Справа № 2-3435/11
рішення

Іменем України

28 травня 2014 року
м. Білгород-Дністровський

Білгород - Дністровський міськрайонний
суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Матяш Т.Л.,

за участю секретаря - Іванової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Білгород -
Дністровський цивільну справу за
позовною заявою виконавчого комітету
Білгород - Дністровської міської ради
до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3
про знесення самочинно збудованої
прибудови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Білгород -
Дністровського міськрайонного суду
Одеської області із позовом до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про
знесення самочинно збудованої
прибудови, посилаючись на наступне.

Відповідно до витягу про реєстрацію
права власності, власниками частини
домоволодіння АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 та
ОСОБА_2. В ході перевірки головним
спеціалістом управління та
архітектури Білгород - Дністровської
міської ради виявлено, що відповідачі
здійснили самовільне будівництво. В
результаті чого, був складений
протокол про адміністративне
правопорушення від 18.05.2011 року за № 38
передбачене ст. 150 КУпАП України.
Документів, які б надавали право
виконувати будівельні роботи у
відповідачів відсутні. Оскільки на
даний час власником земельної ділянки
є позивач, права якого порушується
діями відповідачів, був змушений
звернутися з позовом до суду.

Представник виконавчого комітету
Білгород - Дністровської міської ради у
судове засідання з'явився, уточнені
позовні вимоги підтримав, просив суд
задовольнити у повному обсязі.

ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася,
про час, місце та дату судового
засідання повідомлялася, про причину
своєї неявки суд не сповістила, в
матеріалах справи є заперечення.
згідно яких просить суд відмовити у
задоволенні позову.

ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився,
про час, місце та дату судового
засідання сповіщався.

ОСОБА_3 у судове засідання з'явився,
позов підтримав, просив суд
задовольнити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши думку сторін, суд приходить
до висновку, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що
згідно свідоцтва про право власності
на житло від 10.06.2009 року ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 є власниками у рівних частках
11/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1.

Як вбачається з матеріалів справи, на
вищевказані 11/100 частин домоволодіння
АДРЕСА_1 відповідачами самовільно
збудовано надбудова літ. «А1», балкон
зі сходами літ. «а2», тамбур літ. «а3»,
прибудова літ. «а4», гараж літ. «Д1»,
оглядова яма літ. «д2», сарай літ. «П»,
сарай літ. «Р», ганок літ. «в4».

18.05.2011 року на ОСОБА_1 був складений
протокол про адміністративне
правопорушення, серії АР № 32, за
вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 150
КУпАП України.

Як вбачається з Листа №84 від 30.05.2014 року
Інспекцією державного архітектурно -
будівельного контролю в Одеській
області, ОСОБА_1 було притягнуто до
адміністративної відповідальності за
смт. 97 КУпАП постановою №1251 від 30.05.2011
року.

Відповідно до рішення Білгород -
Дністровської міської ради №59-VІ від
24.02.2011 року, відповідачам було надано
дозвіл на розробку технічних
документацій, щодо складання
документів, що посвідчують право
власності на земельні ділянки у
спільну сумісну власність за адресою:
АДРЕСА_1.

Листом від 30.05.2011 року, відділ
Держкомзему у м. Білгород -
Дністровському повідомив, що питання
процесу оформлення документів на
земельну ділянку ОСОБА_1 та ОСОБА_2
призупинено, у зв'язку з колективним
зверненням мешканців домоволодіння.

Як вбачається з листа № 79 від 01.07.2011
року управління містобудування та
архітектури виконавчого комітету
Білгород - Дністровської міської ради
погоджує проект реконструкції частини
спірного домоволодіння за наступними
техніко - економічними показниками,
загальною площею 125,15 кв. м., житловою
площею 60,50 кв. м.

Відповідно до висновку № 35/3-1 від 15.06.2011
року головним державним санітарним
лікарем м. Білгород - Дністровського
був погоджений проект реконструкції
домоволодіння.

Згідно з ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує
такі питання: чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувались вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму
ВСУ № 6 від 30.3.2012 року «Про практику
застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)», знесення самочинного
будівництва є крайньою мірою і можливе
лише тоді, коли використано усі
передбачені законодавством України
заходи щодо реагування та притягнення
винної особи до відповідальності.

Вимоги відповідного органу державної
влади або органу місцевого
самоврядування про зобов'язання особи,
яка, маючи дозвіл на будівництво
нерухомого майна, допустила при цьому
істотне відхилення від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, чи істотне
порушення будівельних норм і правил,
провести відповідну перебудову можуть
бути заявлені як у разі, коли ці
відхилення були допущені при
будівництві нерухомості, так і
внаслідок перебудови під час її
експлуатації (частина сьома статті 376
ЦК).

У необхідних випадках для з'ясування
питань, що виникають при розгляді таких
справ і потребують спеціальних знань,
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може призначити відповідну
експертизу згідно з вимогами статті 143
ЦПК. Відсутність відповідної
експертизи у разі необхідності її
проведення може бути підставою для
відмови в позові, при цьому факт
відхилення від проекту та порушення
будівельних норм і правил має довести
особа, яка пред'явила позов про
знесення самочинного будівництва
(частина сьома статті 376 ЦК, частина
перша статті 60 ЦПК).

Крім того, за час судового розгляду
справи представник позивача не заявляв
клопотання про проведення судово
будівельно-технічної експертизи з
метою встановлення порушень
відповідачем будівельних вимог та
порушення прав позивача.

Відповідно до ст.. 24 ЗУ «Про основи
містобудування», державний контроль у
сфері містобудування здійснюється
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю, органами місцевого
самоврядування та іншими
уповноваженими на це державними
органами. Порядок здійснення
державного контролю у сфері
містобудування визначається
законодавством.

Згідно з ст.. 25 ЗУ «Про основи
містобудування», особи, винні у:
недотриманні державних стандартів,
норм і правил при проектуванні і
будівництві; проектуванні об'єктів з
порушенням затвердженої у
встановленому порядку містобудівної
документації; виконанні будівельних чи
реставраційних робіт без дозволу та
затвердженого у встановленому порядку
проекту або з відхиленням від нього,
несуть відповідальність, передбачену
законом. Законами може бути
встановлено відповідальність і за інші
види порушень містобудівного
законодавства. Спори з питань
містобудування вирішуються радами у
межах їх повноважень, а також судом
відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 38 ЗУ України «Про
порушення містобудівної діяльності», у
разі виявлення факту самочинного
будівництва об'єкта, перебудова якого з
метою усунення істотного відхилення
від проекту або усунення порушень,
особа відповідно інспекції ДАБК видає
особі припис, яка здійснила таке
будівництво, припис про усунення
порушень, вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил з
визначенням строку для добровільного
виконання припису.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Пункт 24 постанови Пленуму ВСУ № 6 від
30.3.2012 року «Про практику застосування
судами статті 376 Цивільного кодексу
України (про правовий режим
самочинного будівництва)», знесення
нерухомості, збудованої з істотним
відхиленням від проекту, що суперечить
суспільним інтересам або порушує права
інших осіб, істотним порушенням
будівельних норм і правил (у тому числі
за відсутності проекту), можливе лише
за умови, що неможлива перебудова
нерухомості відповідно до проекту або
відповідно до норм і правил, визначених
державними правилами та санітарними
нормами, або якщо особа, яка здійснила
(здійснює) будівництво, відмовляється
від такої перебудови.

В інших випадках суд за позовом
відповідного державного органу чи
органу місцевого самоврядування може
на підставі частини сьомої статті 376 ЦК
зобов'язати забудовника здійснити
перебудову житлового будинку, будівлі,
споруди або іншого об'єкта нерухомості,
який побудовано чи будується з
істотними відхиленнями від проекту або
з істотним порушенням основних
будівельних норм і правил, у тому разі,
коли таке будівництво суперечить
суспільним інтересам, порушує права
інших осіб, коли порушення будівельних
норм і правил є істотним, а також є
технічна можливість виконати
перебудову.

Також, суд звертає увагу на той факт, що
органами державної влади та місцевого
самоврядування, які здійснюють
контроль у сфері містобудування, не
були вчиненні заходи по врегулюванню
обставин, що склалися між сторонами,
припис про усунення порушень
інспекцією ДАБК в Одеській області
відповідачам не видавався.

Згідно до п. 2 Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про судове
рішення у цивільній справі» за № 14 від
18.12.2009 року, - рішення суду як
найважливіший акт правосуддя
покликане забезпечити захист
гарантованих Конституцією України
прав і свобод людини та здійснення
проголошеного Основним Законом
України принципу верховенства права. У
зв'язку з цим суди повинні неухильно
додержуватись вимог про законність і
обґрунтованість рішення у цивільній
справі (ч.1 ст. 213 ЦПК).

Суд, оцінюючи належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок в
їх сукупності за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженню наявних у
справі доказів приходить до висновку,
що позовні вимоги виконавчого комітету
Білгород - Дністровської міської ради
не знайшли свого доведення в судовому
засіданні, не є такими, що ґрунтуються
на вимогах чинного законодавства, а
тому не підлягають задоволенню.

Також суд звертає увагу на те, що право
подальше оформлення права власності на
земельну ділянку відповідачам
призупинено, у зв'язку з чим вони були
позбавлені права визнання права
власності на самовільно збудовану
прибудови.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
постановою Пленуму ВСУ № 6 від 30.3.2012
року «Про практику застосування судами
статті 376 Цивільного кодексу України
(про правовий режим самочинного
будівництва)», п. 2 Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про судове
рішення у цивільній справі» за № 14 від
18.12.2009 року, ст.. 24-25 ЗУ «Про основи
містобудування», ст. 376 ЦК України,
ст.ст. 1, 10, 11, 15, 60, 209, 213-215 ЦПК України, суд
-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову виконавчого
комітету Білгород - Дністровської
міської ради до до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя
особа: ОСОБА_3 про знесення самочинно
збудованої прибудови - відмовити у
повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя