Справа № 129/2442/13-ц Провадження №
22-ц/772/1253/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Капуш І. С.Категорія:
5Доповідач: Якименко М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду
Вінницької області у складі:

Головуючого : Якименко М.М.,

Суддів : Вавшка В.С., Колоса С.С.

при секретарі : Пантелеймоновій
А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Апеляційного суду
Вінницької області в м. Вінниці
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про усунення перешкод в
користуванні житловим будинком за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне
рішення Гайсинського районного суду
Вінницької області від 19 листопада 2013
року ,-

В С Т А Н О В И
Л А:

Рішенням Гайсинського районного суду
Вінницької області від 19 листопада 2014
року позов ОСОБА_2 було задоволено
частково.

Зобов'язано ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_2
перешкод у користуванні належною їй на
праві приватної власності нерухомістю,
а саме -житловим будинком АДРЕСА_1 та
заборонити ОСОБА_3 заходити на
територію земельної ділянки, яка
використовується ОСОБА_2 для
обслуговування житлового будинку
АДРЕСА_1 без згоди останньої.
Зобов'язано ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_2
перешкод при встановленні огорожі між
садибами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_3
подав заяву про перегляд даного
заочного рішення, яка ухвалою
Гайсинського районного суду
Вінницької області від 29.01.2014 року
залишена без задоволення.

У своїй апеляційній скарзі,
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення суду першої
інстанції , просив його скасувати з
застосуванням спливу строку позовної
давності, та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позову.

В свою чергу ОСОБА_2 подала письмові
заперечення, вважає рішення законним і
обґрунтованим, а тому апеляційну
скаргу просить відхилити, а рішення
районного суду залишити без змін.

Судова колегія, заслухавши
доповідача, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог в суді першої
інстанції, пояснення ОСОБА_3, прийшла до
висновку про відсутність підстав для
її задоволення, з огляду на наступне.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним та
обгрунтованим.

Ч.2 ст.308 ЦПК України передбачено, що не
може бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних підстав.

Судом першої інстанції встановлено
наступне.

Відповідно до договору
купівлі-продажу житлового будинку,
укладеного 18.03.1999 р. між ОСОБА_2 та
ОСОБА_4, посвідчений приватним
нотаріусом ОСОБА_5 та зареєстрований в
реєстрі 20 березня 1999 року за № 201 в
Гайсинському відділенні Тульчинського
МБТІ за № 1248, позивач ОСОБА_2 є
власником житлового будинку АДРЕСА_1
(а.с. 22).

Відповідно до рішення Гайсинської
міської ради Вінницької області від
07.07.2006 року ОСОБА_2 передано безоплатно
у приватну власність земельну ділянку
для будівництва і обслуговування
жилого будинку та ведення особистого
селянського господарства за адресою:
АДРЕСА_1.

Також районним судом встановлено, що
ОСОБА_2 прописана у даному будинку з
07.04.1999 року, що підтверджується копією
паспорта громадянина України на ім'я
ОСОБА_2, копією домової книги для
прописки (реєстрації) громадян, які
проживають у будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 41 Конституції
України кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності,
ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.
Аналогічні положення закріпленні ч. 1
ст.321 Цивільно кодексу України (далі - ЦК
України).

Ч. 2 ст.386 ЦК України передбачено, що
власник, який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою , може
звернутися з вимогою про заборону
вчинення певних дій для запобігання
такого порушення.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Судом першої інстанції встановлено,
що відповідач - колишній власник даного
будинку, чинить перешкоди позивачу у
користуванні її майном, не допускає до
її ж будинку , оскільки не погоджується
з рішенням щодо відчуження даного
будинку і це підтверджується
постановою про відмову у порушенні
кримінальної справи від 11.05.2012 року.

Дані обставини були підтверджені
відповідачем і в суді апеляційної
інстанції.

З огляду на викладені вище обставини,
зазначені правові норми, колегія
суддів погоджується з висновком
районного суду щодо доведеності факту
чинення перешкод у користуванні майном
ОСОБА_2 зі сторони відповідача, а тому
задоволення позову в частині
зобов'язання останнього не чинити
перешкоди у користуванні належній
ОСОБА_2 нерухомістю є правильним.

Норма ст.386 ЦК України прямо вказує на
можливість захисту від порушень права
власності, що можуть мати місце у
майбутньому.

З метою уникнення подібних порушень з
боку ОСОБА_3 в майбутньому, суд,
правомірно застосувавши дану норму,
заборонив відповідачу заходити на
територію земельної ділянки, яка
використовується позивачем для
обслуговування вказаного житлового
будинку і яка в свою чергу була їй
безоплатно передана в приватну
власність, а також не чинити їй
перешкоди в встановленні огорожі між
садибами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

Посилання в апеляційній скарзі на
неправильне застосування судом ст. 368
ЦК України є безпідставним, оскільки,
як встановлено судовою колегією, зі
змісту рішення вбачається, що судом
була допущена описка (вказано « ст. 368»,
а не ст. 386 ЦПК України ), проте зміст
статті вказано правильно. Дане питання
підлягає вирішенню шляхом виправлення
допущеної судом описки в порядку,
визначеному ст. 219 ЦПК України.

Заперечуючи проти позову ,
відповідач, як в суді першої інстанції
так і в суді апеляційної інстанції не
довів факту неправомірності набуття
ОСОБА_2 у власність зазначеного
житлового будинку.

Посилання ОСОБА_3 на сплив строку
позовної давності є безпідставним,
оскільки порушення прав позивача з
боку відповідача носить триваючий
характер, а тому строк позовної
давності в даному випадку застосуванню
не підлягає.

Ухвалюючи рішення , суд першої
інстанції правильно застосував норми
законодавства до правовідносин, що
склались між сторонами, дав їм належну
правову оцінку, а відтак - доводи
апеляційної скарги до уваги не
приймаються.

Рішення суду є законним,
обгрунтованним та в свою чергу
справедливим, а тому підстав для його
скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись
ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів ,-

у х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Гайсинського районного суду
Вінницької області від 19 листопада 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: