У х в а л а

іменем україни

11 червня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ у
складі:

Гулька Б.І. Закропивного О.В.
Черненко В.А.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за заявою ОСОБА_4 про
перегляд у зв'язку з нововиявленими
обставинами рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 21 січня 2010
року у справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_4, третя особа - приватний
нотаріус Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, про
визнання заповіту недійсним та
зобов'язання вчинити дії за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського
районного суду м. Києва від 25 листопада
2013 року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 28 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2007 року ОСОБА_5 звернувся до
суду із указаним позовом, посилаючись
на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько,
ОСОБА_7, після смерті якого відкрилась
спадщина 2/5 частин житлового будинку
АДРЕСА_1. У встановлений законом строк
він звернувся до нотаріальної контори
із заявою про прийняття спадщини, однак
з'ясувалось, за життя, 28 грудня 2006 року,
його батько склав заповіт на все
належне йому майно на користь
відповідача. Зазначав, що його покійний
батько не мав наміру укладати заповіт
на ОСОБА_4, крім того підпис у заповіті
не належить його батьку.

У зв'язку з цим позивач просив суд
визнати недійсним заповіт, складений 28
грудня 2006 року від імені ОСОБА_7 на
користь ОСОБА_4, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 та
зобов'язати відповідача звільнити
частину житлового будинку АДРЕСА_1, що
належала на праві приватної власності
ОСОБА_7

Рішенням Дніпровського районного суд
м. Києва від 21 січня 2010 року, залишеним
без змін ухвалою колегії суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду м. Києва від 8 липня
2010 року, позов ОСОБА_5 задоволено.
Визнано недійсним заповіт, складений 28
грудня 2006 року від імені ОСОБА_7 на
користь ОСОБА_4, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_6
Зобов'язано ОСОБА_4 звільнити частину
будинку АДРЕСА_1, що належала на праві
приватної власності ОСОБА_7

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із заявою про перегляд у зв'язку з
нововиявленими обставинами рішення
Дніпровського районного суд м. Києва
від 21 січня 2010 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 25 листопада 2013 року,
залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 28 січня
2014 року, заяву ОСОБА_4 про перегляд
рішення суду у зв'язку з нововиявленими
обставинами залишено без розгляду.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення,
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Залишаючи заяву про перегляд рішення
Дніпровського районного суд м. Києва
від 21 січня 2010 року у зв'язку з
нововиявленими обставинами, подану у
липні 2013 року, без розгляду, суди вірно
застосували положення ст. 362 ЦПК
України, дійшли до правильного
висновку про те, що ОСОБА_4 без
поважних причин пропустив
встановлений законом місячний строк
для подання такої заяви, оскільки про
наведену ним обставину він довідався у
березні 2012 року.

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що судові рішення
ухвалено з додержанням норм
процесуального права, а доводи
касаційної скарги цих висновків не
спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись
положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів вважає за необхідне
відхилити касаційну скаргу і залишити
судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.
Києва від 25 листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 28 січня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Б.І.
Гулько

О.В. Закропивний

В.А. Черненко