АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22ц/790/2842/14
Головуючий І інстанції -
Справа: № 638/551/13-ц
Категорія: договірні
Доповідач - Костенко
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого-судді: Костенко Т.М.

суддів: Гальянової
І.Г., Міненкової Н.О.

при секретарі Старіковій К.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
Харківського національного
університету внутрішніх справ
Дверницького Віктора Георгійовича на
рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від 27 січня 2014 року у
цивільній справі за
позовомХарківського національного
університету внутрішніх справ до
ОСОБА_3 про стягнення витрат, пов'язаних
з навчанням, -

в с т а н о в и в:

Представник Харківського
національного університету внутрішніх
справ вернувся до Дзержинського
районного суду м. Харкова з позовом до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
надані освітні послуги.

В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що 01 вересня 2007 року
між ХНУВС та ОСОБА_3 було укладено
Договір про підготовку фахівця у
вищому навчальному закладі
Міністерства внутрішніх справ. Після
закінчення ХНУВС ОСОБА_3 згідно наказу
№ 293 від 19.06.2010 року було відраховано зі
складу курсантів та відкомандировано
для подальшого проходження служби до
ГУМВСУ в Харківській області. Наказом
УМВС України в Харківській області №52
від 06.04.2011 року лейтенанта міліції
ОСОБА_3 було звільнено з органів
внутрішніх справ за п.64 «ж» (за власним
бажанням) Положення про проходження
служби рядовим та начальницьким
складом ОВС. Відповідно до п.2.3.6
Договору відповідач зобов'язувався у
разі відрахування з навчального
закладу чи звільнення з органів
внутрішніх справ по закінченню
навчання до встановленого трирічного
терміну перебування на службі
відшкодувати фактичні витрати,
пов'язані з його утриманням під час
навчання в університеті згідно з
затвердженим розрахунком. Сума витрат
складає 29099,2 грн., яку позивач на
підставі п.4.4 Договору просить стягнути
у судовому порядку.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, надав до суду
заяву про слухання справи у його
відсутності, просив позов задовольнити
у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи був повідомлений своєчасно та
належним чином, що підтверджується
доказами, які містяться в матеріалах
справи, подав до суду клопотання про
залишення позову без розгляду на
підставі ч.1 ст. 207 ЦПК України, а саме
якщо заяву подано особою, яка не має
цивільної процесуальної
правоздатності, суд постановляє ухвалу
про залишення заяви без розгляду.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 27 січня 2014 року у
задоволенні позовних вимог відмовлено
повністю.

Не погодившись з рішенням суду,
представник Харківського
національного університету внутрішніх
справ Дверницький В.Г. подав апеляційну
скаргу, в якій зазначив, що зазначене
рішення ухвалене з порушенням норм
матеріального права, на підставі чого
просив його скасувати та постановити
нове рішення, яким позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи, заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення районного
суду у відповідності до ст. 303 ЦПК
України в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, вважає апеляційну скаргу
такою, що не підлягає задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить із
наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що
витрати, пов'язані з утриманням
курсанта у вищому навчальному закладі
в разі, якщо ця особа протягом трьох
років після закінчення вищого
навчального закладу МВС України
звільнена в тому числі і за власним
бажанням, мають відшкодовуватись не на
користь навчального закладу, оскільки
останній є лише користувачем коштів
державного бюджету.

Суд першої інстанції обґрунтовано
зазначив, що позивач належних
повноважень на звернення до суду з
вказаними вимогами до відповідача у
відповідності до вимог процесуального
законодавства не надав.

Такі висновки колегія суддів вважає
правильними.

Порядок відшкодування особами витрат,
пов'язаних з їх утриманням у вищих
навчальних закладах Міністерства
внутрішніх справ України затверджено
постановою Кабінету Міністрів України
від 1 березня 2007 року № 313 "Про
затвердження порядку відшкодування
особами витрат, пов'язаних з їх
утриманням у вищих навчальних закладах
Міністерства внутрішніх справ
України".

Відповідно до ст. 1 Порядку визначено
механізм відшкодування особами,
навчання яких за державним замовленням
у вищих навчальних закладах
Міністерства внутрішніх справ України
прирівнюється до проходження
військової служби, витрат, пов'язаних з
їх утриманням у таких закладах, у разі:

- дострокового розірвання договору про
підготовку фахівця у вищому
навчальному закладі Міністерства
внутрішніх справ України у зв'язку з
небажанням особи продовжувати
навчання або порушенням нею
дисципліни;

- відмови від подальшого проходження
служби на посадах начальницького
складу в органах внутрішніх справ
протягом перших трьох років після
закінчення навчання.

Судом встановлено та підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами,
що 01.09.2007 року між ХНУВС та ОСОБА_3 було
укладено Договір про підготовку
фахівця у вищому навчальному закладі
Міністерства внутрішніх справ. Після
закінчення ХНУВС ОСОБА_3 згідно наказу
№293 від 19.06.2010 року було відраховано зі
складу курсантів та відкомандировано
для подальшого проходження служби до
ГУМВСУ в Х/о. Наказом УМВС України в Х/о
№52 від 06.04.2011 року лейтенанта міліції
ОСОБА_3 було звільнено з органів
внутрішніх справ за п.64 «ж» (за власним
бажанням) Положення про проходження
служби рядовим та начальницьким
складом ОВС.

Згідно зі ст.18 ЗУ "Про міліцію" курсанти
вищих навчальних закладів
Міністерства внутрішніх справ
України у разі дострокового
розірвання договору через небажання
продовжувати навчання або через
недисциплінованість чи в разі відмови
від подальшого проходження служби на
посадах начальницького складу органів
внутрішніх справ після закінчення
вищого навчального закладу, а також
особи начальницького складу органів
внутрішніх справ, які звільняються
із служби протягом трьох років
після закінчення вищого навчального
закладу Міністерства внутрішніх справ
України за власним бажанням, через
службову невідповідність або за
порушення дисципліни, відшкодовують
Міністерству внутрішніх справ
України витрати, пов'язані з їх
утриманням у вищому навчальному
закладі, в порядку, установленому
Кабінетом Міністрів України. У разі
відмови від добровільного
відшкодування витрат таке
відшкодування здійснюється в судовому
порядку.

Відповідно до наданого позивачем
розрахунку фактичних витрат,
пов'язаних з утриманням відповідача,
сума витрат складає 29099,2 грн.

Згідно зі ст. 3 Порядку витрати
відшкодовуються згідно з договором про
підготовку фахівця в навчальному
закладі, який укладається між
навчальним закладом, головним
управлінням або управлінням
Міністерства внутрішніх справ України
та особою.

Аналогічні підстави відшкодування
витрат, пов'язаних з утриманням осіб,
навчання яких здійснювалось за
державним замовленням, зазначені і в
п.З Типового договору про підготовку
фахівців у вищому навчальному закладі
МВС України, затвердженому наказом МВС
України № 150 від 14 травня 2007 року.

Судом першої інстанції обґрунтовано
зазначено, що витрати. пов'язані з
утриманням курсанта у вищому
навчальному закладі в разі, якщо ця
особа протягом трьох років після
закінчення вищого навчального закладу
МВС України звільнена за власним
бажанням, мають відшкодовуватись не на
користь навчального закладу, оскільки
останній є лише розпорядником коштів
державного бюджету.

Вимогами ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини,
які мають значення для ухвалення
рішення у справі і щодо яких у сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано жодного доказу в
обґрунтування своїх вимог, як в суді
першої інстанції так і до суду
апеляційної інстанції

Посилання ХНУВС в обґрунтування
доводів апеляційної скарги на лист МВС
України від 13.08.2009 року № 1216/1556 судова
колегія вважає безпідставним, оскільки
відповідно до п.14 постанови Кабінету
Міністрів України № 992 від 22 серпня 1996
року «Про порядок працевлаштування
випускників вищих навчальних закладів,
підготовка яких здійснювалась за
державним замовленням», яка діяла на
момент вступу ОСОБА_3 до університету, у
разі неприбуття молодого фахівця за
направленням або відмови без поважної
причини приступити до роботи за
призначенням, звільнення його з
ініціативи адміністрації за порушення
трудової дисципліни, звільнення за
власним бажанням протягом трьох років
випускник зобов'язаний відшкодувати у
встановленому порядку до державного
бюджету вартість навчання та
компенсувати Замовникові всі витрати.

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано прийшов до висновку про
відмову у задоволенні у позові ХНУВС.
Зазначені висновки суду відповідають
обставинам справи, які судом
установлені відповідно до вимог
процесуального закону, а також
узгоджуються з нормами матеріального
права, які судом правильно застосовані.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливее рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Інші доводи, викладені представником
ХНУВС в апеляційній скарзі висновків
суду першої інстанції не спростовують
та не дають підстав для скасування чи
зміни ухваленого у справі рішення.

За таких обставин судова колегія
приходить до висновку про залишення
рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1ст.307,
ст.ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України,
колегія суддів, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника
Харківського національного
університету внутрішніх справ
Дверницького Віктора Георгійовича
відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від 27 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий-суддя -

Судді -