Номер провадження: 22-ц/785/2334/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Сегеди С.М.,

суддів:
Вадовської Л.М.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря
Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву представника ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 про виправлення описки в
рішенні апеляційного суду Одеської
області від 20 грудня 2013 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_5 про визнання заповіту
недійсним, визнання договору
недійсним, визнання права власності та
стягнення боргу за договором позики за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 29 березня 2013 року,

встановила:

У лютому 2013 року ОСОБА_3 звернулася з
позовом до ОСОБА_5 про визнання
заповіту недійсним, визнання договору
недійсним, визнання права власності та
стягнення боргу за договором позики,
посилаючись на те, що вона перебувала у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, який
укладений 15.11.1969 року. Під час
перебування у шлюбі її чоловік ОСОБА_6
15.03.2004 року на підставі договору
купівлі-продажу придбав у власність
квартиру АДРЕСА_1 (далі - спірна
квартира).

28.09.2004 року ОСОБА_6 склав заповіт, в
якому зазначив, що все майно, яке
належить йому на момент смерті, він
заповів своїй дружині - ОСОБА_3

Однак, у 2012 році їй стало відомо про те,
що 25.12.2006 року її чоловік ОСОБА_6 уклав з
ОСОБА_5 договір довічного утримання,
якій передав у власність спірну
квартиру, а ОСОБА_5 прийняла на себе
обов'язок забезпечити ОСОБА_6 та його
дружину правом пожиттєвого проживання
у цій квартирі, довічним утриманням та
доглядом, розмір якого сторони
визначили в сумі 400 грн. щомісячно з
урахуванням інфляції та індексації, а
також обов'язок поховати ОСОБА_3 та
ОСОБА_6 після їх смерті.

Заочним рішенням Київського районного
суду м. Одеси від 29 березня 2013 року
позов ОСОБА_3 був задоволений частково.

Договір позики, укладений 07 серпня 2012
року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, в частині
повернення боргу в розмірі 6400 доларів
США, був розірваний.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3
суму основного боргу в розмірі 67141 грн.
20 коп., відсотки за користування
грошима в розмірі 6031 грн. 52 коп. та 100
грн. 68 коп. - в якості 3-х відсотків
річних, а також стягнуто судовий збір.

В решті позову було відмовлено.

Зазначене рішення було оскаржено в
апеляційному порядку представником
позивачки ОСОБА_3 - ОСОБА_7 В апеляційній
скарзі її заявник просив рішення суду
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі, посилаючись на те, що судом
неповно з'ясовані обставини, що мають
значення для справи.

Рішення, в частині задоволення позову
про стягнення боргу, сторонами в
апеляційному порядку не оскаржувалося.

Рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області від 28 травня 2013 року
було скасоване зазначене вище заочне
рішення суду та ухвалено нове, яким
позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання
договору довічного утримання
недійсним, визнання права власності
був задоволений.

Визнано спірну квартиру, ринковою
вартістю 493967,40 грн., придбану за
договором купівлі-продажу від 15
березня 2004 року, спільною власністю
подружжя - ОСОБА_6 і ОСОБА_3

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2
частину спірної квартири.

Визнано недійсним договір довічного
утримання, укладений 25 грудня 2006 року
між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та повернуто
позивачці ОСОБА_3 1/2 частини спірної
квартири.

Визнано в порядку спадкування за
заповітом за ОСОБА_3 право власності на
1/2 частину квартири АДРЕСА_1, що
належала ОСОБА_6

Визнано за ОСОБА_3 право власності на
спірну квартиру в цілому.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції було залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 11 грудня 2013 року
зазначене вище судове рішення суду
апеляційної інстанції було скасовано,
справа передана на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції (т.2, а.с.64-65).

Рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області від 11 березня 2014 року
було скасоване зазначене вище заочне
рішення суду першої інстанції та
ухвалено нове, яким позов ОСОБА_3 до
ОСОБА_5 про визнання договору довічного
утримання недійсним, визнання права
власності був задоволений:

визнано квартиру АДРЕСА_1,
ринковою вартістю 493 967 гривень 40
копійок на дату позову, придбану за
договором купівлі - продажу квартири
від 15 березня 2004 року, спільною
власністю подружжя - ОСОБА_6
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) і
ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2),
як майно, набуте під час шлюбу,
укладеного 15.11.1969 року Київським
відділом ЗАГС міста Одеси;

визнано за ОСОБА_3 право власності
на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1,
ринковою вартістю 246 983 гривні 70
копійок, як члена подружжя під час її
придбання;

визнано недійсним договір
довічного утримання, укладений 25
грудня 2006 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та
повернути передану їй за цим договором
1/2 частину квартири АДРЕСА_1, що
належала ОСОБА_3 на праві спільної
власності подружжя, у власність ОСОБА_3;

визнано заповіт, складений ОСОБА_6
28 вересня 2004 року, недійсним, в частині
заповідального розпорядження щодо
належної ОСОБА_3 1/2 частини квартири
АДРЕСА_1;

визнано в порядку спадкування за
заповітом за ОСОБА_3 право власності на
1/2 частину квартири АДРЕСА_1, що
належала ОСОБА_6;

визнано за ОСОБА_3 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1), право власності в цілому
на квартиру АДРЕСА_1, яка складається з
жилої кімнати площею 12,5 кв.м., жилої
кімнати площею 7,2 кв.м., жилої кімнати
площею 16,9 кв.м., коридору площею 8,4 кв.м.,
кухні площею 9,5 кв.м., ванної кімнати
площею 2,5 кв.м., туалету - площею 1,0 кв.м.,
лоджій площею 2,5 кв.м. та 1,3 кв.м., має
жилу площу у 36,6 кв.м., загальну площу 61,8
св.м., інвентарною вартістю 22 372 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 судовий збір на
користь державного бюджету України в
розмірі 1827 (одна тисяча вісімсот
двадцять сім гривень).

В решті судове рішення залишено
без змін.

30 квітня 2014 року від представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 надійшла заява про
виправлення описки в зазначеному вище
рішенні апеляційного суду Одеської
області.

В своїй заяві представник ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 ставить питання про виправлення
описок у повному тексті рішення, а саме:

- стор. 3 стр. 19 вказано помилково ОСОБА_3
замість ОСОБА_3;

- стор. 3 стр. 46 вказано помилково ОСОБА_5
замість ОСОБА_5;

- стор. 4 стр. 2 вказано помилково
ОСОБА_3 замість ОСОБА_3;

- стор. 4 стр. 41 вказано помилково ОСОБА_3
замість ОСОБА_6;

- стор. 6 стр. 16 вказано вартість 246983 грн.
70 копійок, замість 493967 грн. 40 копійок;

- стор. 6 стр. 29 вказано НОМЕР_1 замість
НОМЕР_2;

- стор. 6 стр. 33 вказано туалет замість
вбиральні;

- стор. 6 стр. 34 вказано інвентарну
вартість 22372 грн. однак цього в тех.
паспорті не вказано, тому і не потрібно
її вказувати.

Посилаючись на зазначене, представник
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просила її заяву
задовольнити.

Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_4
доповнила свою заяву та просила
виправити також інші описки в рішенні
суду, а саме:

- стор. 4 стр. 2 вказано помилково
належить ОСОБА_5 замість належала
ОСОБА_6;

- стор. 5 стр. 2 вказано помилково ОСОБА_6
замість родині ОСОБА_6;

- стор. 5 стр. 8 вказано помилково
давінсть астосовується замість
давність застосовується.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали зазначеної
цивільної справи, колегія суддів
вважає за необхідне заяву представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити частково
та виправити описки в судовому
рішенні, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до ст. 219 ЦПК України
суд може з власної ініціативи або за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
виправити допущені у судовому рішенні
описки.

Так, як вбачається з матеріалів справи,
зауваження представника ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 дійсно частково знайшли своє
підтвердження стосовно описок, а саме:

- стор. 3 стр. 19 вказано помилково
ОСОБА_3 замість ОСОБА_3;

- стор. 3 стр. 46 вказано помилково
ОСОБА_5 замість ОСОБА_5;

- стор. 4 стр. 2 вказано помилково
належить ОСОБА_5 замість належала
ОСОБА_6;

- стор. 4 стр. 41 вказано помилково
ОСОБА_3 замість ОСОБА_6;

- стор. 5 стр. 4 вказано помилково
ОСОБА_6 замість родині ОСОБА_6;

- стор. 5 стр. 8 вказано помилково
давінсть астосовується замість
давність застосовується;

- стор. 6 стр. 29 вказано цифри
ідентифікаційного номеру ОСОБА_6 :
НОМЕР_1 замість НОМЕР_2;

- стор. 6 стр. 33 вказано туалет замість
вбиральні;

- стор. 6 стр. 34 вказано інвентарну
вартість 22372 грн., однак в технічному
паспорті її не зазначено.

Що стосується зауважень про допущені
описки в рішенні суду, а саме:

- стор. 6 стр. 16 вказано вартість 246983 грн.
70 копійок, замість 493967 грн. 40 копійок, то
колегія суддів зазначає, що зазначена
вартість вказана не помилково, а
складає вартість 1/2 частини спірної
квартири, на яку за ОСОБА_3 визнано
право власності, як члена подружжя під
час її придбання;

Таким чином, твердження
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 знайшли
частково своє підтвердження в
матеріалах справи, у зв'язку з чим
колегія суддів дійшла висновку про
необхідність виправлення вказаних у
заяві описок в рішенні суду, за
виключенням однієї: на стор. 6 стр. 16, про
що йдеться вище.

Керуючись ст.ст. 219; 304; 315; 317; 319 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Заяву представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про
виправлення описок в рішенні
апеляційного суду Одеської області від
11 березня 2014 року задовольнити
частково.

Виправити описки у вступній та
резолютивній частині а також у повному
тексті рішення апеляційного суду
Одеської області від 11 березня 2014 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_5 про визнання заповіту
недійсним, визнання договору
недійсним, визнання права власності та
стягнення боргу за договором позики, за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 29 березня 2013 року.

Замінити на стор. 3 стр. 19 мотивувальної
частини рішення слово та букви:
«ОСОБА_3» словом та буквами: «ОСОБА_3»;

замінити на стор. 3 стр. 46 мотивувальної
частини рішення слово та букви:
«ОСОБА_5» словом: «ОСОБА_5»;

замінити на стор. 4 стр. 2 мотивувальної
частини рішення слова та букви:
«належить ОСОБА_3» словами та буквами:
«належала ОСОБА_6»;

замінити на стор. 4 стр. 41 мотивувальної
частини рішення слово та букви:
«ОСОБА_3» словом та буквами: «ОСОБА_5»;

замінити на стор. 5 стр. 4 мотивувальної
частини рішення слово та букви:
«ОСОБА_6» словами «родині ОСОБА_6»;

замінити на стор. 5 стр. 8 мотивувальної
частини рішення слова: «давінсть
астосовується» словами: «давність
застосовується»;

замінити на стор. 6 стр. 29 мотивувальної
частини рішення цифри
ідентифікаційного номеру ОСОБА_6 : «
НОМЕР_1» цифрами: « НОМЕР_2»;

замінити на стор. 6 стр. 33 мотивувальної
частини рішення слово: «туалет» словом
«вбиральня»;

виключити на стор. 6 стр. 34 слова:
«інвентарною вартістю 22372 грн.».

У задоволенні іншої частини заяви
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про
виправлення описок в рішенні суду
відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і касаційному оскарженню
не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської
області: С.М.
Сегеда

Л.М. Вадовська

Н.А. Кононенко