Провадження № 2зз/200/41/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2014 року Бабушкінський
районний суд міста Дніпропетровська у
складі:

Головуючого судді -
Бібіка М.М.,

при секретарі -
Дельфонцевій Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровську заяву ОСОБА_1, який є
представником ОСОБА_2 про скасування
заходів забезпечення позову по
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_5 про
визнання права власності та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

22 жовтня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_4
про визнання права власності та
зобов'язання вчинити дії Свої вимоги
позивач обґрунтував тим, що 16 березня
2004 року та 26 березня 2004 року між ним та
ОСОБА_4 було укладено договори позики,
згідно з яким він передав останній
грошові кошти у сумі 82 000 гривень 48
копійок та 192 000 гривень 00 копійок,
строком повернення в тридцятиденний
термін з дня пред'явлення вимоги.
Вищезазначені кошти необхідні були
ОСОБА_4 для укладання договору про
інвестування житлового будівництва з
АТЗТ «НВО «Созидатель» та прийняття
участі в інвестуванні будівництва
багатоповерхового житлового будинку
за адресою: АДРЕСА_1, та внесення
першого внеску за цим договором в
розмірі 30% вартості квартири, а також
для оплати залишку 70% вартості вказаної
квартири. У відповідності до п. п. 4, 6
вищезазначених договорів позики
позикодавець має право вимагати від
позичальника, а позичальник
зобов'язаний на вимогу позикодавця
передати у власність позикодавця
квартиру (будівельний номер АДРЕСА_1. 21
листопада 2008 року ОСОБА_4 було видано
свідоцтво серії САС №? 2019808 про право
власності на нерухоме майно - квартиру
АДРЕСА_1. 24 вересня 2012 року він
звернувся до ОСОБА_4 з вимогою про
повернення боргу на загальну суму 274 009
гривень 48 копійок, однак кошти
останньою повернуті не були. Також, 25
жовтня 2012 року він повторно звернувся
до ОСОБА_4 з вимогою про передачу йому у
власність квартири АДРЕСА_1, однак його
вимога виконана не була. У зв'язку з чим
ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним
позовом та просив визнати за ним право
власності на квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 97,3 м2, житловою площею
32,3 м2, яка складається з: « 1» - кухня -
столова, площею 33,4 м2; « 2» - житлова
кімната, площею 14,7 м2; « 3» - житлова
кімната, площею 17,6 м2; « 4» - туалет,
площею 2,7 м2; « 5» - ванна, площею 4,8 м2; « 6»
- кладова, площею 0,9 м2; « 7» - коридор,
площею 16,8 м2; « 8» - вб. шафа, площею 1,6 м2; «
9» - вб. шафа, площею 1,1 м2; «І» - лоджія,
площею 2,4 м2; «ІІ» - балкон, площею 1,3 м2, а
також просив зобов'язати ОСОБА_4
передати йому у володіння,
користування та розпорядження спірну
квартиру (а.с. а.с. 3 - 5).

Одночасно із позовною заявою від
ОСОБА_3 до суду було подано заяву про
забезпечення позову, в якій останній
просив забезпечити позов шляхом
накладення арешту на нерухоме майно
відповідача, а саме на: квартиру
АДРЕСА_1. В обґрунтування цих вимог,
позивач посилався на те, що неприйняття
заходів забезпечення позову може
зробити неможливим виконання рішення
суду в подальшому, оскільки відповідач
може вчинити дії направлені на
відчуження спірної квартири (а.с. 31).

Ухвалою Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2013
року заяву ОСОБА_3 про забезпечення
позову у зазначеній цивільній справі
було задоволено (а.с. 36).

Ухвалою Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 20 травня 2014
року, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було залучено в
якості третіх осіб по вищезазначеній
справі.

22 травня 2014 року до Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська
надійшла заява ОСОБА_1, який є
представником ОСОБА_2 про скасування
заходів забезпечення позову в частині
накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.
В обґрунтування заявлених вимог,
представник посилається на те, що під -
час накладання арешту на квартиру
АДРЕСА_1 були порушені права ОСОБА_2, як
законного власника квартири, оскільки
за останнім було визнано право
власності на дану квартиру за рішенням
суду (а.с. а.с. 143 - 148).

Сторони у судове засідання не
з'явились, повідомлялися належним
чином.

Суд розглядає справу, у відповідності
до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Вивчивши матеріали справи суд доходить
наступного висновку.

В силу ч. ч. 3, 4, 5 ст. 154 ЦПК України,
заходи забезпечення позову можуть бути
скасовані судом, який розглядає справу.
Особа, щодо якої вжито заходи
забезпечення позову без її
повідомлення, протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали може подати до
суду заяву про їх скасування, яка
розглядається судом протягом двох
днів. Питання про скасування заходів
забезпечення позову вирішуються в
судовому засіданні з повідомленням
осіб які беруть участь у справі. Неявка
цих осіб не перешкоджає розгляду
питання про скасування заходів
забезпечення позову.

Таким чином та враховуючи викладене
суд доходить висновку, що у задоволенні
заяви ОСОБА_1, який є представником
ОСОБА_2 необхідно відмовити, оскільки
квартира АДРЕСА_1 є предметом спору у
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_5 про
визнання права власності та
зобов'язання вчинити певні дії, а
скасування арешту зі спірного об'єкту
нерухомості на даній стадії розгляду
спору, є передчасним та порушить права
сторін. Крім того, як вбачається із
матеріалів справи, право власності на
спірну квартиру, не було зареєстровано
за ОСОБА_2 у встановленому законом
порядку.

Керуючись ст.154, 197, 208 - 210 ЦПК України,
суд -

УХВАЛИВ :

У задоволенні заяви ОСОБА_1, який є
представником ОСОБА_2 про скасування
заходів забезпечення позову -
відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може
бути подана протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Бабушкінський районний суд м.
Дніпропетровська.

Суддя
(підпис)
М.М.Бібік

З оригіналом згідно:

Є.О.Дельфонцева

Голова Бабушкінського районного суду

м. Дніпропетровська

І.Ю.Литвиненко