АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22-ц/796/5420/2014 Головуючий
у 1-ій інстанції - Ключник А.С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Іванченка М.М.

суддів: Кабанченко О.А.,
Рубан С.М.

при секретарі: Онищенко О.С.

за участю:

представник відповідача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
повернення безпідставно набутого
майна (грошових коштів)

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в
інтересах ОСОБА_5

на рішення Святошинського районного
суду м. Києва від 18 лютого 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Святошинського
районного суду м. Києва з позовом до
ОСОБА_5 про повернення безпідставно
набутого майна (грошових коштів).
Мотивуючи свої вимоги тим, що 24 квітня
2013 року, сторони в усній формі
домовились, що позивач перерахує кошти
на рахунок відповідача кошти, а
відповідач мала надіслати йому
підписаний договір Позики. Оскільки ж
до кінця травня 2013 року відповідач не
направила на його адресу вказаного
договору, тому позивач змушений був
звертатись до фахівця в галузі права
для складання листа на ім'я відповідача
з проханням надіслати підписаний
договір позики або повернути
безпідставно набуті кошти. Проте
відповідач не направила на його адресу
вказаний договір. Тому позивач
звернувся до суду з позовом в якому
просить стягнути із відповідача кошти
в розмірі 7258,03 грн. з врахуванням
індексу інфляції та 3% річних за
користування коштами, які без законних
на те підстав набуті останнім.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 18 лютого 2014 року позов
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про повернення
безпідставно набутого майна (грошових
коштів) - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4
безпідставно набуті грошові кошти в
розмірі 7000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5на користь ОСОБА_4
судові витрати у справі у вигляді
судового збору: 229 грн. 40 коп.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3
в інтересах ОСОБА_5 подав апеляційну
скаргу, в якій просив скасувати вказане
рішення та ухвалити нове про відмову у
задоволенні позову.

В апеляційній скарзі апелянт
посилається, на те, що рішення суду
ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Зазначив, що суд дійшов до помилкового
висновку про правомірність заявлених
позивачем вимог, оскільки надана
квитанція із зазначенням платежу
«поповнення поточного рахунку» та
лист-вимога не є доказами, які свідчили
про факт безпідставно набутих коштів.
Крім того, зазначає, що вказані кошти
перераховані позивачем в якості
повернення раніше отриманої позики від
відповідача.

Представник відповідача у суді
апеляційної інстанції підтримав
апеляційну скаргу та просив її
задовольнити.

Позивач у судове засідання не з'явився
про день, час та місце розгляду справи
повідомлявся належним чином. Про
причини своєї неявки не повідомляв.

Тому відповідно до ст.305 ЦПК України
колегія суддів вирішила розглядати
справу за відсутності позивача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явились, вивчивши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 24 квітня 2013 року
позивач ОСОБА_4 перерахував на рахунок
в АТ «Дельта Банк» м. Київ код
отримувача НОМЕР_1, отримувач ОСОБА_5
суму коштів у розмірі 7000,00 грн. (а.с. 4).

Позивач на адресу відповідача направив
лист від 30 травня 2013 року, в якому
просив повернути безпідставно набуті
кошти, або надіслати на його адресу
підписаний договір позики (а.с. 5).

Крім того, судом встановлено, що
відповідач кошти не повернула та не
направила підписаного договору позики.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції виходив з того, що
оскільки договір позики, який за своєю
формою та змістом відповідав вимогам
закону, між сторонами у справі укладено
не було, а сторони лише домовилися
укласти такий договір в майбутньому,
передана ОСОБА_4 відповідачу ОСОБА_5
грошова сума в розмірі 7000 гривень є
авансом, який підлягає поверненню
позивачу та з такими висновками
погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач
зобов'язаний повернути потерпілому
безпідставно набуте майно в натурі. У
разі неможливості повернути в натурі
потерпілому безпідставно набуте майно
відшкодовується його вартість, яка
визначається на момент розгляду судом
справи про повернення майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст. 214 ЦПК України при
виборі правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстав, передбачених
пунктом 1 частини першої статті 355 цього
Кодексу.

Згідно висновків Верховного Суду
України, викладених у рішеннях,
прийнятих за результатами розгляду
заяв про перегляд судового рішення з
підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 355 ЦПК
України, за І півріччя 2013р. у розділі
«Спори щодо виконання зобов'язань»
зазначено наступне: «Внесення завдатку
як способу забезпечення виконання
зобов'язання може мати місце лише в
разі наявності зобов'язання, яке
повинно було виникати на підставі
договору. Оскільки договору, який би за
своєю формою та змістом відповідав
вимогам закону, між сторонами у справі
укладено не було, а вони лише
домовилися укласти такий договір у
майбутньому, то передана однією зі
сторін грошова сума є авансом, який
підлягає поверненню» (постанова
судових палат у цивільних та
господарських справах Верховного Суду
України від 13 лютого 2013 р. у справі № 6-
176цс12).

Тому, колегія суддів вважає, що
зважаючи на докази, які підтверджують
набуття відповідачем спірних коштів
без достатніх правових підстав,
колегія суддів вважає, що кошти в сумі
7000 грн.00 коп. підлягають стягненню, як
безпідставно набуті.

Колегією суддів не можуть бути
прийняті до уваги доводи апелянта про
те, що вказані кошти перераховані
позивачем в якості повернення раніше
отриманої позики від відповідача,
оскільки апелянт не надав доказів
передбачених ст.60 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків
суду першої інстанції, і на законність
оскаржуваного рішення не впливають.

Тому колегія суддів дійшла висновку, що
рішення суду є законним та
обґрунтованим, відповідає вимогам
матеріального та процесуального права,
внаслідок чого підстав для його
скасування з мотивів викладених в
апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317
ЦПК України, колегія суддів,-

У X ВА Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах
ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 18 лютого 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: