Справа № 411/1910/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2014 року Кіровський
міський суд Луганської області у
складі:

головуючого судді -
Герасимчук Т.М.,

при секретарі - Бик
С.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровську цивільну
страву за позовом ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 до територіальної громади м.
Кіровська в особі Кіровської міської
ради, виконавчого комітету Кіровської
міської ради, ОСОБА_3, Кіровського
міського комунального підприємства
«Бюро технічної інвентаризації»,
Реєстраційної служби Кіровського
міського управління юстиції, третя
особа - мале підприємство фірма «Схід»
про визнання недійсним рішення та
ордера на житлове приміщення,
виселення з квартири, визнання
недійсним запису про право власності
та скасування державної реєстрації та
зустрічним позовом виконавчого
комітету Кіровської міської ради до
ОСОБА_2, треті особи - Кіровське міське
комунальне підприємство «Бюро
технічної інвентаризації»,
Реєстраційна служба Кіровського
міського управління юстиції, приватний
нотаріус Шестун Н.Г. про визнання
недійсним та скасування розпорядження
органу приватизації, державної
реєстрації та свідоцтва про право
власності на житло та договору
дарування, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду
з позовом до відповідачів про визнання
недійсним рішення та ордера на житлове
приміщення, виселення з квартири,
визнання недійсним запису про право
власності та скасування державної
реєстрації.,який під час розгляду
справи уточнив, та просив скасувати
частину другу рішення виконавчого
комітету Кіровської міської ради
Луганської області № 313 від 19 травня 2009
року « Про покращення житлових умов»
стосовно надання жилої площі ОСОБА_3 за
адресою: АДРЕСА_1 житловою площею 17,07
кв.м; визнати недійсним ордер на
житлове приміщення № 112 від 20 травня 2009
року,виселити ОСОБА_3 з вищезазначеної
квартири; визнати недійсним запис № 324
КМКП « БТІ» про реєстрацію права
власності на квартиру за адресою:
АДРЕСА_1 за територіальною громадою
м.Кіровська, зроблений 03.06.2009 року у
книзі № 3 на підставі рішення
Кіровського міського суду Луганської
області від 13.04.2009 року; зобов'язати
скасувати державну реєстрацію права
власності за територіальною громадою
м. Кіровська в особі Кіровської міської
ради.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що позивач є
власником квартири за адресою: АДРЕСА_1
на підставі договору дарування від
21.06.1994 року. Рішенням виконавчого
комітету Кіровської міської ради № 313
від 19 травня 2009р. зазначене житлове
приміщення передано у користування
ОСОБА_3 та видано їй ордер. Вважає
рішення та ордер незаконним. Крім того,
з підстав наведених у позовній заяві,
вважає запис про реєстрацію права
власності спірної квартири за
територіальною громадою м. Кіровська в
особі Кіровської міської ради також
недійсною .

Виконавчий комітет Кіровської міської
ради Луганської області звернувся із
зустрічним позовом до ОСОБА_2 про
визнання недійним та скасування
розпорядження органу приватизації ,
державної реєстрації та свідоцтва про
право власності на житло та договору
дарування,який під час розгляду справи
уточнив та просив визнати недійним та
скасувати розпорядження органу
приватизації виконавчого комітету
кіровської міської ради № 437 від 17.06.1994
року про передачу квартири за адресою:
АДРЕСА_1 у приватну власність ОСОБА_5,
визнати недійсним та скасувати
державної реєстрацію та свідоцтво про
право власності на житло від 16.06.1994
року,яке посвідчує,що спірна квартира
належить на праві власності ОСОБА_5;
визнати недійсним договір дарування
від 21.06.1994 року, посвідчений державним
нотаріусом Кіровської державної
нотаріальної контори Шестун Н.Г. за
номером 1907 від 21.06. укладений між ОСОБА_5
та ОСОБА_2

В обґрунтування зустрічних позовних
вимог зазначає що ОСОБА_5 не брав
участі у приватизації та не здійснював
волевиявлення щодо отримання у
приватну власність зазначеної
квартири, тому не мав законних підстав
для дарування спірної квартири.

Позивач за первісним позовом в судове
засіданні не з'явився, про день та час
розгляду справи повідомлявся належним
чином.

Представник позивача за первісним
позовом в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав в повному обсязі та
просив їх задовольнити. Надав
пояснення аналогічні викладеним у
позовній заяві. Зустрічні позовні
вимоги не визнав та просив у їх
задоволенні відмовити.

Представник виконавчого комітету
Кіровської міської ради Луганської
області та територіальної громади
м.Кіровська в особі Кіровської міської
ради у судовому засіданні зустрічні
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі та просила їх задовольнити.
Надала пояснення аналогічні
викладеним у зустрічній позовній
заяві. Первісні позовні вимоги не
визнала та просила відмовити у їх
задоволенні.

ОСОБА_3,представники Кіровського МКП «
БТІ», реєстраційної служби Кіровського
міського управління юстиції,МПП фірма
« Схід»,приватний нотаріус Шестун Н.Г. в
судове засіданні не з'явилися, просили
розглянути справу за їх відсутності.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
показання свідка, дослідивши матеріали
справи , встановив наступне:

Розпорядженням відділу приватизації №
437 квартиру за адресою: АДРЕСА_1
передано у приватну власність ОСОБА_5
на підставі Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» (т.1 а.с.56). На підставі
зазначеного розпорядження органом
приватизації державного житлового
фонду ОСОБА_5 видано свідоцтво про
право власності на квартиру(т.1 а.с.57),
яке було зареєстроване Кіровським МКП
«БТІ» у реєстровій книзі за № 140/4354.

За договором дарування №1907 від 21.06.1994р.,
посвідченого державним нотаріусом
Шестун Н.Г., ОСОБА_5 подарував, а ОСОБА_2
прийняв у дар квартиру за адресою:
АДРЕСА_1 (т.1 а.с.16-17).

Рішенням Кіровського міського суду
Луганської області від 13.04.2009р. по
справі № 2о - 47/09 за заявою Кіровської
міської ради визнано спадщину після
смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у вигляді
квартири, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1 відумерлою та визнано право
власності за територіальною громадою.
Відповідно до довідки Кіровського бюро
технічної інвентаризації №1927 від
21.10.2010р. право власності на нерухоме
майно за адресою: АДРЕСА_1
зареєстроване за територіальною
громадою м. Кіровська в особі
Кіровської міської ради на підставі
рішення Кіровського міського суду від
13.04.2009р. по справі № 2о - 47/09. Ухвалою
Кіровського міського суду Луганської
області про перегляд судового рішення
за нововиявленими обставинами від
08.09.2009р. по справі № 8-5 вищезазначене
судове рішення скасовано (т.1 а.с.11).

Рішенням Кіровського міського суду
Луганської області від 21.10.2009р. по
справі № 4673 у задоволенні вимог
Кіровської міської ради про визнання
спадщини після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_5
відумерлою відмовлено (т.1 а.с.12).
Ухвалою апеляційного суду Луганської
області від 13.04.2010р. по справі № 22ц-719/2010
апеляційну скаргу Кіровської міської
ради відхилено, рішення суду першої
інстанції залишено без змін (т.1 а.с.14).

Рішенням виконавчого комітету
Кіровської міської ради №313 від 19.05.2009р.
ОСОБА_3 надано у користування житлове
приміщення - квартиру, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.13). На
підставі зазначеного рішення
виконавчим комітетом Кіровської
міської ради видано ОСОБА_3 ордер на
житлове приміщення № 112 від 20.05.2009р. (т.1
а.с.7).

За клопотанням виконавчого комітету
Кіровської міської ради судом по
справі призначено почеркознавчу
експертизу. Згідно висновку експерта
Харківського НДІСЕ № 12643 від 14.03.2014р. (
т.2 а.с.88-96) підписи від імені ОСОБА_5:

- у розрахунку площі квартири
(будинку), що безоплатно
приватизується, № 437 від 13 червня 1994 р.,
у рядку «Підпис наймача, що приватизує
квартиру (будинок)»,

- у замовленні в МБТІ м. Кіровська
№ 534 від імені ОСОБА_5 від 9 червня 1994р., у
рядку «(подпись заказчика)»,

- у заяві в МКБТІ м. Кіровська № 534
від імені ОСОБА_5 від 9 червня 1994р., в
рядку «Підписи наймача та повнолітніх
членів сім'ї», -

виконані не ОСОБА_5, а іншою особою.

Відповідно до положень про дію актів
цивільного законодавства в часі
цивільні відносини регулюються актами
цивільного законодавства, що діють на
час виникнення таких правовідносин.

Під час виникнення правовідносин
щодо виникнення та реалізації права
власності діяв Цивільний кодекс
Української РСР (1963р.).
Нормативно-правовим актом, що
регулював правовідносини з
приватизації житла був Закон України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» (в редакції від
09.04.1994р.).

Відповідно до Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» метою приватизації державного
житлового фонду є створення умов для
здійснення права громадян на вільний
вибір способу задоволення потреб у
житлі, залучення громадян до участі
в утриманні і збереженні існуючого
житла та формування ринкових
відносин.

Статтею 1 зазначеного закону визначено,
що приватизація державного житлового
фонду (далі - приватизація) - це
відчуження квартир (будинків) та
належних до них господарських
споруд і приміщень (підвалів, сараїв
і т. ін.) державного житлового фонду на
користь громадян України.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_5 отримав у приватну власність
квартиру за адресою: АДРЕСА_1 у спосіб
безоплатної передачі квартири
визначений ст.3 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду».

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» власник приватизованого житла
має право розпорядитися квартирою
(будинком) на свій розсуд: продати,
подарувати, заповісти, здати в оренду,
обміняти, закласти, укладати інші
угоди, не заборонені законом. Порядок
здійснення цих прав власником житла
регулюється цивільним законодавством
України.

За ч.1,2 ст. 243 ЦК Української РСР (1963р.) за
договором дарування одна сторона
передає безоплатно другій стороні
майно у власність. Договір дарування
вважається укладеним з моменту
передачі майна обдарованому.

Згідно зі ст. 244 ЦК Української РСР (1963р.)
до договорів дарування нерухомого
майна застосовуються правила статті 227
цього Кодексу. За ст. 227 ЦК Української
РСР (1963р.) договір купівлі-продажу
жилого будинку повинен бути
нотаріально посвідчений, якщо хоча б
однією з сторін є громадянин. Договір
купівлі-продажу жилого будинку
підлягає реєстрації у виконавчому
комітеті місцевої Ради народних
депутатів.

Відповідно до ст. 128 ЦК Української РСР
(1963р.) право власності у набувача
майна за договором виникає з моменту
передачі речі, якщо інше не
передбачено законом або договором.

Із наведених норм, витікає, що цивільне
законодавство, що діяло на час
укладання договору дарування квартири
ОСОБА_2, не пов'язувало виникнення права
власності у набувача за договором із
державною реєстрацією договору, тому
ОСОБА_2 набув права власності на спірну
квартиру з моменту нотаріального
посвідчення та прийняття квартири.

Виходячи з аналізу норм цивільного
законодавства, що регулювали
правовідносини виникнення права
власності на нерухоме майно (станом на
1994р.), суд приходить до висновку, що
момент виникнення вправа власності
пов'язаний із передачею речі необхідно
застосовувати й до правовідносин
виникнення права власності за Законом
України «Про приватизацію державного
житлового фонду».

А отже, враховуючи безоплатний спосіб
приватизації майна, заборону на
відмову мешканцям квартир (будинків) у
приватизації займаного ними житла
(ч.10 ст.8 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду»), визначений цивільним
законодавством момент виникнення
права власності, суд вважає що,
наявність волевиявлення правонабувача
за процедурою приватизації на
отримання житла необхідно перевіряти
на момент передачі йому майна.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» приватизація
державного житлового фонду
здійснюється уповноваженими на це
органами, створеними місцевою
державною адміністрацією, та органами
місцевого самоврядування, державними
підприємствами, організаціями,
установами, у повному
господарському віданні або
оперативному управлінні яких
знаходиться державний житловий фонд.

Згідно із ч. 3 ст. 8 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» передача квартир (будинків) у
власність громадян здійснюється на
підставі рішень відповідних органів
приватизації, що приймаються не
пізніше місяця з дня одержання
заяви громадянина. Передача квартир
(будинків) у власність громадян
безоплатно оформляється свідоцтвом
про право власності на квартиру
(будинок), яке реєструється в органах
приватизації і не потребує
нотаріального посвідчення (ч.5 ст.8
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду»).

Виходячи зі змісту ст. 8 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» організація
проведення приватизації покладається
на уповноважені на це органи,
створені місцевою державною
адміністрацією, органами місцевого
самоврядування. Подання громадянином
заяви до органу що здійснює
приватизацію, є ініціюванням з його
боку початку процедури приватизації.

Посилання виконавчого комітету
Кіровської міської ради в
обґрунтування зустрічного позову на
те, що підпис на заяві про ініціювання
процедури приватизації та
супроводжуючих документах не належить
заявникові - ОСОБА_5 та висновки
експертизи суд до уваги не бере,
оскільки обов'язок оформлення
процедури приватизації, дотримання
належного оформлення документів та їх
перевірка законодавством покладено
саме на орган приватизації виконавчого
комітету Кіровської міської ради. Крім
того, зазначена обставина не свідчить
про відсутність волевиявлення з боку
ОСОБА_5 на безоплатне отримання у
приватну власність квартири, у якій він
проживав.

Отримання ОСОБА_5 свідоцтва про право
власності від 16.06.1994р., яке було
зареєстроване в Кіровським МКП «БТІ» у
реєстровій книзі за № 140/4354, прийняття
на себе прав та обов'язків власника,
реалізація прав власника за договором
дарування, суд розцінює як
волевиявлення ОСОБА_5 на безоплатне
отримання у приватну власність
квартири.

Крім того, відповідно до постанов про
відмову в порушенні кримінальної
справи від 05.11.2009р., 13.01.2011р. відмовлено в
порушенні кримінальної справи за
фактом шахрайства при приватизації
квартири гр.. ОСОБА_5 на підставі ст. 6 п.2
КПК України (за відсутністю складу
злочину) (т.1 а.с.82,94).

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
пояснив,що він у 1994 році працював
керівником підприємства по
обслуговуванню житла та засвідчував
підпис наймача ОСОБА_5 Оскільки пройшло
багато років згадати чи був присутній
ОСОБА_5 при засвідченні підпису не може.

За ст. 41 Конституції право приватної
власності набувається в порядку,
визначеному законом, ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності, право приватної власності є
непорушним.

Відповідно до ст.15 ЖК України виконавчі
комітети районних, міських, районних у
містах Рад народних депутатів у межах і
в порядку, встановлених законодавством
Союзу РСР, цим Кодексом та іншими
актами законодавства Української РСР,
на території району, міста, району в
місті: - приймають рішення про надання
жилих приміщень у будинках житлового
фонду місцевої Ради; видають ордери на
жилі приміщення.

Згідно зі ст.18 ЖК України управління
житловим фондом здійснюється
власником або уповноваженим ним
органом у межах, визначених власником.

Відповідно до договору дарування №1907
від 21.06.1994р. власником квартири за
адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2, а отже
виконавчий комітет Кіровської міської
ради Луганської області прийняв
рішення про передачу у користування
житлове приміщення та видав на
підставі цього рішення ордер на спірне
житлове приміщення без відповідного на
це права.

На підставі зазначеного суд позовні
вимоги представника позивача ОСОБА_2
за первісним позовом

- про скасування частини другої
рішення виконавчого комітету
Кіровської міської ради Луганської
області № 313 від 19 травня 2009 року «Про
покращення житлових умов» стосовно
надання жило площі ОСОБА_3 за адресою:
Луганська область, АДРЕСА_1, житловою
площею 17,07 кв.м.,

- визнання недійсним ордеру на
житлове приміщення №112 від 20.05.2009р.
виданого виконавчим комітетом
Кіровської міської ради Луганської
області ОСОБА_3 на житлове приміщення
за адресою: АДРЕСА_1

вважає обґрунтованими та такими,що
підлягають задоволенню, а зустрічні
позовні вимоги:

- про визнання недійсним та
скасування розпорядження органу
приватизації виконавчого комітету
Кіровської міської ради Луганської
області № 437 від 17.06.1994р. про передачу
квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_5 у приватну
власність;

- визнання недійсним та скасування
державної реєстрації та свідоцтва про
право власності на житло від 16.06.1994р.
від 16.06.1994р., яке посвідчує, що квартира
за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві
приватної власності ОСОБА_5;

- визнання недійсним договору
дарування від 21.06.1994р. посвідчений
державним нотаріусом Кіровської
державної нотаріальної контори Шестун
Н.Г. за №1907 від 21.06.1994р. про дарування
ОСОБА_5 ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1, такими,
що не підлягають задоволенню.

Враховуючи визнання ордера на жиле
приміщення недійсним, у відповідності
до ст. 117 ЖК України громадяни,
зазначені в ордері, підлягають
виселенню з наданням іншого жилого
приміщення або приміщення, яке вони
раніше займали.

Як вбачається з копії паспорту( т.2 а.с.23)
ОСОБА_3 раніше займала житлове
приміщення за адресою: АДРЕСА_2. В
судовому засіданні представник
виконавчого комітету Кіровської
міської ради Луганської області
повідомив,що на теперішній час надати
ОСОБА_3 інше житлове приміщення не має
можливості.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень» (у
редакції станом на 03.06.2009р.) державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень (далі - державна
реєстрація прав) - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень, що супроводжується
внесенням даних до Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень.

Судом встановлено,що Кіровським бюро
технічної інвентаризації 03.06.2009р.
зареєстровано право власності на
квартиру, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 за територіальною громадою м.
Кіровська в особі Кіровської міської
ради на підставі рішення Кіровського
міського суду від 13.04.2009р. по справі № 2о
- 47/09. Ухвалою Кіровського міського суду
Луганської області про перегляд
судового рішення за нововиявленими
обставинами від 08.09.2009р. по справі № 8-5
вищезазначене судове рішення
скасовано, по справі прийнято рішення
про відмову у визнанні спадщини
відумерлою.

Отже, за територіальною громадою м.
Кіровська в особі Кіровської міської
ради не виникло право власності на
зазначений об'єкт, а тому реєстрацію -
тобто, офіційне визнання і
підтвердження державою факту
виникнення права власності за
територіальною громадою м. Кіровська в
особі Кіровської міської ради
необхідно визнати недійсною.

Стосовно вимог представника позивача
за первісним позовом про зобов'язання
реєстраційної служби Кіровського
міського управління юстиції скасувати
державну реєстрацію права власності на
квартиру, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1 за територіальною громадою,
суд виходить з наступного:

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Статтею 16 ЦК
України визначено способи захисту
цивільних прав та інтересів.

Оскільки в судовому засіданні
встановлено,що позивач за первісним
позовом не звертався до реєстраційної
служби Кіровського міського
управління юстиції із заявами, щодо
вчинення реєстраційних дій про
скасування реєстрації права власності
за територіальною громадою м.
Кіровська в особі Кіровської міської
ради, реєстрації права власності на
зазначену квартиру за ОСОБА_2, суд
приходить до висновку, що
правовідносини між ними не виникли,
майнові права позивача не порушені, а
вимоги є передчасними.

На підставі викладеного, суд позовні
вимоги щодо зобов'язання реєстраційної
служби Кіровського міського
управління юстиції скасувати державну
реєстрацію права власності на
квартиру, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1 за територіальною громадою
вважає передчасними та такими,що не
підлягають задоволенню.

Питання стосовно розподілу судових
витрат вирішити у відповідності до ст.
88 ЦПК України.

На підставі визначеного, ст.ст. 128, 227,
243,244 ЦК України (1963р.), ст.16 ЦК України
(2003р.), ст.ст. 1,8,12 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», ст.ст.15,18,117 ЖК України керуючись
ст.ст.3,10,11,60-61,88,212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 до територіальної громади м.
Кіровська в особі Кіровської міської
ради, виконавчого комітету Кіровської
міської ради, ОСОБА_3, Кіровського
міського комунального підприємства
«Бюро технічної інвентаризації»,
Реєстраційної служби Кіровського
міського управління юстиції, третя
особа - мале підприємство фірма «Схід»
про визнання недійсним рішення та
ордера на житлове приміщення,
виселення з квартири, визнання
недійсним запису про право власності
та скасування державної реєстрації -
задовольнити частково.

Скасувати рішення виконавчого
комітету Кіровської міської ради
Луганської області № 313 від 19 травня 2009
року «Про покращення житлових умов» в
частині надання житлової площі
ОСОБА_3,учаснику ВВВ,склад сім'ї 1 людина
за адресою: АДРЕСА_1 житлова площа 17,07
кв.м.

Визнати недійсним ордер на житлове
приміщення № 112 від 20.05.2009р. виданий
ОСОБА_3 на право зайняття житлового
приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

Виселити ОСОБА_3 з квартири за адресою:
АДРЕСА_1 з наданням приміщення, яке вона
раніше займала: АДРЕСА_2

Реєстрацію права власності за
територіальною громадою м. Кіровська в
особі Кіровської міської ради
Луганської області на квартиру, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
здійснену Кіровським міським
комунальним підприємством «Бюро
технічної інвентаризації», шляхом
внесення запису № 324 у книгу №3 03.06.2009р. -
визнати недійсною.

В решті позовних вимог за первісним
позовом - відмовити.

У задоволенні зустрічних позовних
вимог виконавчого комітету Кіровської
міської ради до ОСОБА_2, треті особи-
Кіровське міське комунальне
підприємство «Бюро технічної
інвентаризації», Реєстраційна служба
Кіровського міського управління
юстиції, приватний нотаріус Шестун Н.Г.
про визнання недійсним та скасування
розпорядження органу приватизації,
державної реєстрації та свідоцтва про
право власності на житло та договору
дарування - відмовити в повному обсязі.

Стягнути з виконавчого комітету
Кіровської міської ради Луганської
області на користь ОСОБА_1 судові
витрати в розмірі - 45 грн. 50 коп.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Луганської області
шляхом подачі апеляційної скарги через
Кіровський міський суд Луганської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя: