Справа № 187/306/14-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"27" травня 2014 р.
смт.
Петриківка

Петриківський районний суд
Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Говорухи В.О., при
секретарі Горбулі М.В., за участю:
позивача ОСОБА_1, відповідачів ОСОБА_2
та ОСОБА_3 та представника третьої
особи ОСОБА_4, розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визначення межових знаків між
земельними ділянками, треті особи:
Іванівська сільська рада
Петриківського району
Дніпропетровської області, відділ
Держземагенства у Петриківському
районі Дніпропетровської області.

В С Т А Н О В И В :

В березні 2014 року до Петриківського
районного суду Дніпропетровської
області звернулася ОСОБА_1 з позовом
до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визначення
межових знаків між земельними
ділянками, треті особи: Іванівська
сільська рада Петриківського району
Дніпропетровської області, відділ
Держземагенства у Петриківському
районі Дніпропетровської області.

ОСОБА_1 обґрунтовує свої позовні вимоги
тим, що на підставі договору
купівлі-продажу від 21 квітня 1978 року їй
на праві власності належить житловий
будинок, розташований в АДРЕСА_1.

Рішенням Іванівська сільська рада
Петриківського району
Дніпропетровської області від 07
березня 2007 року ОСОБА_1 надано дозвіл на
розробку технічної документації на
земельну ділянку розташовану в
АДРЕСА_1, для подальшої її передачі в
приватну власність.

Власниками сусіднього житлового
будинку по АДРЕСА_2 є відповідачі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3

На даний час межі між земельною
ділянкою, якою вона користується та
земельною ділянкою, якою користуються
відповідачі не встановлена та на
протязі тривалого часу між ними існує
спір, щодо місця розташування даної
межі, який перешкоджає їй виготовити
геодезичні виміри та виготовити
правовстановлюючий документ на її
земельну ділянку.

Тому позивач просить суд встановити
межі між належною їй земельною
ділянкою та земельною ділянкою
відповідачів. Вирішити питання по
судовим витратам.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
пояснила, що в 1978 році вона придбала
житловий будинок в АДРЕСА_1. З метою
приватизації земельної ділянки, на
якій розташований даний будинок, вона
отримала відповідне рішення
Іванівської сільської ради
Петриківського району
Дніпропетровської області та
звернулася до ліцензійної організації.
Але встановити межі її ділянки
неможливо оскільки існує спір щодо їх
розташування з сусідами ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 Вона неодноразово зверталася до
органів місцевого самоврядування, але
вжиті ними заходи не розв'язали
існуючий спір з відповідачами.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
не заперечує проти визначення межі міх
їх земельною ділянкою та земельною
ділянкою позивача. Крім того,
відповідач пояснила, що вона та ОСОБА_3
в порядку спадкування, стали
власниками житлового будинку,
розташованого в АДРЕСА_2. Земельна
ділянка, на якій розташований даний
будинок не приватизована. Вона з ОСОБА_3
звернулися до Іванівської сільської
ради Петриківського району
Дніпропетровської області та отримали
дозвіл на виготовлення технічної
документації для подальшої
приватизації земельної ділянки, але
технічну документацію, ще не
виготовили. Дійсно між ними та
позивачем існує давній спір щодо
розташування межі між їх земельними
ділянками, який до цього часу не
врегульовано.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
пояснив, що не заперечує проти
визначення межі міх їх земельною
ділянкою та земельною ділянкою
позивача посилаючись на обставини
зазначені ОСОБА_2

Представник третьої особи: Іванівської
сільської ради Петриківського району
Дніпропетровської області - Щербина
В.О. в судовому засіданні пояснив, що не
заперечує проти задоволення позовних
вимог. Крім того пояснив, що сторони
неодноразово зверталися до сільської
ради з метою встановлення межі між їх
земельними ділянками, та комісією
сільської ради, з залученням інших
спеціалістів, здійснювали виїзди на
місце розташування земельних ділянок
та складалися акти комісії з
рекомендаціями, але вказані
рекомендації не виконані. Крім того,
сторони не виготовили технічної
документації з землеустрою на межуючі
земельні ділянки та на розгляд сесії
сільської ради вказану документацію,
для визначення меж, не подавали.

Представник третьої особи: відділу
Держземагенства у Петриківському
районі Дніпропетровської області -
ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що
межі земельних ділянок, в межах
населеного пункту, визначає орган
місцевого самоврядування на підставі
технічної документації з землеустрою
за погодженням із власника суміжних
земельних ділянок. Оскільки, технічна
документація на суміжні земельні
ділянки не виготовлена, то визначити
межі неможливо.

Суд заслухавши сторони і представників
третіх сторін та вивчивши матеріали
справи вважає позовні вимоги ОСОБА_1
безпідставними та в їх задоволенні
відмовити. Судом встановлені наступні
обставини та відповідно до них
правовідносини.

На підставі договору купівлі-продажу
від 21 квітня 1978 року ОСОБА_1 стала
власником житловий будинку,
розташованого в АДРЕСА_1. (а.с. 5-8).

На підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом, відповідачі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 успадкувати житловий
будинок по в АДРЕСА_1. (а.с. 75-78).

Рішенням Іванівська сільської ради
Петриківського району
Дніпропетровської області від 07
березня 2007 року ОСОБА_1 надано дозвіл на
розробку технічної документації на
земельну ділянку, загальною прощею 0,46
га, з них 0,25 для будівництва та
обслуговування житлового будинку та 0,21
га для ведення особистого селянського
для передачі її у власність для
передачі її у власність розташовану в
АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Комісією з розгляду спору з приводу
суміжного землекористування
Іванівської сільської ради
Петриківського району
Дніпропетровської області від 01 лютого
2007 року рекомендовано ОСОБА_1
звернутися до спеціалістів з питань
підготовки кадастрової документації в
якій будуть відображені викладені на
плані межі земельних ділянок, після
чого на сесії сільської ради будуть
затверджені межові кордони між
землекористувачами (а.с. 21).

Згідно акту обстеження земельної
ділянки в АДРЕСА_1 від 04.04.2009 року,
комісією рекомендовано ОСОБА_1 дійти
спільної згоди з ОСОБА_3 щодо меж
земельних ділянок та звернутися до
ліцензійної землевпорядної
організації для виготовлення
державного акту на право приватної
власності на земельну ділянку (а.с. 86).

Актом встановлення меж, складеним
комісією 15.04.2014 року, рекомендовано
сторонам замовити виготовлення
відповідних документацій із
землеустрою в ліцензованій
землевпорядній організації ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 для оформлення права
власності на земельні ділянки та
спільно їх погодити (а.с. 85).

Отже як, встановлено в судовому
засіданні та визнається сторонами,
вони не є власниками земельних ділянок,
на яких розташовані належні їм житлові
будинки в розумінні ст. 116, 118, 125-126
Земельного кодексу України (далі ЗК).

Відповідно до статті 106 ЗК передбачає,
що власник земельної ділянки має право
вимагати від власника сусідньої
земельної ділянки сприяння
встановленню твердих меж, а також
відновленню межових знаків у випадках,
коли вони зникли, перемістились або
стали невиразними.

За вказаних обставин суд вважає,
помилковим та безпідставним
посиланням позивача на положення ст. 106
ЗК, оскільки на спірні правовідносини
не поширюються положення земельного
законодавства, що регулює відносини
між власниками суміжних земельних
ділянок.

Відповідно до положень ч. 3 та 5 ст. 158 ЗК
органи місцевого самоврядування
вирішують земельні спори у межах
населених пунктів щодо меж земельних
ділянок, що перебувають у власності і
користуванні громадян, та додержання
громадянами правил добросусідства. У
разі незгоди власників землі або
землекористувачів з рішенням органів
місцевого самоврядування,
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
земельних відносин, спір вирішується
судом.

Стаття 159 ЗК визначає порядок розгляду
земельних спорів органами місцевого
самоврядування та центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері земельних відносин,
зокрема земельні спори розглядаються
органами місцевого самоврядування на
підставі заяви однієї із сторін у
тижневий строк з дня подання заяви. У
рішенні органу місцевого
самоврядування або центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері земельних
відносин, визначається порядок його
виконання. Рішення передається
сторонам у триденний строк з дня його
прийняття.

Відповідно до п.п. 1 п. а) ч. 1 ст. 33 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» від 21.05.1997 року № 280/97-ВР (далі
Закону), до відання виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад
належать такі власні (самоврядні)
повноваження, як надання під забудову
та для інших потреб земель, що
перебувають у власності
територіальних громад.

Крім того, п.п. 5 п. а) ч. 1 ст. 33 Закону до
компетенції сільських рад віднесено
вирішення земельних спорів у порядку,
встановленому законом;

Згідно ст. 59 Закону рада в межах своїх
повноважень приймає нормативні та інші
акти у формі рішень.

Інструкції про встановлення
(відновлення) меж земельних ділянок в
натурі (на місцевості) та їх
закріплення межовими знаками (далі
Інструкція), затверджена Наказом
Державного комітету України із
земельних ресурсів від 18.05.2010 року N 376,
визначає механізм встановлення
(відновлення) меж земельних ділянок в
натурі (на місцевості) та їх
закріплення межовими знаками.

Так п. 1.2. Інструкції визначає, що
встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки здійснюється з
метою визначення в натурі (на
місцевості) метричних даних земельної
ділянки, у тому числі місцеположення
поворотних точок її меж та їх
закріплення межовими знаками.

Згідно п. 2.1. Інструкції встановлення
меж земельної ділянки в натурі (на
місцевості) здійснюється на підставі
розробленої та затвердженої
технічної документації із
землеустрою щодо встановлення
(відновлення) меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості), технічної
документації із землеустрою щодо
поділу та об'єднання земельних
ділянок або проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки.

Судом встановлено, що сторони не є
власниками суміжних земельних ділянок,
не виготовили технічну документацію із
землеустрою, на необхідності
виготовлення якої наголошували
неодноразові висновки комісій органів
місцевого самоврядування, з залученням
інших спеціалістів, як на необхідну
умову розв'язання існуючого спору з
встановлення меж земельних ділянок, що
передбачено вищезазначеною
Інструкцією.

Жодне рішення органом місцевого
самоврядування, в порядку ст. 59 Закону,
з розв'язання межового спору не
приймалося, як встановлено в судовому
засіданні з пояснень представників
третіх осіб, по причині відсутності
технічної документації із землеустрою.

За загальним правилом кожна особа має
право на захист свого цивільного права
лише в разі його порушення, невизнання
або оспорювання (частина перша статті
15 ЦК України, частина перша статті 3 ЦПК
України).

З наведеного судом встановлено, що у
позивача не існує жодних перешкод для
врегулювання та розв'язання межового
спору з сусідами в передбаченому ст. 158,
159 ЗК позасудовому порядку - шляхом
подання відповідної заяви до органу
місцевого самоврядування, виконавши
законні вимоги щодо виготовлення
технічної документації із землеустрою,
тому позовні вимоги ОСОБА_1 заявлені
безпідставно та задоволенню не
підлягають.

Існування відмови відповідачів в
погодженні меж земельної ділянки, яка
може перешкоджати позивачу (сусіду) в
оформленні права на неї та наявності
іншого порушення прав і інтересів
позивача, що потребують судового
захисту судом не встановлено.

Керуючись правилами розподілу судових
витрат встановленими ст. 88 ЦПК України,
оскільки в задоволенні позову
відмовлено, судові витрати понесені
позивачем відшкодуванню не підлягають.

На підставі вищевикладеного та
керуючись статтями 106, 152, 158-160
Земельного кодексу України, статтями 33,
59 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» від 21.05.1997
року № 280/97-ВР, Наказу Державного
комітету України із земельних ресурсів
від 18.05.2010 року N 376 Про затвердження
Інструкції про встановлення
(відновлення) меж земельних ділянок в
натурі (на місцевості) та їх
закріплення межовими знаками та
статтями 10, 11, 60, 212 та 214 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визначення межових знаків між
земельними ділянками, треті особи:
Іванівська сільська рада
Петриківського району
Дніпропетровської області, відділ
Держземагенства у Петриківському
районі Дніпропетровської області,
відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя: В. О. Говоруха