У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Нагорняка В.А., Леванчука
А.О., Макарчука М.А.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про стягнення боргу, за
касаційною скаргою ОСОБА_5 на заочне
рішення Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу від 23 серпня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 20 лютого
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5 про повернення
боргу.

Позивач посилався на те, що 25 березня 2009
року ОСОБА_5 взяла у нього в борг кошти в
сумі 24 400 грн строком до 25 березня 2010
року, про що написала йому розписку.
Через три місяці він надав
відповідачці в борг кошти у сумі 10 тис.
грн строком до 01 березня 2010 року, про що
написала розписку.

Оскільки відповідачка не повертає
гроші, позивач просив стягнути з ОСОБА_5
борг за борговим розписками в сумі 10
тис. грн, 24 400 грн, та 3 % річних -
24 768 грн, а всього 59 168 грн.

Заочним рішенням Дзержинського
районного суду м. Кривого Рогу від 23
серпня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 20 лютого
2014 року, позов задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_4 суму
боргу в розмірі 59 168 грн. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню.

Згідно зі ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, правильно
виходив з того, що відповідачка не
виконала своїх зобов'язань за
договором позики, а тому дійшов
правильного висновку про стягнення з
відповідачки на користь позивача суми
боргу.

Із матеріалів касаційної скарги,
змісту оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права при розгляді
даної справи судами попередніх
інстанцій не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Заочне рішення Дзержинського
районного суду м. Кривого Рогу від
23 серпня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 20 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Нагорняк В.А. Леванчук
А.О. Макарчук М.А.