Справа № 2-3230/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2014 року Солом'янський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Кізюн Л.І.,

при секретарі Слепусі О.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дар-С» до ОСОБА_1 про
стягнення грошових коштів та за
зустрічним позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дар-С» про визнання
права власності, -

в с т а н о в и в:

Позивач ТОВ «Дар-С» звернулося до суду
із позовом, в якому просило стягнути з
відповідача ОСОБА_1 на свою користь
суму боргу у розмірі 70 000,00 грн. по
передньому договору міни від 17.03.2013
року.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
зазначив, що між відповідачем та
позивачем було укладено попередній
Договір міни від 17.10.2013 року. Згідно
пункту 1.1. Договору визначено, що:
«Кожна із сторін зобов'язується
передати другій стороні у власність
належне їй майно в обмін на інше майно
на умовах, що визначені даним
Договором».

Розділом 2 Договору визначено, що: між
сторонами здійснюється обмін
наступним майном: об'єктом
незавершеного будівництва - нежитлова
будівля по АДРЕСА_3 - загальною площею
63,6 кв.м., власником якої є позивач;
житлової квартири в АДРЕСА_1, власником
якої є відповідач.

Майно передається один одному за
місцем знаходження майна сторони, що
виступає як продавець, протягом 10 днів
з моменту укладення даного Договору за
актом приймання-передачі.

Крім того Договором встановлено, що
відповідач здійснює доплату за
отримане майно в розмірі 70000 (сімдесят
тисяч) грн. 00 коп. на наступних умовах: 50
% від суми, що вказана у пункті 4.1
Договору - протягом 3-х робочих днів
після підписання акту здачі-приймання
майна; 50 % від суми, що вказана у пункті
4.1 Договору - під час оформлення
нотаріального договору міни.

17.10.2013 року між позивачем та
відповідачем на виконання вимог
Договору було підписано акт
прийому-передачі майна по Договору
міни від 17.10.2013 року.

Пунктом 3.4. Договору визначено, що:
«Після підписання акту здачі-приймання
Сторони обумовили, що протягом 20
робочих днів ними оформлюється
нотаріальний Договорі міни у
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_2
за наступною адресою: АДРЕСА_2. До
моменту підписання угоди Сторони
повинні отримати всі необхідні
документи для укладання нотаріального
договору міни».

Станом на момент подання позову
відповідач ухиляється від виконання
вимог Договору - не надає необхідні
документи для укладення нотаріального
договору міни, не з'являється до
приватного нотаріуса для укладання
угоди, не сплачує визначену Договором
доплату.

Зазначені обставини змусили позивача
звернутись до суду для захисту своїх
прав та інтересів.

Не погодившись з позовними вимогами
ТОВ «Дар-С», відповідач ОСОБА_1 подав
зустрічну позовну заяву, в якій просив
визнати за ним право власності на
нежитлову будівлю по АДРЕСА_3,
загальною площею 296,3 кв.м. Також, просив
стягнути з ТОВ "Дар-С" на свою користь
судовий збір.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач за
зустрічним позовом зазначив, що ТОВ
"Дар-С" у 2009 році уклало договір
будівництва нежитлової будівлі по
АДРЕСА_3 з ТОВ "Київ Нафта". ТОВ "Київ
Нафта" передало всі права по оренді
вказаної земельної ділянки на користь
ТОВ "Дар-С".

Рішенням Господарського суду м. Києва
від 25.05.2010 року у справі за позовом ТОВ
«ДАР-С» до Київської міської ради,
Головного управління земельних
ресурсів Київської міської державної
адміністрації про зобов'язання вчинити
дії, визнано укладеним договір оренди
земельної ділянки по АДРЕСА_3 з ТОВ
"Дар-С" та Київською міською радою.

Рішенням Київського апеляційного
господарського суду від 11.11.2010 року та
Ухвалою Вищого господарського суду
України від 01.08.2011 року вказане рішення
скасовано.

ТОВ "Дар-С" ще у 2011 році звернулось до
ОСОБА_1 з пропозицією спільно
проінвестувати будівництво нежитлових
приміщень по АДРЕСА_3. Товариство
передало відповідачеві усі проектні
документи, документи щодо земельної
ділянки, але приховало той факт, що
оренда земельної ділянки
недооформлена належним чином.

Протягом 2012 - 2013 років ОСОБА_1 з
залученням власних інвестицій
побудував по АДРЕСА_3 нежитлову будівлю
загальною площею 296,3 кв.м.

Між відповідачем та позивачем було
укладено попередній Договір міни від
17.10.2013 року.

Також, позивач за зустрічним позовом
зазначав, що наприкінці 2013 року він
дізнався, що Товариство не мало право
передавати йому у користування
земельну ділянку під забудову. Він
вимушений був замовити та виготовити
технічну документацію з оренди
земельної ділянки по АДРЕСА_3, подав
заявку до Київської міської
адміністрації на оренду земельних
ділянок, замовив та виготовив
технічний паспорт, отримав будівельну
експертизу.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1
відмовився від виконання умов
попереднього договору міни від 17.10.2013
року, оскільки ТОВ "Дар-С" фактично не
надало жодного підтвердження щодо
участі товариства у створені нового
об'єкту нерухомості по АДРЕСА_3, а тому
вважає, що він створив вказані
нежитлові приміщення по АДРЕСА_3 та має
право на 100 % новостворених приміщень.

Позивач ТОВ «Дар-С» просив справу
розглядати у його відсутність, позовну
заяву підтримав, просив її
задовольнити з підстав викладених у
ній, у задоволенні зустрічної позовної
заяви просив відмовити.

Відповідач ОСОБА_1 просив справу
слухати у його відсутність, зустрічну
позовну заяву підтримав, просив її
задовольнити, у задоволенні первісного
позову просив відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що у задоволенні позову слід
відмовити, а зустрічний позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Так судом встановлено, що між сторонами
було укладено попередній Договір міни
від 17.10.2013 року.

Згідно пункту 1.1. Договору визначено,
що: «Кожна із сторін зобов'язується
передати другій стороні у власність
належне їй майно в обмін на інше майно
на умовах, що визначені даним
Договором».

Розділом 2 Договору визначено, що: між
сторонами здійснюється обмін
наступним майном: об'єктом
незавершеного будівництва - нежитлова
будівля по АДРЕСА_3 - загальною площею
63,6 кв.м., власником якої є позивач;
житлової квартири в АДРЕСА_1, власником
якої є Відповідач.

Майно передається один одному за
місцем знаходження майна сторони, що
виступає як продавець, протягом 10 днів
з моменту укладення даного Договору за
актом приймання-передачі.

Крім того Договором встановлено, що
відповідач здійснює доплату за
отримане майно в розмірі 70000 (сімдесят
тисяч) грн. 00 коп. на наступних умовах: 50
% від суми, що вказана у пункті 4.1
Договору - протягом 3-х робочих днів
після підписання акту здачі-приймання
майна; 50 % від суми, що вказана у пункті
4.1 Договору - під час оформлення
нотаріального договору міни.

17.10.2013 року між позивачем та
відповідачем на виконання вимог
Договору було підписано акт
прийому-передачі майна по Договору
міни від 17.10.2013 року.

Пунктом 3.4. Договору визначено, що:
«Після підписання акту здачі-приймання
Сторони обумовили, що протягом 20
робочих днів ними оформлюється
нотаріальний Договорі міни у
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_2
за наступною адресою: АДРЕСА_2. До
моменту підписання угоди Сторони
повинні отримати всі необхідні
документи для укладання нотаріального
договору міни».

Також, судом встановлено, що ТОВ "Дар-С"
у 2009 році уклало договір будівництва
нежитлової будівлі по АДРЕСА_3 з ТОВ
"Київ Нафта". ТОВ "Київ Нафта" передало
всі права по оренді вказаної земельної
ділянки на користь ТОВ "Дар-С".

Рішенням Господарського суду м. Києва
від 25.05.2010 року у справі за позовом ТОВ
«ДАР-С» до Київської міської ради,
Головного управління земельних
ресурсів Київської міської державної
адміністрації про зобов'язання вчинити
дії, визнано укладеним договір оренди
земельної ділянки по АДРЕСА_3 з ТОВ
"Дар-С" та Київською міською радою.

Рішенням Київського апеляційного
господарського суду від 11.11.2010 року та
Ухвалою Вищого господарського суду
України від 01.08.2011 року вказане рішення
скасовано.

ТОВ "Дар-С" ще у 2011 році звернулось до
ОСОБА_1 з пропозицією спільно
проінвестувати будівництво нежитлових
приміщень по АДРЕСА_3. Товариство
передало відповідачеві усі проектні
документи, документи щодо земельної
ділянки, але приховало той факт, що
оренда земельної ділянки
недооформлена належним чином.

Протягом 2012 - 2013 років ОСОБА_1 з
залученням власних інвестицій
побудував по АДРЕСА_3 нежитлову будівлю
загальною площею 296,3 кв.м.

Наприкінці 2013 року ОСОБА_1 дізнався, що
Товариство не мало право передавати
йому у користування земельну ділянку
під забудову, в зв'язку з чим замовив та
виготовив технічну документацію з
оренди земельної ділянки по АДРЕСА_3,
подав заявку до Київської міської
адміністрації на оренду земельних
ділянок, замовив та виготовив
технічний паспорт, отримав будівельну
експертизу.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен
має право володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності.

Цивільний кодекс України розкриває
поняття права власності як сукупність
трьох правомочностей власника: права
володіння, права користування та права
розпорядження. У відповідності до
статті 321 ЦК України право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Статтею 331 Цивільного кодексу України
встановлено, що право власності на
новостворене нерухоме майно (житлові
будинки, будівлі, споруди тощо) виникає
з моменту завершення будівництва
(створення майна). Якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації. Якщо право
власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає державній
реєстрації, право власності виникає з
моменту державної реєстрації. До
завершення будівництва (створення
майна) особа вважається власником
матеріалів, обладнання тощо, які були
використані в процесі цього
будівництва (створення майна).

Відповідно до статті 328 Цивільного
кодексу України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 Цивільного
кодексу України визначено, що визнання
права власності на майно є одним із
способів захисту права власності.

Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу
України передбачено, що кожна особа має
право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оскаржене або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до ст. 181 Цивільного кодексу
України до нерухомих речей (нерухоме
майно, нерухомість) належать земельні
ділянки, а також об'єкти, розташовані на
земельній ділянці, переміщення яких є
неможливим без їх знецінення та зміни
їх призначення.

Згідно ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу
України, власник, який має підстави
передбачати можливість порушення
свого права власності іншою особою,
може звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене та те, що
позивачем не доведено факту не
виконання відповідачем умов договору
та не надано жодного підтвердження
щодо участі Товариства у створенні
нового об'єкту нерухомості по АДРЕСА_3,
у м. Києві, а відповідачем доведено
право володіння, користування та
розпорядження зазначеним об'єктом
нерухомості, то суд вважає, що у
задоволенні первісного позову слід
відмовити, а зустрічний позов підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий
збір у розмірі 3654,00 грн. підлягає
стягненню з ТОВ «Дар-С» на користь
ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 10, 27, 30, 31, 60, 88, 213, 214, 215, 218
ЦПК України на підставі ст.ст. 321, 331, 376
ЦК України, -

в и р і ш и в :

У позові Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дар-С» до ОСОБА_1 про
стягнення грошових коштів - відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дар-С» про визнання
права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
нежитлову будівлю по АДРЕСА_3,
загальною площею 296,3 кв.м.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дар-С» на користь
ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3654 (три
тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн. 00
коп.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
м. Києва через районний суд. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Л.І. Кізюн