АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 593/1838/13-цГоловуючий у 1-й
інстанції Крамар В.М. Провадження №
22-ц/789/215/14 Доповідач - Кузьма
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2014 р. колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Кузьми Р.М.

суддів - Жолудько Л. Д., Костіва О. З.,

при секретарі - Матусів Ю.Б.

з участю апелянта ОСОБА_1, її та ОСОБА_2
представників

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Бережанського районного
суду від 23 грудня 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмету спору - служби в справах
дітей Бережанської районної державної
адміністрації про позбавлення
батьківських прав,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернулась в
суд з позовом до ОСОБА_2, третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог -
служби в справах дітей Бережанської
районної державної адміністрації про
позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування своїх вимог позивачка
посилалась на те, що відповідач
ухиляється від виконання батьківських
обов'язків щодо дочки ОСОБА_3, оскільки
зловживає алкоголем, не займається
вихованням дочки, а саме: не піклується
про її здоров'я, не цікавиться дитиною,
не надає їй матеріальної допомоги, не
спілкується з дитиною. А тому просить
позбавити ОСОБА_2 батьківських прав
щодо малолітньої дочки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Бережанського районного суду
від 23 грудня 2013 року у задоволенні
вищевказаного позову відмовлено.

Відповідача ОСОБА_2 попереджено про
необхідність змінити ставлення до
виховання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 і
покладено на орган опіки та піклування
в особі служби у справах дітей
Бережанської районної державної
адміністрації контроль за виконанням
ним батьківських обов'язків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким її позовні вимоги
задовольнити, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права
та неналежну оцінку доказів, які мають
значення для справи.

Апелянт зазначає, що даний позов нею
заявлений для захисту прав своєї дочки,
оскільки вона у 3-х річному віці не знає
про свого рідного батька і взагалі не
знає, що в сім'ї повинен бути батько. На
даний час батьківську любов та опіку
дочці надає ОСОБА_4, з яким апелянт
підтримує фактичні шлюбні відносини і
який хоче удочерити її доньку.

У судовому засіданні апелянт та її
представник підтримали апеляційну
скаргу, зіславшись на доводи, викладені
в ній, просять її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2
апеляційної скарги не визнав, вважаючи
рішення суду законним та
обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення сторін,
ознайомившись з матеріалами справи,
доводами апеляційної скарги в її межах,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга до задоволення не підлягає,
виходячи із наступних мотивів.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції, виходив з
того, що зі сторони відповідача мало
місце ухилення від виконання
батьківських обов'язків, зокрема, через
неприязні відносини з позивачкою та її
батьками, однак на час постановлення
рішення він змінив ставлення до
виконання батьківських обов'язків,
почав спілкуватися з дочкою та
займатися її вихованням.

З таким висновком суду слід погодитись,
оскільки він відповідає вимогам закону
та ґрунтується на матеріалах справи.

Згідно ст. 308 ЦПК України - апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення суду першої інстанції
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
перебували в зареєстрованому шлюбі,
який розірвано рішенням Бережанського
районного суду від 25 липня 2011 року.

Від спільного проживання у них
народилася дочка ОСОБА_3, 25 березня 2010
року, що стверджується копіями
свідоцтв про народження.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу
України - батьки зобов'язані
піклуватися про здоров'я дитини, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток, забезпечити здобуття дитиною
повної загальної освіти, готувати її до
самостійного життя. Передача дитини на
виховання іншим особам не звільняє
батьків від обов'язку батьківського
піклування щодо неї.

Згідно ч.1 п. 2 ст. 164 Сімейного Кодексу
України мати, батько можуть бути
позбавлені судом батьківських прав,
якщо вона, ( він ) ухиляються від
виконання своїх батьківських
обов'язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєння нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так
і в сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

З акту 28/01-8 обстеження житлово
побутових умов проживання дитини в
сім'ї ОСОБА_2 за адресою м. Бережани по
вул. Підлісна, 7 від 07 серпня 2013 року
слідує, що за місцем проживання
останнього створено умови для
виховання, розвитку та проживання
дитини, батько з дитиною не
спілкується, не бачиться, матеріальної
допомоги не надає.

На підставі вищевказаного, обстеження
умов проживання дитини у батька ОСОБА_5,
з урахуванням обстеження умов
проживання дитини у матері ОСОБА_1, які
наявні в матеріалах розгляду заяви
ОСОБА_1 про позбавлення батьківських
прав, щодо дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
службою у справах дітей Бережанської
районної адміністрації 27 серпня 2013
року за № 393/01-8 було дано «Висновок про
доцільність позбавлення батьківських
прав», в якому служба у справах дітей
прийшла до висновку про необхідність
розгляду комісією з питань захисту
прав дитини питання про доцільність
позбавлення батьківських прав ОСОБА_2

Згідно із ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при
розгляді судом спорів щодо позбавлення
чи поновлення батьківських прав орган
опіки та піклування подає суду
письмовий висновок щодо розв'язання
спору.

Після цього 10.09.2013 року Бережанською
районною державною адміністрацією за
№ 01-1360/01-16 було прийнято висновок про
доцільність позбавлення батьківських
прав ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
служба в справах дітей Бережанської
районної державної адміністрації та
Бережанська районна державна
адміністрація передчасно прийшли до
висновку про доцільність позбавлення
ОСОБА_2 батьківських прав щодо дочки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки не
перевірили причини з яких останній не
виконує своїх обов'язків по вихованню
дочки, зокрема, чи чинилися йому
перешкоди у вихованні дитини зі
сторони матері дитини.

Під час розгляду справи судом першої
інстанції не здобуто даних, які б
підтверджували, що відповідач
зловживає алкогольними напоями.

Як вбачається із заяви відповідача від
16 жовтня 2013 року, адресованої службі у
справах дітей Бережанської
райдержадміністрації, слідує, що
батьки позивача по справі, а також
позивач тривалий період часу
перешкоджають відповідачу в
спілкування з дитиною, негативно
настроюють дитину проти нього,
перешкоджають йому в спілкуванні з
дочкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в зв'язку з
вказаним просить встановити йому дні
та години побачень з дочкою.

Пленум Верховного Суду України в п. 18
постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав"
роз'яснив, що позбавлення батьківських
прав... є крайнім заходом, може у
виняткових випадках при доведеності
винної поведінки когось із батьків або
їх обох, з урахуванням її характеру,
особи батька і матері, а також інших
конкретних обставин справи відмовити в
задоволенні позову про позбавлення цих
прав, попередивши про необхідність
змінити ставлення до виховання дітей.

Проаналізувавши матеріали справи, суд
першої інстанції вірно прийшов до
переконання щодо відмови у позбавленні
батьківських прав ОСОБА_2, оскільки не
встановлено об'єктивних даних про те,
що він ухиляється від виконання своїх
батьківських обов'язків по вихованню
дитини, достатніх доказів винної
поведінки відповідача чи свідомого
нехтування ним своїми батьківськими
обов'язками, а також інших підстав
позбавлення батьківських прав,
передбачених ст. 164 СК України,
попередивши його про зміну ставлення
до виховання дочки.

Посилання апелянта на те, що висновок
органу опіки та піклування не є
об'єктивним не заслуговують на увагу,
оскільки спростовуються матеріалами
справи.

Таким чином, колегія суддів прийшла до
висновку, що рішення суду є законним та
обґрунтованим, ухвалене з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, а тому підстав для його
скасування з мотивів, викладених в
апеляційній скарзі, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Бережанського районного суду
від 23 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Р.М. Кузьма