Справа № 1013/9136/2012 Головуючий у І
інстанції Мікулін А.В.Провадження №
22-ц/780/3146/14 Доповідач у 2
інстанції Волохов Категорія 44
УХВАЛА

Іменем України

05 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Матвієнко Ю.О.,
Мельника Я.С.,

при секретарі Бевзюк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ірпінського міського суду Київської
області від 3 квітня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Ворзельської
селищної ради Київської області та
ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення
та визначення порядку користування
земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2012 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом до
Ворзельської селищної ради Київської
області та ОСОБА_2 про визнання
недійсним рішення та визначення
порядку користування земельною
ділянкою.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог, ОСОБА_1 посилався на те, що
будинковолодіння АДРЕСА_1 належить
йому та ОСОБА_2 на праві спільної
часткової власності.

Позивач зазначав, що між сторонами
склався порядок користування
приміщеннями по будинку. Відповідачу
належить на праві власності 1/2 частина
даного будинковолодіння, інша 1/2
частина належить позивачу на підставі
договору дарування.

Посилаючись на те, що будинковолодіння
знаходиться на земельній ділянці
відповідно до кадастрового плану
:01:055), розмір якої складає 0,1462 га.,
зауважує, що порядок користування
земельною ділянкою між сторонами не
визначений.

Також зазначає, що рішення
Ворзельської селищної ради Київської
області №862-30-У від 10.07.2008 р. про
встановлення порядку користування
земельною ділянкою в АДРЕСА_1 є
незаконним та повинно бути скасованим,
оскільки дане питання розглядалося за
відсутності позивача та на той час
існував спір з приводу користування
земельною ділянкою.

Зважаючи на викладене, позивач просив
скасувати рішення Ворзельської
селищної ради Київської області №862-30-У
від 10.07.2008 р. «Про встановлення порядку
користування земельною ділянкою в
АДРЕСА_1»; визначити порядок
користування земельною ділянкою
АДРЕСА_1 між позивачем та ОСОБА_2

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 3 квітня 2014 року в
задоволенні заявлених позовних вимог
ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в
якій, просив рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити по
справі нове рішення, яким задовольнити
його заявлені позовні вимоги в повному
обсязі, з підстав неправильного
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, а також з
підстав неповного з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи
та невідповідності висновків суду
фактичним обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді - доповідача, дослідивши
матеріали цивільної справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дійшла висновку про те, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. У пункті 2 постанови №14
Пленуму Верховного Суду України від 18
грудня 2009 року „Про судове рішення у
цивільній справі" зазначено, що рішення
є законним тоді, коли суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства
відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив
справу згідно з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин відповідно до
статті 8 ЦПК, а також правильно
витлумачив ці норми. Обґрунтованим
визнається рішення, ухвалене на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, які були
досліджені в судовому засіданні і які
відповідають вимогам закону про їх
належність та допустимість, або
обставин, що не підлягають доказуванню,
а також якщо рішення містить вичерпні
висновки суду, що відповідають
встановленим на підставі достовірних
доказів обставинам, які мають значення
для вирішення справи.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції відповідає
зазначеним вимогам закону.

Відповідно до ст. 3 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить на праві
спільної часткової власності по 1/2
частці житлового будинку, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
(а.с.10-18).

Згідно рішенняВорзельської селищної
ради Київської області №862-30-У від
10.07.2008 року було встановлено порядок
користування земельною ділянкою в
АДРЕСА_1 згідно з додатком №1 по
фактично сформованим межам, згідно
якого в користуванні гр. ОСОБА_2
знаходиться земельна ділянка пл. 660 кв.
м. в користуванні гр. ОСОБА_1
знаходиться земельна ділянка пл. 594 кв.
м.; земельна ділянка пл. 46 кв. м., двір
спільного користування, залишається в
користуванні співвласників будинку в
рівних частках гр. ОСОБА_2, гр. ОСОБА_1;
зобов'язано гр. ОСОБА_2, гр. ОСОБА_1 не
чинити перешкоди при обслуговуванні
двора спільного користування (а.с.19).

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

За змістом вказаної норми особа, яка
вважає, що її право порушене, може
скористатися не будь-яким, а цілком
конкретним способом захисту свого
права, який, як правило, визначається
спеціальним законом (Цивільний Кодекс
чи інший акт цивільного законодавства),
що регламентує конкретні цивільні
правовідносини.

Захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється
шляхом визнання права, відновлення
стану земельної ділянки, який існував
до порушення права і запобігання
вчиненню дій, що порушують права або
створюють небезпеку порушення права,
визнання угоди недійсною, визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування, відшкодування збитків,
застосування інших передбачених
законом способів.

Відповідно до ст. 81 Земельного кодексу
України право власності на земельні
ділянки набувається на підставі -
придбання за договором
купівлі-продажу, ренти, дарування, міни
іншими цивільно-правовими угодами,
безоплатної передачі земель у
власність, приватизації земельних
ділянок, що були раніше у користуванні,
прийняття спадщини, виділення в натурі
( на місцевості) належної земельної
частки ( паю).

Відповідно ст. 116, 125, 126 Земельного
Кодексу України рішення органу
виконавчої влади чи місцевого
самоврядування про передачу у
власність земельної ділянки є
необхідною передумовою виникнення
права власності на земельну ділянку.
Право власності посвідчується
державним актом, і виникає з моменту
його державної реєстрації.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволені позовних вимог, суд першої
інстанції вірно становив характер
спірних правовідносин та застосував до
них положення ч.1 та ч. 4 ст 88 Земельного
Кодексу України, а також ч. 4 ст. 120
Земельного Кодексу України та прийшов
до обґрунтованих висновків про те, що
Ворзельська селищна рада Київської
області під час винесення та ухвалення
рішення №862-30-У від 10.07.2008 р. діяла в
межах своїх повноважень та дотрималася
процедури винесення такого рішення.

Статті 10, 60 ЦПК України визначають, що
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків встановлених статтею 61 ЦПК
України, частина перша якої передбачає,
що обставини, визнані сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню.

Проте, позивачем в порушення положень
ст. 60 ЦПК України не надано доказів на
підтвердження того, що за вказаним
будинковолодінням, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, закріплено земельну
ділянку із конкретними розмірами в
установленому законом порядку.

Враховуючи, що не було встановлено
судом та не було доведено позивачем
обґрунтованість визнання недійсним
вищевказаного рішення то і в
задоволені позовної вимоги про
визнання порядку користування спірною
земельною ділянкою суд першої
інстанції також відмовив правомірно.

Таким чином суд першої інстанції
правильно встановив характер спірних
правовідносин між сторонами та ухвалив
рішення про відмову в задоволенні
позову з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Інших доводів, які б спростували
законність і обґрунтованість
ухваленого судом рішення, апеляційна
скарга ОСОБА_1 не містить.

Згідно зі ст.308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що судом першої інстанції
повно і всебічно з'ясовані всі
обставини справи, правильно
встановлено правові відносини сторін,
дана належна правова оцінка доказам у
справі, висновки місцевого суду
відповідають фактичним обставинам
справи, рішення суду відповідає
вимогам матеріального і
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 3 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: