Справа № 511/1391/14-ц
Номер провадження : 2/511/570/14
Роздільнянський районний суд Одеської
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2014 року Роздільнянський
районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Теренчук Ж.
В.,

при секретарі - Ніколас С.О. ,

позивача - відповідача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - позивача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Роздільна
Одеської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання
права власності на ? частину майна
подружжя , за зустрічною позовною
заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання
права власності на частину майна
подружжя,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, в
якому просив визнати за ним права
власності на ? частину будинку з
господарчими спорудами, розташовані по
АДРЕСА_1, які зареєстровані на праві
власності за відповідачкою, оскільки
це майно є їх спільною сумісною
власністю.

ОСОБА_3 позов не визнала та подала по
справі зустрічну позовну заяву до
ОСОБА_1, в якій просила поділити будинок
по АДРЕСА_1, який є їх спільною сумісною
власністю з відповідачем, придбаний в
період шлюбу, при цьому з урахуванням
інтересів їх дітей виділити їй у
власність 75% будинку та господарчих
споруд.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
та його представник ОСОБА_2 підтримали
позовну заяву, суду позивач пояснив, що
в 1991 році ОСОБА_1 з відповідачкою ОСОБА_3
придбали в період шлюбу будинок по
АДРЕСА_1 за спільні кошти, оформивши
договір купівлі-продажу будинку на
відповідачку. Вказане нерухоме майно є
спільною сумісною власністю їх як
подружжя. На підставі ст. ст.. 22, 28 КпШС
України просив визнати за ним право
власності на ? частину будинку, так як
частки подружжя у спільній власності
рівні. Підстав для зменшення його
частки у власності не має. У них з
відповідачкою від шлюбу є троє дітей,
одна дитина проживає з ним. Один син
повнолітній проживає в іншій
місцевості. Крім цього він не заперечує
проти того, щоб діти проживали разом з
ним і ніяких перешкод для їх проживання
в будинку не створює.

Відповідач ОСОБА_3 позов ОСОБА_1
визнала частково. Визнала в суді, що
будинок по АДРЕСА_1 є спільною сумісною
власністю подружжя, придбаний нею та
чоловіком в період шлюбу та оформлений
на її ім"я. Однак на теперішній час
чоловік не дає можливості проживати в
будинку і їй, і їх дітям. Тому просила
визнати за нею право власності на 75%
будинку, при цьому просила відступити
від рівності їх часток на підставі ст.70
СК України з урахуванням інтересів їх
дітей, які залишились проживати разом з
нею.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи, давши
оцінку наданим доказам в обґрунтування
позову, вважає, що позов ОСОБА_1
підлягає задоволенню, а зустрічний
позов ОСОБА_3 підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3
перебували в шлюбі з 1987 року по травень
2011 року , що підтверджується свідоцтвом
про укладення шлюбу та рішенням
Роздільнянського районного суду
Одеської області від 18 травня 2011 року
по справі №2-561/11 про розірвання шлюбу
між сторонами.(а.с.14,15)

Від спільного життя в них народилося
троє дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_5.

25 січня 1991 року в період спільного
проживання в шлюбі згідно нотаріально
посвідченого договору купівлі-продажу
на ім"я відповідача ОСОБА_3 було
придбано житловий будинок по АДРЕСА_1
Одеської області.(а.с.5)

Сторони в суді підтвердили, що даний
будинок вони купили за спільні кошти

У відповідності до ст. 22 КпШС України
майно, набуте подружжям під час шлюбу,
належить чоловікові і дружині на праві
спільної сумісної власності.

Відповідно до ст.28 КпШС України, у
випадку поділу майна, яке є спільною
сумісною власністю подружжя, їх частки
визнаються рівними. В окремих випадках
суд може відступити від начала
рівності часток подружжя, враховуючи
інтереси неповнолітніх дітей або
інтереси одного з подружжя, що
заслуговують на увагу.

Таким чином законодавством
встановлено, що основний принцип при
поділі майна подружжя є рівності їх
часток.

Аналогічно дані правовідносини
регулюються і ст.ст.60, 70 Сімейного
кодексу України, згідно якого майно,
набуте подружжям за час шлюбу належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності. У
виняткових випадках суд може
відступити від рівності часток
подружжя, за обставин, що вказані в ч.2
та ч.3 ст.70 СК України.

Таким чином, оскільки будинок з
господарчими спорудами по АДРЕСА_1
придбано сторонами в період
проживання у шлюбі за спільні кошти,
то дане майно є їх спільною сумісною
власністю, вони мають рівні права на
володіння, користування даним
будинком.

Щодо доводів позивачки про те, що вона
має право на отримання більшої частки
будинку у власність, то суд вважає їх
не обґрунтованими і такими що не
підлягають задоволенню, виходячи при
цьому із наступного.

Так судом встановлено, що між
сторонами не має будь-яких
домовленостей щодо їх часток в
спільному майні.

Однак позивачка просила збільшити її
частку в будинку з урахуванням того, що
з нею проживають діти - син ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3 , інвалід 3-ї групи та
донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до ч.3 ст.70 СК України за
рішенням суду частка майна дружини,
чоловіка може бути збільшена, якщо з
нею, з ним проживають діти, а також
непрацездатні повнолітні син, дочка, за
умови, що розмір аліментів недостатній
для забезпечення їхнього духовного
розвитку та лікування.

Таким чином збільшення розміру
частки в майні закон пов"язує лише з
випадком стягнення аліментів на дитину
в недостатньому розмірі, і ні з якими
іншими причинами.

Судом встановлено, що в спірному
будинку проживає позивач і діти
періодично проживають з ним в будинку,
вони мають право проживати, як на
половині матері, так і на половині
батька. Сини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є
повнолітніми, а тому мають можливість
самостійно дбати про свої житлові
умови, аліменти на них позивач не
виплачує.

Донька ОСОБА_6 також підтримує
стосунки з батьком, судовим рішенням
про розірвання шлюбу місце проживання
дівчинки не визначалось, а тому вона
має право проживати як на житловій
площі батька, так і на житловій площі
матері. Матеріальна незабезпеченість
дитини в суді не доведена.

Тому підстав, встановлених ч.3 ст.70 СК
України, для збільшення частки в
спільній власності сторін за ОСОБА_3
судом не встановлено.

Тому суд вважає, що на підставі ст.28
КпШС України, ст.70 СК України за
позивачем та відповідачем належить
визнати право власності по 1/2 частині
будинку з господарчими спорудами,
розташованого по АДРЕСА_1 Одеської
області.

Керуючись ст.ст. 22, 28 Кодексу про шлюб
та сім"ю України, ст.ст.60,61 СК України,
ст..ст. 257,260, 261 ЦК України, на підставі
ст.ст.10,11,60,209,212,214-215,218 ЦПК України суд - ,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 про визнання права
власності на 1/2 частину майна подружжя,
- задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на 1/2 частину будинку з господарчими
спорудами по АДРЕСА_1, який складається
з: "А" - житлового будинку та "а" - веранди
загальною площею 64,80 кв.м., в тому числі
житловою 36,0 кв.м., та господарчих
споруд: під літ. "В" - сараю , під літ. "Б" -
гаража, під літ. "Г"- погріба, №1
-огорожі, №2 - воріт, який
зареєстрований на праві власності за
ОСОБА_3.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про визнання права власності на
частину майна подружжя, - задовольнити
частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ?
частину будинку з господарчими
спорудами по АДРЕСА_1, який складається
з : "А" - житлового будинку та "а" - веранди
загальною площею 64,80 кв.м., в тому
числі житловою 36,0 кв.м., та господарчих
споруд: під літ. "В" - сараю, під літ. "Б" -
гаража, під літ. "Г"- погріба, №1
-огорожі , №2 - воріт.

В іншій частині зустрічного позову
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Роздільнянський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Ж. В. Теренчук