У Х В А Л А

Іменем України

05 червня 2014 року
м.
Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого - Бондаренка Ю.О.,

суддів - Собослой Г.Г., Куцина М.М.,

при секретарі - Чейпеш Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах
ОСОБА_2 на ухвалу Хустського районного
суду Закарпатської області від 18
березня 2014 року у цивільній справі за
поданням головного державного
виконавця відділу ДВС Хустського
районного управління юстиції до ОСОБА_2
про встановлення тимчасового
обмеження гр. України ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України, -

в с т а н о в и л а :

Головний державний виконавець відділу
ДВС Хустського районного управління
юстиції звернулася до суду із поданням
про встановлення тимчасового
обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 за межі
України до виконання зобов'язань. В
обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що на виконанні
відділу ДВС Хустського районного
управління юстиції знаходиться
виконавче провадження про стягнення з
ОСОБА_2 на користь Хустської ОДПІ суми
недоїмки зі сплати єдиного внеску,
штрафів та пені на суму в розмірі 6 960,48
грн. Проведені заходи з боржником не
дають позитивного результату щодо
виконання рішень суду як у
добровільному, так і в примусовому
порядку, що свідчить про ухилення
боржника від виконання рішення суду.

Ухвалою Хустського районного суду
Закарпатської області від 18 березня 2014
року подання задоволено та встановлено
тимчасове обмеження у праві виїзду
громадянина України ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканки АДРЕСА_1, ІНД
НОМЕР_1 за кордон до виконання нею
зобов'язань. Виконання рішення щодо
обмеження у праві виїзду ОСОБА_2
покладено на Державну прикордонну
службу України.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції ОСОБА_2 подала апеляційну
скаргу, якою просить скасувати ухвалу
Хустського районного суду
Закарпатської області від 18 березня 2014
року та постановити нову ухвалу, якою в
задоволенні подання. Вимоги мотивовані
тим, що суд першої інстанції ухвалив
рішення необґрунтовано з порушеннями
норм матеріального та процесуального
права, зокрема, вказала, що суд не
звернув уваги на те, що державним
виконавцем не надано доказів, що ним
було вичерпано весь передбачений
перелік заходів щодо примусового
виконання судового рішення або всі
вони виявилися безрезультатними, а
особа, яка має невиконані зобов'язання,
не може вважатися винною в ухиленні,
поки не буде доведено протилежне.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу і
просили задовольнити з підстав
зазначених в ній.

Державний виконавець в судове
засідання не з'явився, про дату та час
слухання справи повідомлявся належним
чином, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК
України не перешкоджає розгляду
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується апеляційна скарга,
об'єктивно оцінивши докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно вимог частини 1 статті 303
Цивільного процесуального кодексу
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що на
виконанні у відділі ДВС Хустського
районного управління юстиції
перебуває вимога про сплату боргу
(недоїмки) №Ф-1356 У виданий 25.11.2013 року
Хустським ОДПІ про сплату ОСОБА_2 на
користь Хустського ОДПІ суми недоїмки
зі сплати єдиного внеску, штрафів та
пені на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 6 960,48 грн.
Державним виконавцем 17.01.2014 року
винесена постанова про відкриття
виконавчого провадження. Станом на
07.02.2014 року боржник зобов'язання не
виконав.

З матеріалів справи також вбачається,
що державним виконавцем вживались
заходи для встановлення джерела
доходів та майна ОСОБА_2 (а.с.6).
Відповідно до відповідей на запити за
ОСОБА_2 не зареєстровано ні
транспортних засобів ні техніки та
механізмів (а.с.8,10), ні майна, ні
земельних ділянок (а.с.9).

29 січня 2014 року на адресу Відділу
Державної виконавчої служби
Хустського районного управління
юстиції надійшло клопотання Хустською
ОДПІ у Закарпатській області з
проханням звернення до Хустського
районного суду з поданням щодо
встановлення тимчасового обмеження
боржника у праві виїзду за межі України
(а.с.11).

На підставі викладених державним
виконавцем обставин, суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що
ОСОБА_2 є боржником у виконавчому
провадженні та має непогашений борг,
від виконання свого зобов'язання
ухиляється, що є підставою у
тимчасовому обмеженні права на виїзд
за межі України з метою забезпечення
повного та своєчасного виконання
зобов'язання.

Проте, такий висновок Хустського
районного суду Закарпатської області є
помилковим та таким, що суперечить
вимогам закону, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Пунктом 2 статті 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» передбачено,
як підставу для тимчасового обмеження
у праві виїзду за кордон, наявність
невиконаних зобов'язань, але лише до
моменту виконання зобов'язань, або
розв'язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
випадках, або забезпечення зобов'язань
заставою, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону №606-XIV
державний виконавець має право у разі
ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника-фізичної особи
або керівника боржника-юридичної особи
за межі України до виконання
зобов'язань за рішенням.

Звертаючись до суду з поданням про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України, головний державний
виконавець Відділу Державної
виконавчої служби Хустського
районного управління юстиції
посилався на те, що у ОСОБА_2 існує
заборгованість зі сплати єдиного
внеску, штрафів та пені на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 6 960,48 грн.,
однак не надав доказів того, що
боржник отримувала документи, що
виносились у процесі виконання
виконавчого провадження, а також, що
ухиляється від виконання боргових
зобов'язань, вчиняє дії, які
унеможливлюють чи ускладнюють
виконання рішення суду, що боржник за
час виконання рішення виїжджав за межі
України, що призвело до виникнення
заборгованості, або боржник
безпідставно не з'являвся на виклики
державного виконавця. Саме невиконання
боржником самостійно зобов'язань
протягом строку, про що вказує
державний виконавець в постанові про
відкриття виконавчого провадження, не
може свідчити про ухилення боржника
від виконання покладених на нього
рішенням обов'язків. Особа, яка має
невиконані зобов'язання, не може
вважатися винною в ухиленні, поки не
буде доведено протилежне.

Сам факт порушення державним
виконавцем п.1 ст, 31 Закону України "Про
виконавче провадження" щодо доведення
до відома ОСОБА_2 інформації про
прийняті рішення та інші документи
виконавчого провадження, зафіксований
в доповідній на ім'я начальника ДВС
Хустського РУЮ, яка долучена до
заперечень на апеляційну скаргу.

Оскільки, відповідно до ч.1, 2 ст.377-1 ЦПК
України, згадане подання розглядається
судом негайно, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб, за участю
державного виконавця, то саме на
останнього покладається тягар
доказування.

За правилом п.5 ч.1 ст.6 Закону України
«Про порядок виїзду з України та в'їзду
в Україну громадян України»,
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон, в тому
числі, якщо він ухиляється від
виконання покладених на нього судовим
рішення зобов'язань - до виконання цих
зобов'язань.

Отже, законом передбачено юридичні
санкції у вигляді тимчасового
обмеження у праві виїзду не за
наявність факту невиконання
зобов'язань, а за ухилення від їх
виконання. У зв'язку з цим з метою
всебічного і повного з'ясування всіх
обставин справи, встановлення дійсних
прав та обов'язків учасників спірних
правовідносин, суд мав з'ясувати, чи
дійсно особа свідомо не виконувала
належні до виконання зобов'язання в
повному обсязі або частково.

Відповідно до положення ч.2, 3 ст.10 ЦПК
наявність умислу та обставини, які є
предметом посилання суб'єкта подання
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України як на підставу його
вимог, підлягають доведенню. Зокрема,
задоволення такого подання можливе
лише за умови доведення факту ухилення
боржника від виконання зобов'язання.

Невиконання боржником самостійно
зобов'язань протягом строку, про що
вказує державний виконавець в
постанові про відкриття виконавчого
провадження, не може свідчити про
ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням
факт ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, повинен вже відбутися і бути
об'єктивно наявним та вбачатися з
матеріалів виконавчого провадження.

Відповідно до правової позиції
Верховного Суду України щодо вирішення
питання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України «ухилення
від виконання зобов'язань, покладених
судовим рішенням, рішенням іншого
органу (посадової особи)», вжите у п.5 ч.1
ст.6 Закону № 3857-XII та у п.18 ч.3 ст.11 Закону
№ 606-XIV, позначає з об'єктивної сторони
такі свідомі діяння (дії чи
бездіяльність) особи боржника, які
полягають у навмисному чи іншому
свідомому невиконанні нею зазначених
обов'язків у виконавчому провадженні,
коли виконати цей обов'язок у нього є
всі реальні можливості (наприклад,
наявність майна, грошових коштів тощо)
і цьому не заважають будь-які незалежні
від нього об'єктивні обставини
(непереборної сили, події тощо). У
зв'язку з цим і здійснюється примусове
виконання. Це також є підставою для
звернення з поданням до суду щодо
вирішення питання про застосування до
такої особи тимчасового обмеження у
праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання,
не може вважатися винною в ухиленні,
поки не буде доведено протилежне.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Виходячи з викладеного, колегія суддів
дійшла висновку про те, що судом першої
інстанції в судовому засіданні не
здобуто доказів того, що ОСОБА_2
ухиляється від виконання зобов'язання,
а тому оскаржувана ухвала підлягає
скасуванню з постановленням нової
ухвали про відмову у задоволенні
подання державного виконавця про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України.

Керуючись ст.ст.209, 218, 303, 307, 309, 313-315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Хустського районного суду
Закарпатської області від 18 березня 2014
року, - скасувати.

В задоволенні подання головного
державного виконавця відділу ДВС
Хустського районного управління
юстиції про тимчасове обмеження
громадянина України ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України до виконання
зобов'язань по виконавчому провадженню
на суму 6 960,48 грн. - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає.

Судді: