Провадження № 22-ц/779/1341/2014
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Шишко А.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Шишка А.І.,

суддів:
Матківського Р.Й., Шалаути Г.П.,

секретаря
Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ПАТ "УкрСиббанк" про
стягнення грошових коштів за
апеляційною скаргою представника ПАТ
"УкрСиббанк" Матвійчука Михайла
Зеноновича на рішення
Івано-Франківського міського суду від
14 квітня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 14 квітня 2014 року задоволено
частково позов ОСОБА_2

Стягнуто з ПАТ "УкрСиббанк" на користь
ОСОБА_2 нараховані проценти на суму
вкладу в розмірі 23544 грн. 21 коп.

Стягнуто з ПАТ "УкрСиббанк" на користь
ОСОБА_2 судові витрати по сплаті
судового збору в сумі 235 грн. 44 коп.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ
"УкрСиббанк" Матвійчук М.З. посилається
на незаконність та необґрунтованість
судового рішення, що ухвалено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, при неналежному
дослідженні судом доказів по справі та
невідповідності висновків суду
обставинам справи. У зв'язку з цим,
просить рішення суду першої інстанції
скасувати в частині стягнення
заборгованості по процентах за період
з 20.04.2010 року по 31.10.2012 року та з 01.09.2013
року по 25.09.2013 року, всього на суму 17799
грн. 01 коп. та ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги ОСОБА_2
задовольнити частково, стягнувши
заборгованість за процентами за період
з 01.11.2012 року по 31.08.2013 року на суму 5745
грн. 20 коп.

Представник апелянта свої вимоги
обґрунтовує тим, що 01.11.2012 року
Івано-Франківський міський суд ухвалив
рішення, яким задовольнив позов ОСОБА_2
та стягнув з банку на користь позивача
81108 грн. 63 коп. банківського вкладу та 5366
грн. 15 коп. нарахованих процентів, а
всього 86474 грн. 78 коп. 26.09.2013 року ПАТ
"УкрСиббанк" перерахувало вказану суму
коштів на виконання рішення суду і
таким чином повністю його виконало.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 у даній
справі частково, суд першої інстанції
стягнув заборгованість за період з
20.04.2010 року по 25.09.2013 року, при цьому
проігнорувавши той факт, що згідно
рішення суду від 01.11.2012 року частина
такої заборгованості вже стягнута.
Таким чином, суд в частині позовних
вимог що складають суму заборгованості
по процентах нарахованих за період з
20.04.2010 року по 01.11.2012 року мав
постановити ухвалу про закриття
провадження у справі, однак цього не
зробив і фактично розглянув частину
позовних вимог між тими самими
сторонами, про той самий предмет, з тих
самих підстав.

Суд першої інстанції не повно дослідив
усі обставини справи і на підставі
копії позовної заяви від 2010 року
прийшов до висновку, що рішенням від
01.11.2012 року стягнуто заборгованість за
період з 30.04.2008 року по 19.04.2010 року, але ж
невідомо чи протягом розгляду справи в
2010 році такі позовні вимоги не
уточнювались, можливо вони
збільшувались в тому числі за рахунок
донарахування відсотків за нові
періоди аж до 01.11.2012 року, адже в рішенні
суду строк за який нараховані відсотки,
що підлягають стягненню не зазначений.

Отже, суд повинен був виходити із
строку зазначеного в заяві
представника банку, а саме з дати
ухвалення рішення суду - 01.11.2012 року по
останню дату нарахування відсотків, що
передувала погашенню заборгованості
по вкладу, а саме 31.08.2013 року, однак
цього не зробив.

Також суд не врахував, що згідно п.1.4.
договору вкладу, проценти за договором
нараховуються в останній робочий день
місяця, а оскільки 26.09.2013 року не є
останнім робочим днем місяця, то
відповідні відсотки за вересень 2013
року нарахуванню та виплаті не
підлягають.

В частині стягнення заборгованості за
період з 01.11.2012 року по 31.08.2013 року, яка
становить 5745 грн. 20 коп., на думку
апелянта, рішення суду є законним та
обґрунтованим.

Вислухавши суддю-доповідача, доводи
представника апелянта, заперечення
представника позивача, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з
таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку,
що рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам щодо законності та
обґрунтованості.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із
того, що оскільки ПАТ "УкрСиббанк"
повернуло банківський вклад та
відсотки тільки 26.09.2013 року, то до
стягнення підлягають відсотки в сумі
23544 грн. 21 коп. за період з 20.04.2010 року
(стягнення за попереднім рішенням суду
від 01.11.2012 року) по 25.09.2013 року.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції.

Як встановив суд першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
30.04.2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ
"УкрСиббанк" було укладено договір
банківського вкладу №2900 "Активні
гроші", згідно якого вкладник вніс на
банківський рахунок гроші в сумі 81098
грн. 63 коп. під 8,5% річних.

Після звернення до банку з вимогою про
повернення йому банківського вкладу та
нарахованих відсотків, йому було
відмолено у таких виплатах, що змусило
позивача звернутись з позовом до суду.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 01.11.2012 року, залишеним без
зміни ухвалою Апеляційного суду
Івано-Франківської області від 24.12.2012
року, з ПАТ "УкрСиббанк" стягнуто на
користь ОСОБА_2 банківський вклад - 81098
грн. 63 коп. та 5366 грн. 15 коп. - нарахованих
процентів за період з 30.04.2008 року по
19.04.2010 року.

Вищенаведене судове рішення виконано
ПАТ "УкрСиббанк" у добровільному
порядку 26.09.2013 року, а саме в цей день
перераховано на депозитний рахунок
Червонозаводського відділу ДВС
Харківського міського управління
юстиції грошові кошти в сумі 86474 грн. 78
коп.

Згідно ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором
банківського вкладу (депозиту) одна
сторона (банк), яка прийняла від другої
сторони (вкладника) або для неї грошову
суму (вклад), що надійшла,
зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу
укладається на умовах видачі вкладу на
першу вимогу (вклад на вимогу) або на
умовах повернення вкладу зі спливом
встановленого договором строку
(строковий вклад) (ч. 1 ст. 1060 ЦК України).
Банк виплачує вкладникові проценти на
суму вкладу в розмірі, встановленому
договором банківського вкладу. У разі
повернення вкладу виплачуються всі
нараховані до цього моменту проценти
(ч.ч.1,5 ст. 1061 ЦК України).

У ст.1061 ЦК України передбачено, що банк
виплачує вкладникові проценти на суму
вкладу в розмірі, встановленому
договором банківського вкладу.

За ч.5 ст.1061 ЦК України проценти на
банківський вклад нараховуються від
дня, наступного за днем надходження
вкладу у банк, до дня, який передує його
поверненню вкладникові або списанню з
рахунка вкладника з інших підстав.

Вказаною статтею не врегульовано
випадку, коли у строк, передбачений
договором, банк не повернув вкладнику
його вклад. Разом з тим, у ч. 3 ст. 1058 ЦК
України вказано, що до відносин банку
та вкладника за рахунком, на який
внесений вклад, застосовуються
положення про договір банківського
рахунка (глава 72 ЦК України), якщо інше
не встановлено цією главою або не
випливає із суті договору банківського
вкладу.

За загальними правилами ст. 536 ЦК
України, сплата процентів за
користування чужими грошовими коштами
є прямим обов'язком боржника.
Користування чужими грошима це не
тільки зобов'язання, основним
предметом яких є надання грошових
коштів у тимчасове використання
(позика, кредит, банківський вклад
тощо), але і випадки прострочення
сплати грошей за будь-якими оплатними
зобов'язаннями. Виключення із даного
правила, тобто звільнення боржника від
сплати процентів за користування
чужими грошовими коштами, може бути
встановлено тільки договором між
фізичними особами. Звідки й слідує, що
юридичні особи не можуть бути
звільнені від цього обов'язку.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Частиною 2 статті 6 ЦК України
передбачено, що сторони мають право
врегулювати у договорі, який
передбачений актами цивільного
законодавства, свої відносини, які не
врегульовані цими актами.

Відповідно до статті 6 ЦК України,
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (стаття 627 ЦК України).

Виходячи із положень ст.ст.526, 626-631 ЦК
України, укладений договір є
обов'язковим для належного виконання
сторонами, відповідно до його умов,
вимог Цивільного Кодексу та інших
актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610-611 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

З кредитного договору вбачається, що
сторони у п.1.3. договору банківського
вкладу на вимогу "Активні гроші"
передбачили, що строк зберігання
грошових коштів становить з 30.04.2008 року
до фактичної дати отримання вкладником
коштів в банку. Аналогічні положення
наведені в п.5.1. даного договору. Тобто,
сторони у добровільному порядку
визначили термін дії договору до
фактичного його виконання (отримання
коштів вкладником) (а.с.4).

Фактично грошові кошти в розмірі 81098
грн. 63 коп. знаходились в користуванні
банку до 26.09.2013 року, коли банк у
добровільному порядку виконав судове
рішення щодо повернення банківського
вкладу та процентів. Тобто, ПАТ
"УкрСиббанк" користувалось коштами, які
належать ОСОБА_2 з 30.04.2008 року по 25.09.2013
року, а тому, згідно вимог п.1.4. договору
банківського вкладу, має сплатити
відсотки за весь час фактичного
користування коштами. При цьому, суд
першої інстанції належним чином
врахував, що проценти за банківський
вклад за період з 30.04.2008 року по 19.04.2010
року були стягнуті на користь позивача
згідно рішення Івано-Франківського
міського суду від 01.11.2012 року, у зв'язку
з чим на його користь підлягає
стягненню проценти за період з 20.04.2010
року по 25.09.2013 року в розмірі 23544 грн. 21
коп.

На думку колегії суддів, є голослівними
доводи представника апелянта про те, що
проценти, які були стягнуті за рішенням
Івано-Франківського міського суду від
01.11.2012 року не зазначені, а тому могли
бути стягнуті за період аж до 01.11.2012
року.

Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України,
доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях.

Рішення Івано-Франківського міського
суду від 01.11.2012 року беззаперечно
стосується стягнення коштів
банківського вкладу та нарахованих
відсотків з 30.04.2008 року по 20.04.2010 року, а
їх розмір в сумі 5366 грн. 15 коп.
відповідає розміру відсотків,
передбаченому п.1.4. договору
банківського вкладу.

Не заслуговують на увагу доводи
представника апелянта з приводу того,
що суд в частині позовних вимог що
складають суму заборгованості по
процентах нарахованих за період з
20.04.2010 року по 01.11.2012 року мав
постановити ухвалу про закриття
провадження у справі.

Згідно п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України, суд своєю
ухвалою закриває провадження у справі,
якщо набрало законної сили рішення
суду, ухвалене з приводу спору між тими
самими сторонами, про той самий предмет
і з тих самих підстав.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_2,
у даному спорі наявний інший предмет
позову - стягнення відсотків за
користування грошовими коштами за
період з 20.04.2010 року по 18.11.2013 року, який
є відмінним від предмету спору у справі
за позовом ОСОБА_2 до ПАТ "УкрСиббанк"
про стягнення коштів банківського
вкладу та нарахованих процентів.

Так само голослівними є доводи
представника апелянта з приводу того,
що суд не врахував вимоги п.1.4. договору
вкладу, згідно якого проценти за
договором нараховуються в останній
робочий день місяця, а оскільки 26.09.2013
року не є останнім робочим днем місяця,
то відповідні відсотки за вересень 2013
року нарахуванню та виплаті не
підлягають.

Договором банківського вкладу (пункт
1.4. та 5.1.) чітко передбачено, що він діє
до фактичної дати отримання вкладником
коштів в банку, якщо дію договору не
буде припинено згідно вимог інших
пунктів цього договору. Тобто дія
договору визначена конкретною подією,
а положення на які посилається
представник апелянта стосуються
порядку розрахунку по процентах, а тому
не можуть слугувати підставою для
визначення строку виконання
зобов'язання.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції обставини справи з'ясовано
всесторонньо і повно та ухвалено
рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
обґрунтованості якого доводи
апеляційної скарги не спростовують.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ПАТ
"УкрСиббанк" Матвійчука Михайла
Зеноновича відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського
суду від 14 квітня 2014 року залишити без
зміни.

Ухвала набирає чинності з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
А.І. Шишко

Судді:
Р.Й. Матківський

Г.П. Шалаута