УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О. суддів:
Ізмайлової Т.Л.,Кадєтової О.В., Наумчука
М.І.Остапчука Д.О.,розглянувши у
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про
стягнення грошової компенсації за
належну частку в праві спільної
власності на квартиру, за касаційною
скаргою ОСОБА_6 на рішення Богунського
районного суду м. Житомира від 10 квітня
2013 року та рішення апеляційного суду
Житомирської області від 24 жовтня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_6 звернувся до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що йому на праві
приватної власності належить 1/8
частина квартири АДРЕСА_1. Іншими
співвласниками вказаної квартири є
відповідачі, які проживають у спірній
квартирі. Оскільки виділ в натурі
належної йому частки неможливий, а
також відсутня можливість встановити
порядок користування квартирою,
позивач просив стягнути з відповідачів
компенсацію за належну йому 1/8 частину
квартири в сумі 50 788 грн, зазначивши в
рішенні, що право власності на вказану
частку квартири переходить в рівних
долях (по 1/24) до кожного відповідача
після повної сплати компенсації.

Рішенням Богунського районного суду м.
Житомира від 10 квітня 2013 року у
задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 24 жовтня 2013
року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення про
відмову у задоволенні позову ОСОБА_6 з
інших правових підстав.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 листопада 2013
року відмовлено у відкритті
касаційного провадження за касаційною
скаргою ОСОБА_6 на вказані рішення
судів першої та апеляційної інстанцій.

Постановою Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України від 19
лютого 2014 року заява ОСОБА_6 про
перегляд судового рішення задоволена.
Ухвала Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 листопада 2013
року скасована, справа направлена на
новий розгляд до суду касаційної
інстанції.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 порушує
питання про скасування судових рішень,
із ухваленням нового яким позов
задовольнити, мотивуючи свої вимоги
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не надано доказів на
підтвердження доводів про
неможливість поділу спірної квартири в
натурі та виділення відповідної частки
ОСОБА_6

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позову суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що виділення ОСОБА_6 1/8
частки квартири АДРЕСА_1 та
встановлення порядку користування
квартирою є неможливим, однак грошову
компенсацію відповідачі сплатити
позивачу неспроможні. Припинення права
власності на 1/8 частку квартири
позивача, за умови неможливості сплати
відповідачами компенсації, призведе до
порушення прав позивача. У свою чергу
примушення відповідачів викупити у
позивача частку квартири призведе до
порушення їхніх прав, оскільки
законодавством не передбачено
можливості набуття права власності у
примусовому порядку.

З такими висновками судів повністю
погодитися не можна, оскільки вони
зроблені судами без належного
з'ясування дійсних обставин справи, з
огляду на наступне.

У Постанові Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України від 19
лютого 2014 року, яка є обов'язковою для
застосування, викладено правову
позицію згідно якої, судам при
вирішенні справ про стягнення грошової
компенсації за належну частку в праві
спільної власності на квартиру слід
враховувати загальні засади
цивільного законодавства (стаття 3 ЦК
України) щодо справедливості,
добросовісності та розумності з
врахуванням прав та інтересів усіх
співвласників. При цьому судам слід
ретельно вивчати обставини справи з
метою з'ясування, чи не зловживає
позивач, який бажає виділу частки зі
спільного майна шляхом отримання
грошової компенсації вартості частки в
майні та чи реалізація цього права не
порушить прав інших осіб, які не мають
змоги сплатити співвласнику грошову
компенсацію вартості його частки.

Обмежуючи право позивача на грошову
компенсацію вартості частки квартири,
якою фактично володіють та
користуються лише відповідачі, і
виходячи при цьому з інтересів
останніх (їх скрутного матеріального
становища), суду необхідно перевіряти
можливість сплати відповідачами такої
компенсації і врахувати, що правовий
режим спільної часткової власності має
враховувати інтереси всіх її учасників
і забороняє обмеження прав одних
учасників за рахунок інших.

Судами встановлено, що позивач та
відповідачі є співвласниками квартири
АДРЕСА_1, 1/8 частка якої належить ОСОБА_6
Виділ позивачеві 1/8 частки квартири
неможливий, оскільки квартира є
двокімнатною, загальна площа якої 53,99
кв. м, а житлова - 30,84 кв. м, розташована
на п'ятому поверсі багатоквартирного
житлового будинку.

Згідно з висновком судової
будівельно-технічної експертизи від 13
вересня 2013 року ринкова вартість 1/8
частки квартири станом на 12 вересня 2013
року становить 34 900 грн.

В силу положень ст. ст. 21, 24, 41
Конституції України та ст. ст. 319, 358 ЦК
України всі громадяни є рівними у своїх
правах, усім власникам забезпечуються
рівні умови здійснення цих прав, в тому
числі щодо захисту права спільної
часткової власності.

Керуючись цими положеннями правовий
режим спільної часткової власності
визначається главою 26 ЦК України з
урахуванням інтересів усіх її
учасників. Володіння, користування і
розпорядження спільною частковою
власністю здійснюється за згодою всіх
співвласників, а за відсутності згоди
спір вирішується судом. Незалежно від
розміру часток, співвласники при
здійсненні зазначених правомочностей
мають рівні права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України
кожен із співвласників спільної
часткової власності має право на виділ
у натурі частки із майна, що є у
спільній частковій власності. Якщо
виділ у натурі частки із спільного
майна не допускається згідно із
законом або є неможливим (частина друга
статті 183 цього Кодексу), співвласник,
який бажає виділу, має право на
одержання від інших співвласників
грошової або іншої матеріальної
компенсації вартості його частки.
Компенсація співвласникові може бути
надана лише за його згодою.

З огляду на викладене та враховуючи
положення ст. ст. 21, 24, 41 Конституції
України, ст. ст. 316, 317, 319, 358, 361 ЦК України
право співвласника на виділ частки зі
спільного майна шляхом отримання
грошової компенсації вартості частки в
майні не може бути обмежене іншими
співвласниками і такому праву
співвласника, що виділяється,
кореспондується обов'язок інших
співвласників сплатити грошову
компенсацію частки, розмір якої
визначається з дійсної вартості майна
на час розгляду судом справи.

При цьому, зазначеною нормою
передбачено, що обов'язковою умовою
призначення грошової компенсації є
лише згода співвласника, який заявив
вимоги про виділ частки, і не
передбачається обов'язковість згоди
інших співвласників на такий виділ та
не ставиться право співвласника на
виділ у залежність до згоди інших
співвласників і мотивів, з яких власник
має намір реалізувати своє право на
виділ.

За таких обставин суди попередніх
інстанцій у порушення вимог ст. ст. 213-214
ЦПК України на вищезазначені вимоги
закону уваги не звернули та дійшли до
помилкового висновку про відмову у
задоволенні позову, оскільки не
з'ясували можливості сплати
відповідачами компенсації вартості
частки квартири.

Допущені судами порушення норм
процесуального права унеможливили
встановлення фактичних обставин
справи, що мають значення для
правильного її вирішення, рішення
судів першої та апеляційної інстанції
на підставі ч. 2 ст. 338 ЦПК України
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення Богунського районного суду м.
Житомира від 10 квітня 2013 року та
рішення апеляційного суду
Житомирської області від 24 жовтня 2013
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова М.І. Наумчук Д.О.
Остапчук