,99 доларів США або еквівалент 13771,85 грн. - штраф за прострочення виконання зобов'язань. Реалізувати предмет іпотеки, на який звертається стягнення, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього закону. Встановити початкову ціну реалізації предмета іпотеки у сумі визначеній суб'єктом оціночної діяльності суб'єктом господарювання на стадії виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження ".

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Надра» 2218.60 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким відмовити в позові ПАТ КБ "Надра" до нього про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Представник апелянта підтримав апеляційну скаргу, зіславшись на доводи, викладені в ній .

Представник ПАТ "КБ "Надра" заперечив апеляційну скаргу, рішення суду вважає законним.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Судом першої інстанції установлено що 13.12.2006р. між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Надра" та ОСОБА_3 укладено Кредитний договір №857/2006-Ф, у відповідності з умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти в сумі 15000,00 доларів США для споживчих потреб, а позичальник, в свою чергу, зобов'язався прийняти вищезазначені грошові кошти та в строк до 13.12.2016р. повернути їх банку із сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 11% річних.

В забезпечення виконання умов кредитного договору між банком та ОСОБА_3, 13.12.2006 року, укладено договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Березій З.А., за реєстром №13762, відповідно до якого відповідач передав банку в іпотеку майно - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 34,4 кв.м., яка є власністю Іпотекодавпя на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Білецькою Н.А. 29 листопада 2002 року по реєстру №8822.

13.12.2006 року між ВАТ "КБ "Надра" в особі Філії ВАТ "КБ "Надра" Тернопільське РУ та ОСОБА_4 укладено договір поруки, відповідно до якого останній поручився перед банком за належне виконання ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору №857/2006-Ф від 13.12.2006 року.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем порушено договірні зобов'язання, у зв'язку з чим утворилася заборгованість по кредитному договору.

Згідно розрахунку станом на 06.11.2013р. заборгованість ОСОБА_3 за Кредитним договором №857/2006-Ф від 13.12.2006р. складає 27756,89 дол. США, що в еквіваленті до української гривні становить 221860,82 грн., з яких: за основною сумою кредиту 14191,09 доларів США, що еквівалентно 113429,39 грн.; заборгованість по відсотках - 7513.11 доларів США, що еквівалентно 60052,29 грн.; комісія за користування кредитом 3368.51 доларів США, що еквівалентно 26 924,50 грн., пеня за несвоєчасно погашені відсотки - 124.97 доларів США, що еквівалентно 998,88 грн.; пеня за несвоєчасно погашений кредит 836.22 доларів США, що еквівалентно 6 683,91 грн.; штраф за прострочення виконання зобов'язань - 1 722,99 доларів США, що еквівалентно - 13 771,85 грн.

Так, відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Відповідно до п.5.1 Кредитного договору №857/2006-Ф від 13.12.2006 року, сторони домовились, що у разі порушення позичальником строку сплати мінімального необхідного платежу по погашенню кредиту, визначеного у п.3.3.3. Договору, а також у випадку прострочення строку виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п.4.3.5. Договору, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.

Згідно з умовами п.5.2. Договору, за порушення відповідачем вимог п.п.4.3.1., 4.3.2., 4.3.7., 4.3.9., 4.3.10. Договору, позичальник зобов'язаний сплатити позивачу штраф у розмірі 10% відсотків від суми Кредиту, визначеної у п. 1.1. Договору, за кожен випадок.

Згідно з умовами п.4.2.4. Кредитного договору, Банк має право вимагати від Позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим Договором, можливих штрафних санкцій, якщо Позичальник не вніс черговий платіж у термін, визначений в п. 3.3.3. цього Договору.

Пунктом 3.3.3. Кредитного договору визначено, що Позичальник вносить черговий мінімальний платіж (252.70 доларів США) щомісячно до 20 числа поточного місяця.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ "КБ "Надра", суд першої інстанції вірно виходив з того, що відповідач не належно та несвоєчасно виконував умови кредитного договору, внаслідок чого порушено права позивача, які підлягають захисту .

Колегія суддів погоджується з даними доводами, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Пунктом 5.1. Договору іпотеки передбачено, що Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником зобов'язання в цілому або в тій чи іншій його частині.

Статтею 39 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, процедура продажу, визначена ст. 38 цього Закону.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо), належить виключно позивачеві.

Таким чином, відповідно до аналізу зазначених норм права та роз'яснень, наведених у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", звернення стягнення на предмет іпотеки є можливим у разі невиконання боржником зобов'язання.

При цьому загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, у тому числі заборгованість за кредитним договором, встановлюються при розгляді позову про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Посилання апелянта на те, що при визначенні розміру заборгованості за кредитним договором суд керувався тільки позицію банку, не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доводи апеляційної скарги про те, що у суду не було законних підстав для звернення стягнення заборгованості по кредитному договору на предмет іпотеки, так як банк, в порушення вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку» не попередив відповідача про звернення стягнення заборгованості по кредитному договору на предмет іпотеки не ґрунтуються на доказах.

Так, 21.05.2013 року за вих. №14/5/19-1376 відповідачу направлено претензію про необхідність погашення до 21.06.2013р. заборгованості за кредитним договором №857/2006-Ф від 13.12.2006р. за адресою, зазначеною у Кредитному договорі та Договорі іпотеки АДРЕСА_1. Листом №36-01-205 від 29.10.2013р.

Згідно із повідомленням УДГІІІЗ «Укрпошта», рекомендований лист за №39 від 21.05.2013р. на ім'я ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1, 46016, поступив 23.05.2013р. і в цей же день доставлено повідомлення. 28.05.2013р. виписано повторне повідомлення. 25.06.2013р. поштове відправлення повернуто по зворотній адресі за закінченням терміну зберігання.

Колегія суддів вважає повідомлення банку належним. Як встановлено судом, відповідач адреси не змінював і вимога позивача надіслана за вказаною адресою.

Доводи скаржника про те, що позивачем пропущено строк позовної давності є безпідставними

Так, згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Разом з тим, відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.05.2013 року відповідачу було направлено претензію про необхідність погашення до 21.06.2013р. заборгованості за кредитним договором №857/2006-Ф від 13.12.2006р., а 10.07.2013 р. позивач звернувся до суду з позовом.

Отже висновки суду підтверджені належними, дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав правильну оцінку відповідно до норм ЦПК України та є такими, що відповідають нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення, а тому підлягають відхиленню.

З огляду на викладене, оскаржене у справі рішення постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому це рішення не може бути скасованим з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324; 325 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 22 листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Г.М. Шевчук