Справа № 369/2106/14-ц Головуючий у І
інстанції Медвідь Н.О.Провадження №
22-ц/780/3565/14 Доповідач у 2
інстанції Ігнатченко Н.В.Категорія 56
УХВАЛА

Іменем України

11 червня 2014 року суддя Апеляційного
суду Київської області Ігнатченко Н.В.,
розглянувши матеріали цивільної
справи за заявою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
забезпечення позову у справі за
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
застосування наслідків недійсності
правочину та стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 14
квітня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, 30
квітня 2014 року позивачі, через
представника за довіреностями ОСОБА_5,
подали апеляційну скаргу.

До апеляційної скарги також долучено
заяву про забезпечення позову шляхом
накладення арешту на майно
відповідача, в якій зазначено, що
незастосування заходів забезпечення
позову може призвести до утруднення чи
невиконання в подальшому можливого
рішення суду про задоволення позову.

Суддя-доповідач вивчивши заявлене
клопотання, письмові докази по справі,
вважає, що заява про забезпечення
позову не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 301 ЦПК України,
протягом десяти днів з дня отримання
справи суддя-доповідач за клопотанням
осіб, які беруть участь у справі,
вирішує питання щодо вжиття заходів
забезпечення позову.

За правилами ст. 151 ЦПК України, суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити заходи забезпечення позову;
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно ст. 153 ЦПК України, заява про
забезпечення позову розглядається
судом, у провадженні якого перебуває
справа, в день її надходження без
повідомлення відповідача та інших
осіб, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи убачається, що
позивачі звернулись до суду із позовом
про стягнення з відповідача вартості
виконаних будівельних робіт, податків
та платежів сплачених під час
оформлення договорів дарування, а
також майнової шкоди внаслідок
визнання недійсними правочинів в
судовому порядку.

В заяві про забезпечення позову
просять накласти арешт на будинок та
земельну ділянку, що розташовані по
АДРЕСА_1 Києво-Святошинського району
Київської області, які належать ОСОБА_4,
мотивуючи її тим, що остання як особа
похилого віку отримує дохід лише у
вигляді мінімальної пенсії, тому їй
буде вкрай важко виконати можливе
рішення суду. Позивачі вважають, що на
даний час існує реальна загроза для
відчуження спірного будинку та
земельної ділянки на корить третіх
осіб, так як наявні погрози з боку
відповідача.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 57, ч. 1 ст. 58, ч.
2 ст. 59 та ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Належними є докази,
які містять інформацію щодо предмета
доказування. Обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування. Доказування не
може ґрунтуватись на припущеннях.

Зважаючи на те, що невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду є
лише припущеннями позивачів та не
підтвердженні будь-якими доказами у
справі, в задоволенні заяви ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 про забезпечення позову
необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 151, 153, 301 ЦПК України,
суддя, -

у х в а л и л а:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2
та ОСОБА_3 про забезпечення позову у
справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про застосування наслідків
недійсності правочину та стягнення
коштів.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 324 ЦПК України
оскарженню в касаційному порядку не
підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Київської області
Н.В.
Ігнатченко