Справа № 761/906/14-ц
Провадження №2/761/2099/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

16 червня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді Гайдук С.В.

при секретарі Ляпкало Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві в приміщенні суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,
заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

У січні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_2 про відшкодування
шкоди, заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди. Свої
позовні вимоги позивач обґрунтовував
тим, що 24 листопада 2010 року по вул..
Чорновола в м. Києві сталась
дорожньо-транспортна пригода, в
результаті якої було пошкоджено
автомобіль «Део Ланос», який на праві
власності належить ОСОБА_3, яким
керував позивач. Відповідач ОСОБА_2
визнав себе винним у вчиненні ДТП.
Оскільки у відповідача не було
страхового полісу, на його прохання ДТП
працівниками ДАІ не фіксувалось. На
підтвердження про повне відшкодування
нанесених позивачу збитків,
відповідач написав розписку в якій
зобов'язувався протягом 6 місяців
відшкодувати збитки по ремонту
автомобіля на суму 13000 грн. Однак після
спливу вказаного терміну відповідач
збитків не відшкодував, чи порушує його
права. Просив суд стягнути з
відповідача на його користь 13000,00 грн.
завданої майнової та 5000,00 грн.
моральної шкоди.

У судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали
та просили їх задовольнити з підстав
наведених у позові.

Відповідач до суду не з'явився, про
день, час та місце розгляду справи
повідомлявся належним чином, причини
неявки суду не повідомив, а тому суд за
згодою представник позивача
постановляє відповідно до ст. 224 ЦПК
України заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача та його
представника, пояснення свідків
ОСОБА_4, ОСОБА_5, дослідивши матеріали
справи, встановив наступні обставини
та відповідні їм правовідносини.

Перевіряючи обставини справи. судом
встановлено що 24 листопада 2010 р. у м.
Києві на вул. Чорновола за участю
автомобіля «ДЕО Ланос», д.н.з. НОМЕР_1,
який на праві власності належить
ОСОБА_3 та яким керував позивач ОСОБА_1
та автомобіля «БМВ», д.н.з. НОМЕР_2, яким
керував відповідач ОСОБА_2, сталося ДТП,
внаслідок чого автомобіль позивача
було пошкоджено.

Дані обставини підтверджуються
поясненнями свідка ОСОБА_4 даними ним в
судовому засіданні, про те, що він в
момент ДТП перебував в автомобілі
позивача як пасажир. Зазначив також, що
водій автомобіля БМВ визнав себе
винним у тому, що порушив правила
дорожнього руху та дав позивачу
розписку, що відшкодує шкоду завдану
при ДТП.

Дані покази у судовому засіданні
підтвердив свідок ОСОБА_5

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала; особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Постановою Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 30.03.2012 № 2 «Про узагальнення
судової практики розгляду судами
цивільних справ про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки, у 2010-2011 роках» передбачено,
що вирішуючи питання про притягнення
тієї чи іншої особи до
відповідальності за ст. 1187 ЦК України,
слід визначити дві основні ознаки
володільця: юридичну та матеріальну
(фактичну). Юридична ознака володільця
полягає в тому, що володільцем
визнається тільки та особа, яка на
відповідних правових підставах
володіє об'єктом, діяльність з яким
створює підвищену небезпеку. У свою
чергу матеріальна або фактична ознака
володільця джерела підвищеної
небезпеки означає, що особа повинна
здійснювати фактичне володіння
(експлуатацію, використання,
зберігання, утримання) небезпечними
об'єктами.

В матеріалах справи відсутні будь які
докази того, що на момент скоєння ДТП
автомобілем «БМВ», д.н.з. НОМЕР_2,
ОСОБА_2, як власник джерела підвищеної
небезпеки, передав, на відповідній
правовій підставі, свій автомобіль в
користування або володіння третій
особі. Факт вчинення ним ДПТ не
заперечував, про що зазначив у розписці
та зобовязувався протягом 6 місяців
відшкодувати 13000 грн. заподіяної шкоди.
(а.с.5).

Таким чином, судом встановлено, що вину
відповідача у нанесенні матеріальної
шкоди позивачу доказано, також
доказано суму матеріальної шкоди, а
отже вимоги позивача, в частині
стягнення матеріальної шкоди, є
законними, а тому підлягають
задоволенню.

Суд не вбачає підстав для задоволення
вимог позивача в частині відшкодування
моральної шкоди, оскільки позивачем
відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не
надано належних та допустимих доказів
заподіяння йому моральної шкоди в
розмірі 5000,00 грн. І таких у судовому
засіданні не здобуто.

Повно та всебічно з'ясувавши обставини
справи, оцінивши докази, які є у
матеріалах справи, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково.

З урахуванням задоволення позовних
вимог відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача,
підлягає до стягнення судовий збір в
розмірі 229,40 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 179, 208, 209,
212-215, 218, 224-226 ЦПК України; ст. ст. 1166, 1187 ЦК
України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди, заподіяної
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
завдану матеріальну шкоду в розмірі
1300,00 грн.. судовий збір в розмірі 229,40
грн., а всього 13229,40 (тринадцять тисяч
двісті двадцять дев'ять) грн.40 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку. У цьому разі строк,
протягом якого розглядалася заява, не
включається до строку на апеляційне
оскарження рішення.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційною суду м. Києва шляхом подачі
апеляційної скарги через суд першої
інстанції протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення

Суддя:

.