Справа № 712/7143/14ц
Провадження № 2/712/1792/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2014 року Соснівський районний
суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді
- ТОКОВОЇ С.Є.

при секретарі -
ЙОСИПЕНКО І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Черкаси
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
управління Укртрансінспекції у
Черкаській області Державної
інспекції України з питань безпеки на
наземному транспорті про визнання
неправомірним наказу № 64-ОС від 25.10.2013
року та поновлення на роботі,

В С Т А
Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
позовом до відповідача, про визнання
неправомірним наказу № 64-ОС від 25.10.2013
року та поновлення на роботі,
посилаючись на те, що згідно Наказу №
9-ос від 27 серпня 2012 року його було
призначено на посаду головного
спеціаліста відділу державного
контролю та нагляду за безпекою на
наземному транспорті до відповідача.
Наказом начальника Управління
Укртрансінспекції в Черкаській
області Лещенко В.Г. № 64- ОС від 25.10.2013
року його було звільнено з посади
головного спеціаліста відділу
державного контролю та нагляду за
безпекою на наземному транспорті
згодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України.
Хоча наказ був датований 25.10.2013 року,
про те після 26.10.2013 року він, згідно
графіка чергування посадових осіб
Управління Укртрансінспекції в
Черкаській області, перебував в
добовому чергуванні, що стверджується
графіком чергувань та відповідним
записом про його результати в
обліковому журналі чергування
посадових осіб, 28.10.2013 року він, разом з
старшим державним інспектором відділу
контролю та нагляду за безпекою на
наземному транспорті Лістровим Е.П.,
здійснював заходи державного контролю
на автодорозі Бориспіль-Запоріжжя (121
км)., що підтверджується направленням
на перевірку № 016128 від 28.10.2013 року та
складеними актами проведення
перевірок додержання вимог
законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом №№ 078271, 078272, 078273 від 28.10.2013
року з його підписом та підписом
Лістрового Е.П. на них. В подальшому,
йому будо надано наказ про звільнення
№ 64-ОС, при ознайомленні з яким виявив
що дата звільнення не відповідає
дійсності, а саме, наказ був датований
25.10.20 1 3 року і в цей же день його
фактично було звільнено, хоча він і
25.10.2013 року, і 26.10.2013 року і 28.10.2013 року
був на роботі та виконував свої
обов'язки. Про вказану невідповідність
він повідомив начальника Управління
Укртрансінспекції в Черкаській
області Лещенко В.Г., проте так
пояснень і не дочекався.

Вважає даний наказ неправомірним,
як і його звільнення тому звернувся до
суду за захистом своїх прав.

В судовому засіданні позивач та
його представник позовні вимоги
підтримали повністю та просили визнати
незаконним наказ начальника
Управління Укртрансінспекції в
Черкаській області Лещенко В.Г. № 64-ОС
від 25.10.2013 року «Про звільнення ОСОБА_1»
з посади головного спеціаліста відділу
державного контролю та нагляду за
безпекою на наземному транспорті 25
жовтня 2014 року за угодою сторін, п.1 ст. 36
КЗпП України та зобов'язати Управління
Укртрансінспекції в Черкаській
області внести відповідні зміни до
запису в трудовій книжці; поновити
позивача на посаді головного
спеціаліста відділу державного
контролю та нагляду за безпекою на
наземному транспорті Управління
Укртрансінспекції в Черкаській
області.

Представник відповідача в
судовому засіданні позовні вимоги
визнав та не заперечував проти
задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, встановив
наступні факти та відповідні їм
правовідносини, які регулюються
нормами трудового законодавства.

Як встановлено в судовому
засіданні, згідно Наказу № 9-ос від 27
серпня 2012 року позивача було
призначено на посаду головного
спеціаліста відділу державного
контролю та нагляду за безпекою на
наземному транспорті до Управління
Укртрансінспекції в Черкаській
області.

Наказом начальника Управління
Укртрансінспекції в Черкаській
області Лещенко В.Г. № 64- ОС від 25.10.2013
року ОСОБА_1 було звільнено з посади
головного спеціаліста відділу
державного контролю та нагляду за
безпекою на наземному транспорті
згодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Згідно запису № 16 в трудовій
книжці позивача звільнено з займаної
посади відповідно до наказу № 64-ОС від
25 жовтня 2013 року на підставі п. 1 ст. 36
КЗпП України.

Відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України
підставою для припинення трудового
договору може бути угода сторін.

Згідно з п.8 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами трудових спорів» від
06.11.1992 року № 9, в разі домовленості між
працівником і власником підприємства,
установи, організації або
уповноваженим ним органом про
припинення трудового договору за
пунктом 1 статті 36 КЗпП (угода сторін)
договір припиняється в строк,
визначений сторонами. Анулювання такої
домовленості може відбутися лише тоді,
коли власник або уповноважений ним
орган і працівник дійшли взаємної
згоди. З огляду на це працівник не може
бути звільнений за пунктом 1 статті 36
КЗпП за угодою сторін, якщо одна зі
сторін не дає згоди на припинення
трудового договору за цим пунктом або
не було досягнуто домовленості про
дату звільнення.

Припинення трудового договору за
п.1 ст. 36 КЗпП застосовується у випадку
взаємної згоди сторін трудового
договору, тобто необхідне взаємне
волевиявлення сторін, спрямоване на
закінчення трудових правовідносин.

Як пояснив в судовому засіданні
позивач, 28.10.2013 року його запросив до
службового кабінету начальник
Управління Укртрансінспекції в
Черкаській області Лещенко В.Г. та
повідомив, що в Управлінні проводиться
скорочення штату працівників, і для
того щоб себе убезпечити він має
написати заяву про звільнення за
угодою сторін без дати, вони проведуть
його формальне звільнення, але він буде
продовжувати працювати, а в трудову
книжку буде зроблено запис про
прийняття на роботу.

Таким чином, суд приходить до
висновку, що звільнення позивача було
проведено з порушенням вимог
трудового законодавства.

День закінчення роботи в разі
звільнення за п.1 ст. 36 КЗпП України
визначається сторонами за взаємною
згодою. Хоча звільнення у
відповідності до наказу № 64-ОС
відбулося 25.10.2013 року, позивач
продовжував працювати та залучався
Управлінням до роботи і 26.10 2013 року, і
28.10.2013 року, проте останнім робочим днем
в табелі обліку робочого часу
Управління за жовтень 2013 року
значиться саме 25.10.2013 року. За таких
обставин, не можна вважати взаємно
погодженою дату звільнення.

Згідно п. 1 ст. 235 КЗпП України в
разі звільнення без законних підстав
працівник повинен бути поновленим на
роботі.

Вимогами ст. 47 КЗпП України,
встановлено обов'язок власника або
уповноваженого ним органу в день
звільнення видати працівникові
належно оформлену трудову книжку і
провести з ним розрахунок у строки,
зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Згідно з ст.116 КЗпП України, при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум. В разі спору про розмір сум,
належних працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган в
усякому випадку повинен в зазначений у
цій статті строк виплатити не
оспорювану ним суму.

Крім цього за результатами
розгляду звернення позивача,
Управлінням державної служби ГУ ДСУ в
Черкаській області 31.03.2014 року було
проведено перевірку в Управлінні
Укртрансінспекції в Черкаській
області щодо дотримання чинного
законодавства України при звільненні
ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста
відділу державного контролю та нагляду
за безпекою на наземному транспорті.

Перевіркою було встановлено
порушення трудових прав при звільненні
позивача з посади, а саме: порушення
вимог п. 62 Типової інструкції з
діловодства у центральних органах
виконавчої влади, Раді міністрів АРК,
місцевих органах виконавчої влади,
затвердженої постановою КМУ № 1242 від
30.11.2011 року, порушення вимог ст. 116 КЗпП
України (копія довідки про результати
перевірки є в матеріалах справи). За
результатами перевірки Управлінням
державної служби ГУ ДСУ в Черкаській
області було рекомендовано Управлінню
Укртрансінспекції в Черкаській
області усунути дані порушення та
провести зі мною повний розрахунок.

23.04.2014 року Територіальною
державною інспекцією з питань праці в
Черкаській області проводилася
позапланова перевірка додержання
законодавства України про працю
Управлінням Укртрансінспекції в
Черкаській області, в результаті якої
були виявлені порушення вимог ст. 30 ЗУ
«Про оплату праці» та ст. 116 КЗпП
України, видано припис № 23-01- 16/061-074 від
23.04.2014 року про усунення зазначених
порушень трудового законодавства.

За таких обставин, суд прийшов до
висновку, що позов повністю
обґрунтований та такий, що підлягає до
задоволення.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст.10,11,208,212,214-215,218 ЦПК
України, ст.ст. 116,117, 233, 235 КЗпП України,
суд -

В И
Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати незаконним наказ начальника
Управління Укртрансінспекції в
Черкаській області Лещенко В.Г. № 64-ОС
від 25.10.2013 року «Про звільнення ОСОБА_1»
з посади головного спеціаліста відділу
державного контролю та нагляду за
безпекою на наземному транспорті 25
жовтня 2014 року за угодою сторін, п.1 ст. 36
КЗпП України та зобов'язати Управління
Укртрансінспекції в Черкаській
області внести відповідні зміни до
запису в трудовій книжці.

Поновити ОСОБА_1 на посаді головного
спеціаліста відділу державного
контролю та нагляду за безпекою на
наземному транспорті Управління
Укртрансінспекції в Черкаській
області.

Рішення в частині поновлення на роботі
підлягає до негайного виконання.

Стягнути з Управління
Укртрансінспекції в Черкаській
області на користь спеціального фонду
Державного бюджету України судовий
збір в розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Черкаського
апеляційного суду протягом 10 днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ :