Справа № 166/682/13-ц Головуючий у 1
інстанції: Фазан О.З. Провадження №
22-ц/773/784/14 Категорія: 27 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Грушицького А. І., Свистун О. В.,

при секретарі - Губарик К.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за апеляційною скаргою
позивача Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» на рішення Ратнівського
районного суду Волинської області від
25 березня 2014 року,

в с т а н о в
и л а:

Рішенням Ратнівського районного суду
від 25 березня 2014 року в задоволенні
позову ТзОВ «Кредитні ініціативи» до
ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення кредитної
заборгованості відмовлено повністю.

У поданій апеляційній скарзі
представник позивача Хамуляк О.Б.
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалити нове, яким позов
задовольнити. Покликається на те, що
судом були порушені норми
матеріального та процесуального права,
неповно з'ясовано та не доведено
обставини, що мають значення для
справи, які суд вважав встановленими, а
зроблені судом висновкм не
відповідають обставинам справи.

Вважає, що суд першої інстанції зробив
хибний висновок про те, що зобов'язання
сторін припинилися.Вказує, що судом
першої інстанції не доведено набрання
законної сили заочним рішенням
Ратнівського районного суду від 14.09.2009,
яким розірвано кредитний договір № 170/ф
від 24.07.2007 року, укладений між ОСОБА_2, та
акціонерним комерційним
промислово-інвестиційним банком в
особі філії «Відділення
Промінвестбанку м. Нововолинськ
Волинської області», на підставі якого
суд відмовив в задоволенні позову.

Сторони в судове засідання не з'явився,
хоча належним чином були повідомлені
про час та місце розгляду справи.

Судом першої інстанції встановлено, що
зобов'язання відповідача після
розірвання кредитного договору
припинилися. А сума кредитної
заборгованості стягується з
відповідача в примусовому порядку.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду першої інстанції залишенню без
змін з наступних підстав.

Судом правильно встановлено і це
підтверджується належними доказами,
які містяться в матеріалах справи, що 24
липня 2007 року між ОСОБА_2 та акціонерним
комерційним промислово-інвестиційним
банком в особі філії Відділення
Промінвестбанку м. Нововолинська
Волинської області було укладено
кредитний договір № 170/ф, згідно з яким
ОСОБА_2 було надано споживчий кредит в
сумі 50000,00 грн. Відповідач
зобов'язувалася повертати кредит
згідно графіка повернення кредиту по
1389 гривень щомісячно, сплачувати
проценти за користування кредитом із
розрахунку 18 % річних, комісійну
винагороду за управління кредитом із
розрахунку 0,1 % від заборгованості за
кредитом. Кінцевий строк повернення
кредиту-23.07.2010 р. Заявою про видачу
готівки № 501 від 24.07.2007 року
підтверджено, що ОСОБА_2 отримала
кредит на суму 50 000 гривень.

Заочним рішенням Ратнівського
районного суду від 14 вересня 2009 року,
яке набрало законної сили 06.10.2009 року,
розірвано кредитний договір № 170/ф від
24.07.2007 року, укладений між ОСОБА_2 та
акціонерним комерційним
промислово-інвестиційним банком в
особі філії Відділення
Промінвестбанку м. Нововолинська
Волинської області, та стягнуто з
ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно на користь
акціонерного комерційного
промислово-інвестиційного банку
кредитну заборгованість в сумі 41707
(сорок одна тисяча сімсот сім гривень)
гривень 70 копійок, в тому числі
заборгованість за кредитом - 30554,00
гривень, заборгованість за процентами -
4307,48 гривень, комісійну винагороду за
управління кредиту - 241,58 гривень, пеню
за несвоєчасне повернення кредиту -
1309,64 гривні, пеню за несвоєчасну сплату
процентів - 295,00 гривень, штраф за
порушення умов договору - 5000 гривень. В
користь позивача стягнуто з ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 судові витрати з кожного по 272,79
гривень ( а.с.86-87).

Отже, в судовому порядку вже вирішено
питання про стягнення з боржника всієї
суми кредитної заборгованості та
одночасно розірвано кредитний договір.

Відповідно до ст. 653 ЦК України у разі
розірвання договору зобов'язання
сторін припиняються.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку, що
зобов'язання відповідачів після
розірвання кредитного договору
припинилися. А сума кредитної
заборгованості була стягнута з
відповідачів заочним рішенням. Крім
того, як вбачається з рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 25.02.2014 р. договір поруки №
170/2ф від 24.07.2007 р., укладений банком з
ОСОБА_3 визнано недійсним, оскільки був
підписаний не ОСОБА_3, а іншою особою.

17 грудня 2012 року між товариством з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» та ПАТ «Акціонерний
комерційний промислово - інвестиційний
банк» укладено Договір відступлення
прав вимоги, відповідно до якого ПАТ
«Акціонерний комерційний промислово -
інвестиційний банк» відступило ТзОВ
«Кредитні ініціативи» право вимоги за
кредитними договорами, укладеними між
ПАТ «Акціонерний комерційний
промислово - інвестиційний банк» та
фізичними особами.

Відповідно до вказаного договору
відбулося відступлення права вимоги за
кредитним договором № 170/ф від 24.07.2007
року, що було укладено між ПАТ
«Акціонерний комерційний промислово -
інвестиційний банк» та ОСОБА_2, на
користь ТзОВ «Кредитні ініціативи», в
тому числі права вимагати належного
виконання всіх грошових зобов'язань і в
порядку примусового стягнення
заборгованості присуджених сум у разі
заміни сторони виконавчого
провадження.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції прийшов
до правильного висновку, що позовні
вимоги позивача є безпідставними і до
задоволення не підлягають.

Отже, виходячи із визначених ст. 303 ЦПК
України меж розгляду справи
апеляційним судом, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції,
рішення суду ухвалено з додержанням
норм процесуального та матеріального
права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу позивача Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Кредитні ініціативи» відхилити.

Рішення Ратнівського районного суду
Волинської області від 25 березня 2014
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді