ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Справа № 622/1441/13-ц р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2014 року
смт Золочів

Золочівський районний суд Харківської
області у складі:

головуючого: судді Шабас О.С.,

при секретарі: Цилюрик Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Золочівського
районного суду Харківської області
позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
треті особи Золочівський районний
сектор ГУ ДМС України в Харківській
області, Служба у справах дітей
Золочівської районної державної
адміністрації, про визнання втрати
права користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

04 листопада 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулися до Золочівського районного
суду Харківської області з позовом до
ОСОБА_3, якому в остаточній редакції,
просили визнати останню такою, що
втратила право користування квартирою
№?НОМЕР_1 у будинку АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що
будинок АДРЕСА_1 належить їм на праві
власності на підставі свідоцтва про
право на спадщину, будинок складається
з двох квартир №НОМЕР_1 та №НОМЕР_2.
Після реєстрації шлюбу із
відповідачкою, позивач ОСОБА_1
зареєстрував її у своїй квартирі
№НОМЕР_1, вказаного будинку. З часом
від шлюбу в них з'явилося двоє дітей, що
також були зареєстровані у даній
квартирі. Проте сімейне життя не
склалося та після розірвання шлюбу
відповідачка, забравши дітей та всі
свої речі повернулася жити до своїх
батьків, та з вересня 2012 року за місцем
реєстрації не проживає.

В судовому засіданні позивачі заявлені
вимоги підтримали з наведених у позові
мотивів, просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання
не з'явилася, про час та місце розгляду
справи кожного разу була повідомлена
своєчасно та належним чином. Причини
неявки суду не повідомила. В минулих
судових засіданнях позовні вимоги
визнала, зауважила, що дійсно після
шлюбних відносин вона, забравши усі
свої речі повернулася жити до батьків,
але через те, що вона не має часу для
зняття з місця реєстрації, досі є
зареєстрованою у будинку колишнього
чоловіка.

Суд, вислухавши пояснення позивачів,
відповідача, дослідивши матеріали
справи, встановив наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що квартира будинок
АДРЕСА_1 на підставі виданого
Золочівською державною нотаріальною
конторою свідоцтва про право на
спадщину за законом №1128 від 20.07.2005 року
належить на праві приватної спільної
часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
що підтверджується наданою суду копією
витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно. Будинок розділений
на 2 квартири №НОМЕР_1 та №НОМЕР_2.

Сторонами визнано, що у квартирі №
НОМЕР_1, будинку АДРЕСА_1 є
зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_3, та їх
неповнолітні діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що
підтверджується копіями свідоцтв про
народження неповнолітніх та довідкою
депутата Довжицької сільської ради
Золочівського району Харківської
області від 28 жовтня 2013 року.

Крім того згідно інформації
Золочівського РС ГУДМС України в
Харківській області ОСОБА_3
зареєстрована за адресою кв. №?НОМЕР_1
будинку АДРЕСА_1.

В судовому засіданні сторонами
визнано, що у вересні 2012 року, після
припинення шлюбних відносин між ОСОБА_1
та ОСОБА_3, остання забравши дітей та
свої речі повернулася проживати до
батьків, залишивши місце реєтсрації. В
даний час вона уклала шлюб та змінили
прізвище на ОСОБА_3, що підтверджується
наданими суду копіює рішення суду про
розірвання шлюбу від 02 квітня 2013 року
та довідкою депутата Довжицької
сільської ради Золочівського району
Харківської області від 28 жовтня 2013
року.

Відповідач визнала, що за місцем
реєстрації вона не проживає, витрат на
утримання житла не несе, будь-які її
речі за місцем реєстрації відсутні.
Вона не має наміру проживати за місцем
реєстрації, в даний час уклала новий
шлюб та проживає разом із чоловіком за
іншою адресою.

При вирішенні спору суд виходить з
того, що спірні правовідносини
врегульовані положеннями Конституції
України та ст.ст. 15, 23, 405 ЦК України. Крім
того основоположні принципи
здійснення правомочностей власника
сформульовані у статті 1 Першого
Протоколу до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод (Рим, 04
листопада 1950 року), що набрала чинності
для України з 11 вересня 1997 року та є
складовою її правової системи
відповідно до вимог статті 9
Конституції України.

Статтею 41 Конституції України
визначено, що кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право власності набувається у порядку,
визначеному законом.

Згідно положень ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Глава 23 Цивільного кодексу України
встановлює, що громадянин, який став
власником житла, має право
розпоряджатися ним на свій розсуд.
Однак, як зазначено в ст. 13 ч. 3
Конституції України, власність зобов '
язує, вона не повинна
використовуватись на шкоду людині,
суспільству.

Статтею 405 ЦК України окреслено право
членів сім'ї власника житла на
користування цим житлом. Так члени
сім'ї власника житла, які проживають
разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником. Член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.

Частиною 4 ст. 174 ЦПК України
встановлено, що у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності
для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову. Якщо
визнання відповідачем позову
суперечить закону або порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб, суд
постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином судом встановлено, що
відповідач ОСОБА_3, як колишній член
сім'ї власника будинку АДРЕСА_1,
зареєстрована за вказаною адресою у кв.
НОМЕР_1. Проте понад рік є відсутною за
даною адресою, житлом не цікавиться, не
несе витрати на його утримання, чим
порушує права власника будинку ОСОБА_1,
в зв'язку з чим, в розумінні положень ч. 2
ст. 405 ЦК України, суд приймаючи до
уваги визнання позову відповідачем,
вважає, що ОСОБА_3 втратила право
користування вказаним житлом.

На підставі викладеного, та керуючись
вказаними положеннями матеріального
закону та положеннями та ст., ст. 10,11, 209,
212, 214, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 -
задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право
користування житловим приміщенням
квартири №? НОМЕР_1 у будинку АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Харківської області
через Золочівський районний суд
Харківської області шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий:
Шабас О. С.,