печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2014 року Печерський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Козлова Р.Ю.,

при секретарях - Гуцинюку
М.І.,Скирді В. Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання правочину
недійсним та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2013 року позивач звернувся до
суду із зазначеними вимогами мотивуючи
їх тим, що 03 жовтня 2012 року між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 укладено договір позики, згідно
з умовами якого ОСОБА_3 позичила ОСОБА_2
грошову суму в розмірі 750 000 грн., а
ОСОБА_2 у свою чергу зобов'язався
повернути вказані кошти позикодавцеві
в обумовлений сторонами строк. З метою
забезпечення виконання боржником
своїх зобов'язань за договором позики,
між відповідачами укладено договір
застави корпоративних прав, відповідно
до умов якого ОСОБА_2 передав у заставу
ОСОБА_3 належну йому частку у
статутному капіталі ТОВ
«Діагностичний центр «Медекс»,
учасником якого він є. Посилаючись на
те, що вказаний договір застави є
фіктивним та таким, що порушує його
права як іншого учасника ТОВ
«Діагностичний центр «Медекс», позивач
просив суд визнати даний правочин
недійсним і зобов'язати ОСОБА_3 зняти
обтяження та заборону відчуження
предмета застави - належної ОСОБА_2
частки у статутному капіталі
зазначеного вище господарського
товариства.

У судовому засіданні позивач підтримав
пред'явлені вимоги.

Відповідач ОСОБА_2, його представник та
представник відповідачки ОСОБА_3 позов
не визнали.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
суд дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення позову.

Судом встановлено, що 03 жовтня 2012 року
між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено
нотаріально посвідчений договір
позики (а.с. 90). Відповідно до умов
договору ОСОБА_3 передає ОСОБА_2 грошову
суму в розмірі 750 000 грн., а ОСОБА_2 у свою
чергу зобов'язується повернути борг у
строк до 03 жовтня 2015 року.

З метою забезпечення виконання
боржником своїх зобов'язань за
договором позики, 03 жовтня 2012 року між
відповідачами укладено нотаріально
посвідчений договір застави
корпоративних прав, відповідно до умов
якого ОСОБА_2 передав ОСОБА_3 у заставу
належну йому частку у статутному
капіталі ТОВ «Діагностичний центр
«Медекс», учасником якого він є. Частка,
яка є предметом позики, складає 25% від
розміру статутного капіталу даного
господарського товариства.

Обґрунтовуючи пред'явлені вимоги
позивач посилається на те, що договір
позики був укладений відповідачами без
наміру створення правових наслідків, а
відтак є фіктивним правочином згідно
правила ст. 234 ЦК України.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст.11 ЦПК України
суд розглядає справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб
в межах заявлених ними вимог. Частина 2
даної статті ЦПК України передбачає, що
особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Проте, стверджуючи, що оспорюваний
договір позики не відповідає вимогам
закону та укладений відповідачами без
наміру створення правових наслідків,
позивач не надав судові доказів, які б
свідчили про те, що даний правочин
направлений на порушення його прав.

Посилання позивача на те, що даний
договір був укладений з метою
подальшого обтяження належних ОСОБА_2
корпоративних прав та унеможливлення
притягнення ОСОБА_2 до
цивільно-правової відповідальності за
борговими зобов'язаннями перед третіми
особами не можуть бути прийняті до
уваги, оскільки у судовому засіданні не
надано доказів на підтвердження того,
що позивач є кредитором ОСОБА_2 та
вправі претендувати на належну
відповідачеві частку у статутному
капіталі ТОВ «Діагностичний центр
«Медекс».

Твердження позивача про те, що у
випадку звернення стягнення на предмет
застави будуть порушені його права як
учасника ТОВ «Діагностичний центр
«Медекс», мають характер припущення та
не свідчать про наявність підстав для
визнання договору позики недійсним.

Таким чином, оскільки позивачем не
надано доказів порушення його прав з
боку відповідачів при укладанні ними
оспорюваного правочину, позов
задоволенню не підлягає.

Оскільки вимога в частині зобов'язання
відповідачки зняти обтяження та
заборону відчуження предмета застави є
похідною від вимоги про визнання
договору позики недійсним, позов в цій
частині також підлягає залишенню без
задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
16, 203, 215, 234 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15,
57, 58, 60, 209, 212-215, 223 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання правочину недійсним та
зобов'язання вчинити дії - залишити без
задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Апеляційного суду м.
Києва через Печерський районний суд м.
Києва протягом десяти днів з дня його
проголошення.

СУДДЯ