Єдиний унікальний номер 2-3315/11
Номер провадження 22-ц/775/3754/2014
Головуючий в 1 інстанції: Попревич
Доповідач: Шевченко В.Ю.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2014 року
м. Донецьк

Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді: Шевченко В. Ю.

суддів: Агєєва О.В. , Новосьолової Г.Г.,

при секретарі:Стрижак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2,
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» на заочне рішення
Київського районного суду м. Донецька
від 18 червня 2013 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_2, третя особа Публічне
акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,
про визнання заповітів, свідоцтва про
право на спадщину, договору
купівлі-продажу недійсними,

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Київського районного
суду м. Донецька від 18 червня 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Визнано недійсним заповіт від імені
ОСОБА_5, посвідчений приватним
нотаріусом Донецького міського
нотаріального округа ОСОБА_6 06 серпня
2003 року, зареєстрований в реєстрі за №
2407.

Визнано недійсним заповіт від імені
ОСОБА_7, посвідчений приватним
нотаріусом Донецького міського
нотаріального округа ОСОБА_6 06 серпня
2003 року, зареєстрований в реєстрі за №
2408.

Визнано недійсним свідоцтво про право
на спадщину за заповітом, видане 06
червня 2005 року державним нотаріусом
Шостої донецької державної
нотаріальної контори Докуніною І.Г. на
ім'я ОСОБА_4, зареєстроване в реєстрі за
№ 775.

Визнано недійсним договір купівлі -
продажу від 21 липня 2005 року, укладений
між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, посвідчений
приватним нотаріусом ОСОБА_9,
зареєстрований в реєстрі за № 1960.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк»
подали апеляційні скарги.

В апеляційних скаргах ОСОБА_2 та
представник ПАТ «Укрсоцбанк» просять
скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалити нове рішення ,яким
відмовити у задоволені позовних вимог
у повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Доводи
апеляційних скарг зводяться до того, що
відповідачі не були належним чином
повідомлені про дату та час розгляду
справи. Суд першої інстанції
безпідставно визнав висновок
судово-психіатричної експертизи як
допустимий доказ, не звернувши уваги на
те, що для її проведення не були надані
належним чином завірені копії
амбулаторної карти ОСОБА_7 Судом не
були направлені експертам матеріали
цивільної справи. Також ОСОБА_3
обманним шляхом подала заяву до
нотаріальної контори про прийняття
спадщини, надавши як доказ ощадні
книжки, які вже не належали її батькам,
а належали ОСОБА_4 на праві власності.

Справа розглядалась судами
неодноразово.

Рішенням Апеляційного суду Донецької
області від 21 жовтня 2013р. заочне
рішення Київського районного суду м.
Донецька від 18 червня 2013 року було
скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_3
- відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 березня 2014р.
рішення апеляційного суду скасовано,
справу направлено на новий апеляційний
розгляд.

В засіданні апеляційного суду
представники ОСОБА_2 доводи
апеляційної скарги підтримали, просили
її задовольнити.

Представник ОСОБА_3 заперечував проти
доводів апеляційної скарги, просив
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Відповідач ОСОБА_4 та представник ПАТ
«Укрсоцбанк» в судове засідання не
з'явився, будучи належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи( т.4а.с.70,84).

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення представників сторін,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обгрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції
встановлені наступні обставини.

Позивач ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_7, ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла мати
позивачки ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_2 року
помер її батько - ОСОБА_7.

04 серпня 2005 року ОСОБА_3 звернулась до
Шостої донецької державної
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини , однак їй було
повідомлено, що 06 серпня 2003 року ОСОБА_5
та ОСОБА_7 складено заповіти,
відповідно до яких вони заповідають
ОСОБА_4 по 1/2 частині будинку АДРЕСА_1

06 червня 2005 року державним нотаріусом
Шостої донецької державної
нотаріальної контори на ім'я ОСОБА_4
було видано свідоцтво про право на
спадщину за заповітом.

Відповідно до договору купівлі -
продажу від 21 липня 2005 року, укладеного
між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, посвідченого
приватним нотаріусом ОСОБА_10,
зареєстрованого в реєстрі за № 1960,
ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_2 купила
домоволодіння АДРЕСА_1 у м.Донецьку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
наданими по справі доказами доведено,
що заповіт від імені ОСОБА_5 підписаний
не нею, а іншою особою. ОСОБА_7 в період
підписання заповіту за своїм психічним
станом не міг розуміти значення своїх
дій та керувати ними, тому вказані
заповіти є недійсними, у зв»язку з чим
визнано недійсними свідоцтво про право
на спадщину, видане на ім»я ОСОБА_4, та
договір купівлі-продажу, укладений між
ним та ОСОБА_2 21 липня 2005р.

Такі висновки суду першої інстанції є
правильними, відповідають матеріалам
справи й вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60
ЦПК України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК предметом
доказування під час судового розгляду
є факти, які обґрунтовують заявлені
вимоги чи заперечення або мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропуску строку позовної давності
тощо) і підлягають встановленню при
ухваленні судового рішення.

Доводи апеляційних скарг стосовно
того, що висновки судових експертиз не
є належним доказом по справі, висновків
суду не спростовують.

Згідно зі ст.534 ЦК України ( в редакції,
чинній на час складання заповітів)
кожний громадянин може залишити за
заповітом усе своє майно або частину
його ( не виключаючи предметів
звичайної обстановки і вжитку) одній
або кільком особам як тим, що входять,
так і тим, що не входять до кола
спадкоємців за законом, а також державі
або окремим державним, кооперативним
та іншим громадським організаціям.

Звертаючись до суду із даним позовом,
ОСОБА_3 посилалась на те, що на час
складання 06 серпня 2003р. заповіту було
відсутнє вільне волевиявлення
заповідача ОСОБА_5, а стан здоров»я
заповідача ОСОБА_7 свідчив про те, що
він не міг розуміти значення своїх дій
та керувати ними.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підтвердження зазначених позовних
вимог ОСОБА_3 надала висновки
судово-почеркознавчої та
судово-психіатричної експертизи (т.2
а.с.251-258, т.3 а.с. 50-57). З даних експертиз
вбачається, що для їх проведення були
надані матеріали цивільної справи та
по клопотанню експерта необхідні
матеріали для їх проведення.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
всебічному, повному, об»єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Результати оцінки
доказів суд відображає в рішенні, в
якому наводяться мотиви їх прийняття
чи відмови у прийнятті.

Виходячи з наведеного, установивши
дійсні обставини справи, суд першої
інстанції дав належну оцінку зібраним
доказам, правильно застосував норми
матеріального права, не допустив
порушень норм процесуального права,
які призвели б до неправильного
вирішення спору, та дійшов до
обгрунтованого висновку про
доведеність заявлених позовних вимог
та наявність правових підстав для їх
задоволення.

Доводи апеляційних скарг відносно
того, що ОСОБА_3 не можна вважати такою,
що належним чином прийняла спадщину,
спростовуються матеріалами справи, з
яких вбачається, що заява позивачки
про прийняття спадщини зареєстрована
державним нотаріусом Шостої донецької
державної нотаріальної контори ( т.1
а.с.111). Вказані дії нотаріуса не
оспорені та незаконними не визнані.

Інших доказів, які спростували б
висновки суду , апеляційні скарги в
собі не містять, а доводи, на які
посилаються відповідачі, були
предметом дослідження під час розгляду
справи у суді першої інстанції.

Зміст апеляційної скарги не дає
підстав для встановлення
неправильного застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч.1ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307,308,315 ЦПК України,
апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
відхилити.

Заочне рішення Київського районного
суду м. Донецька від 18 червня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: Судді: