Справа № 729/418/14
13 червня 2014 р. Бобровицький
районний суд Чернігівської області в
головуючої судді Булиги
Чухіній О.В., Савості К.Ю.
відповідача Ющенко О.Ф.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Бобровиця
справу за позовом ОСОБА_1 до
територіальної громади в особі
Бобровицької міської ради про визнання
частково недійсним рішення 19 сесії
шостого скликання Бобровицької
міської ради щодо відмови у наданні
дозволу на розробку технічної
документації із землеустрою та
зобов»язання надати дозвіл,-
Позивач звернувся до суду з
зазначеним позовом, де вказав, що
рішенням 19 сесії шостого скликання
Бобровицької міської ради
Чернігівської області від 30 листопада
2012 року йому було відмовлено у наданні
дозволу на розробку технічної
документації із землеустрою щодо
передачі земельної ділянки в оренду
(проїзду по АДРЕСА_1) та залишено дану
земельну ділянку (проїзд) у загальному
користуванні. 21.10.1987 року рішенням
виконавчого комітету Бобровицької
міської ради Чернігівської області №163
йому було надано право індивідуального
будівництва на земельній ділянці
АДРЕСА_1 площею 0, 10 га за рахунок
земельної ділянки його матері ОСОБА_4
Його земельній ділянці, а пізніше
будинку з надвірними будівлями та
спорудами був присвоєний номер НОМЕР_2,
а в 1992 році між земельними ділянками та
домоволодіннями його матері ОСОБА_4 та
його був легалізований проїзд, який
давав змогу матері через його
господарство виходити або виїжати на
АДРЕСА_1. Це був проїзд тільки між
їхніми господарствами. Через деякий
час цим проїздом став самовільно
користуватися ОСОБА_5, який мешкав в
будинку АДРЕСА_2, хоча йому потреби в
цьому не було, так як його
домоволодіння межувало з АДРЕСА_1.
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 помер.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_4. Після
смерті матері позивач успадкував її
домоволодіння. По цій причині
необхідність в проїзді відпала. В
листопаді 2012 року позивач звернувся в
Бобровицьку міську раду з заявою про
надання дозволу на розробку технічної
документації із землеустрою щодо
передачі йому земельної ділянки
(проїзду) площею 0,018 га в оренду. Міська
рада своїм рішенням від 30.11.2012 року
відмовила позивачу в оренді цієї
земельної ділянки (проїзду), мотивуючи
тим, що сім" я ОСОБА_6 користувалася цим
проїздом близько 40 років. Вважає, що ця
відмова є безпідставною і незаконною,
оскільки проїзд був зроблений тільки
між господарствами землеволодінь
№НОМЕР_1 та НОМЕР_2, а ОСОБА_5
використовував цей проїзд самоуправно.
Просить визнати рішення 19 сесії
шостого сликання Бобровицької міської
ради Чернігівської області від 30
листопада 2012 року в частині відмови у
наданні йому дозволу на розробку
технічної документації із землеустрою,
щодо передачі земельної ділянки в
оренду (проїзду по АДРЕСА_1) та залишені
даної земельної ділянки (проїзду) у
загальному користуванні недійсним,
зобов"язати Бобровицьку міську раду
надати йому дозвіл на розробку
технічної документації із землеустрою
щодо передачі зазначеної земельної
ділянки площею 0,018га (проїзду) в оренду.

Позивач в судовому засіданні свої
вимоги підтримав з підстав викладених
в позовній заяві та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача Ющенко О.Ф.
в судовому засіданні просить відмовити
в позові посилаючись на те, що дійсно
рішенням 19 сесії 6 скликання
Бобровицької міської ради від 30
листопада 2012 року ОСОБА_1 відмовлено у
наданні дозволу на розробку технічної
документації із землеустрою щодо
передачі земельної ділянки в оренду
(проїзду по АДРЕСА_1) та залишено дану
земельну ділянку (проїзд) у загальному
користуванні. Це рішення є законним та
обґрунтованим, оскільки після
проведення 29.11.2012 року обстеження
земельної ділянки (проїзду до
будинків), що належить до комунальної
власності у АДРЕСА_1 було з'ясовано, що
даним проїздом близько 40 років
користувалися сім'ї ОСОБА_6 та ОСОБА_1. У
сім'ї ОСОБА_6 (АДРЕСА_2) іншого проїзду
або проходу до їх садиби немає. Тому, з
метою підтримання добросусідських
відносин, з урахуванням того, що даним
проїздом сім'я ОСОБА_6 користується
близько 40 років і передача його в
оренду ОСОБА_1 унеможливить його
використання для господарських потреб
та проходу, комісією було
рекомендовано відмовити ОСОБА_1 у
наданні дозволу на розробку технічної
документації та передачі згаданого
проїзду в оренду. Також представник
відповідача вказує на те, що ворота,
хвіртка та ворота гаражу сім'ї ОСОБА_6
виходять на спірний проїзд, і тому при
передачі даного проїзду в оренду
ОСОБА_1 це унеможливить заїзд до двору
та до гаражу сім»ї ОСОБА_6. Крім того,
якщо в майбутньому ОСОБА_1 захоче
відчужити успадковане домоволодіння №
НОМЕР_1, то майбутні власники не зможуть
безперешкодно користуватися своїм
майном, що породить нові спірні
відносини.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому
засіданні категорично заперечує проти
передачі в оренду ОСОБА_1 спільного
проїзду, оскільки вони користуються
даним проїздом більше 40 років, іншого
проїзду або проходу до їх садиби немає.
Вказала, що проїзд до будинків по
АДРЕСА_1 існує дуже давно і у разі
надання в оренду цього проїзду одному
із власників будинковолодіння, іншому
господарю необхідно буде робити інший
вихід, що створить певні незручності.
Пояснила, що вона є спадкоємцем після
смерті свого батька ОСОБА_5 і земельна
ділянка по АДРЕСА_2 надавалась її
батьку ще у 1946 році для будівництва. При
житті ОСОБА_5 отримав Державний акт на
право власності на земельну ділянку по
АДРЕСА_2. Хоча ОСОБА_1 і вважає, що
частина спірної земельної ділянки
(проїзду по АДРЕСА_1 ) належала його
покійним батькам, але відповідно ст.78
Земельного кодексу України, особам (їх
спадкоємцям), які мали у власності
земельні ділянки до 15 травня 1992 року
земельні ділянки не повертаються.
Вважає, що даний проїзд є землями
загального користування в населеному
пункті згідно діючого земельного
законодавства і він не може бути
переданий в оренду чи власність
позивачеві.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_7 показала, що спірним проїздом
між будинками АДРЕСА_1 користувалися
батьки ОСОБА_1 і цей проїзд був
зроблений тільки для проїзду до
будинку НОМЕР_1, щоб будуватися.

Вислухавши сторони, свідка, повно і
всебічно дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 13 Конституції
України земля, що знаходиться в межах
території України є об'єктом права
власності українського народу. Від
імені українського народу права
власника здійснюють органи виконавчої
влади та органи місцевого
самоврядування в межах визначених
законом. Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставах, в межах та у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України.

Згідно ст. 26 Закону України " Про
місцеве самоврядування в Україні"
вирішення питань врегулювання
земельних відносин є виключно
компетенцією міських рад.

За ст. 12 Земельного кодексу України,
до повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить надання земельних ділянок у
користування із земель комунальної
власності відповідно до цього Кодексу.

Судом встановлено, що відповідно до
рішення 19 сесії шостого скликання
Бобровицької міської ради
Чернігівської області від 30 листопада
2012 року п.3 позивачеві було відмовлено
у наданні дозволу на розробку
технічної документації із землеустрою
щодо передачі земельної ділянки в
оренду (проїзду по АДРЕСА_1) та залишено
дану земельну ділянку (проїзд) у
загальному користуванні.

Згідно акту обстеження земельної
ділянки (проїзд до будинків), що
належить до комунальної власності у
АДРЕСА_1 від 29.11.2012 року комісією
міської ради було проведено обстеження
земельної ділянки (проїзд до будинків),
що належить до комунальної власності в
АДРЕСА_1, за заявою ОСОБА_1 стосовно
розробки технічної документації та
передачі загального проїзду в оренду, в
результаті якого з"ясувалось, що даним
проїздом близько 40 років користувалися
сім"ї ОСОБА_6 та ОСОБА_1. ОСОБА_6
категорично заперечує проти передачі в
оренду ОСОБА_1 спільного проїзду,
мотивуючи це тим, що даним проїздом
вони користуються близько 40 років,
іншого проїзду до їх садиби не має.
Таким чином з метою підтримання
добросусідських відносин, комісією
було вирішено рекомендувати сесії
міської ради відмовити ОСОБА_1 в
дозволі на розробку технічної
документації.

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 24.05.2012 року
житловий будинок в АДРЕСА_1 належить
ОСОБА_1 Право власності на зазначений
будинок зареєстроване за ОСОБА_1, що
підтверджується витягом про державну
реєстрацію прав від 14.06.2012 року.

Державним актом на право власності
на земельну ділянку серії ЯЕ № 799257
підтверджується, що власником
земельної ділянки площею 0,1000 га,
призначеної для будівництва і
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель, що розташована
по АДРЕСА_1 є ОСОБА_1

Відповідно до ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

В судовому засіданні
представником відповідача доведено, що
приймаючи оскаржуване рішення сесія
Бобровицької міської ради діяла
виключно в межах своїх повноважень та в
спосіб передбачений законами України
та відповідно до ст. ст. 24, 41
Конституції України, згідно яких
громадяни мають рівні конституційні
права і свободи є рівними перед
законом, громадяни для задоволення
своїх потреб можуть користуватися
об'єктами права комунальної власності.
В процесі судового розгляду справи
судом встановлено, що рішення 19 сесії
шостого сликання Бобровицької міської
ради Чернігівської області від 30
листопада 2012 року прийняте з
урахуванням інтересів не тільки
ОСОБА_1, а і сім"ї ОСОБА_6, яка
користується даним проїздом тривалий
час і надання в оренду ОСОБА_1 спільного
проїзду спричинить незручності,
пов"язані з під"їздом до свого
господарства сім"ї ОСОБА_6 і тим самим
може порушити їх права, отже дане
рішення сесії міської ради
обґрунтоване, прийняте згідно чинного
законодавства, а тому позовні вимоги
ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.6,10,11, 60, 209, 215, 218 ЦПК
України, Конституцією України,
Земельним Кодексом, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
територіальної громади в особі
Бобровицької міської ради про визнання
рішення 19 сесії шостого скликання
Бобровицької міської ради
Чернігівської області від 30 листопада
2012 року в частині відмови у надані
дозволу на розробку технічної
документації із землеустрою недійсним
та зобов"язання Бобровицьку міську
раду надати дозвіл на розробку
технічної документації із землеустрою
щодо передачі земельної ділянки в
оренду - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Чернігівської
області через Бобровицький районний
суд протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя