Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних
справ
УХВАЛА

іменем україни

8 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М.,

суддів: Євграфової Є.П.,
Євтушенко О.І.,

Завгородньої І.М.,
Маляренка А.В.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа -
Приватне підприємство «ЮС-Центр», про
вселення, припинення договору та
відшкодування збитків,

за касаціною скаргою ОСОБА_7 на рішення
Печерського районного суду м. Києва від
28 січня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду м. Києва від 22 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3, ОСОБА_4
звернулися до суду із позовом до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Приватне
підприємство «ЮС-Центр» (далі - ПП
«ЮС-Центр»), про вселення, припинення
договору та відшкодування збитків.

В обґрунтування позовних вимог
зазначали, що 5 червня 2008 року між ПП
«ЮС-Центр» та ОСОБА_5 укладено договір
оренди, предметом якого є 2/3 частини
квартири АДРЕСА_1.

У подальшому між ПП «ЮС-Центр» та
позивачами укладено договори
суборенди, відповідно до умов яких
останні отримали у тимчасове володіння
та користування по 1/3 частини квартири
АДРЕСА_1.

17 липня 2013 року відповідачі разом із
невідомими особами зламали вхідні
двері вказаної квартири та заволоділи
речами позивачів, крім того, змінили
замки на вхідних дверях квартири. Тому
ОСОБА_3 просила вселити її в зазначену
квартиру, а ОСОБА_4 - визнати припиненим
договір суборенди та відшкодувати
збитки.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 28 січня

2014 року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа -
ПП «Юс-центр», відмовлено. Позовні
вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя
особа - ПП «Юс-центр», задоволено
частково. Вселено ОСОБА_3 у квартиру
АДРЕСА_1. В задоволенні інших позовних
вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від
22 травня 2014 року рішення Печерського
районного суду м. Києва від 28 січня 2014
року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить
скасувати оскаржувані судові рішення
та направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції, мотивуючи свої
вимоги порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами для касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Установлено, що згідно з договором
оренди квартири від 5 червня

2008 року, укладеним між ПП «ЮС-Центр» та
ОСОБА_5, останній передав у тимчасове
володіння та користування 2/3 частини
квартири АДРЕСА_1 ПП «ЮС-Центр».

Відповідно до договору суборенди
квартири у приватної особи від

5 червня 2012 року, укладеного між ОСОБА_3
та ПП «ЮС-Центр», останній передав
ОСОБА_3 у тимчасове володіння та
користування 1/3 частини зазначеної
квартири.

З договору суборенди квартири у
приватної особи від 17 березня

2013 року, укладеного між ОСОБА_4 та ПП
«ЮС-Центр», останнє передало ОСОБА_4 у
тимчасове володіння та користування 1/3
частини вказаної квартири.

Предметом вказаних договорів є 2/3
частини квартири АДРЕСА_1.

Вирішуючи спір, суди виходили з того, що
на час укладення договору оренди 5
червня 2008 року ОСОБА_5 був власником 2/3
частини вказаної квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Частиною 1 ст. 810 ЦК України встановлено,
що за договором найму (оренди) житла
одна сторона - власник житла
(наймодавець) передає або
зобов'язується передати другій стороні
(наймачеві) житло для проживання у
ньому на певний строк за плату.

Згідно з ч. 1 ст. 823 ЦК України за
договором піднайму житла наймач за
згодою наймодавця передає на певний
строк частину або все найняте ним
помешкання у користування
піднаймачеві. Піднаймач не набуває
самостійного права користування
житлом.

Ухвалюючи рішення про вселення ОСОБА_3,
суд виходив із того, що остання набула
права користування житлом на підставі
договору суборенди.

Однак поза увагою суду залишилося те,
що порядок вселення в житлове
приміщення передбачений житловим
законодавством.

Установлено, що рішенням Печерського
районного суду м. Києва від 27 квітня 2004
року за ОСОБА_7 визнано право власності
на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом.

У силу положень статей 21, 24, 41
Конституції України, статей 319, 358 ЦК
України всі громадяни є рівними у своїх
правах, усім власникам забезпечуються
рівні умови здійснення цих прав, в тому
числі щодо захисту права спільної
часткової власності.

Виходячи із цих положень, правовий
режим спільної часткової власності
визначається главою 26 ЦК України з
урахуванням інтересів усіх її
учасників. Володіння, користування та
розпорядження частковою власністю
здійснюється за згодою всіх
співвласників, а за відсутності згоди -
спір вирішуються судом. Незалежно від
розміру часток співвласники при
здійсненні зазначених правомочностей
мають рівні права.

Розглядаючи справи даної категорії,
суди повинні враховувати інтереси
сторін і вирішувати такі спори залежно
від установленого та на підставі
закону, а також ураховувати, що
внаслідок вселення ОСОБА_3 до спірної
квартири порушуються права володіння,
користування та розпорядження
власністю ОСОБА_7

Вирішуючи спір, суд на вказане уваги не
звернув та не перевірив наявність
згоди іншого співвласника на укладення
правочину - договору оренди житла, не
врахував, що спір стосується прав й
обов'язків останнього, та в порушення
вимог ст. 33 ЦПК України не залучив
ОСОБА_7 до участі у справі.

За таких обставин, коли фактичні
обставини належним чином не
встановлені та не перевірені,
направильно застосовані норми
матеріального права, ухвалені у справі
судові рішення не відповідають вимогам
ст. 213 ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості, зазначені вище
порушення призвели до неправильного
вирішення спору, що в силу

ст. 338 ЦПК України є підставою для їх
скасування з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 28 січня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 22 травня
2014 року скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. Ситнік Судді:Є.П.
Євграфова О.І. Євтушенко І.М.
Завгородня А.В. Маляренко