Номер провадження: 22-ц/785/4118/14
Головуючий у першій інстанції Свячена
Доповідач Оверіна О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

Головуючого Оверіної О.В.

Суддів Кравця Ю.І., Журавльова О.Г.

при секретарі Счастлівцевої Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 діючого в
інтересах ОСОБА_3 на рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 25 лютого 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5,
ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 про визнання порядку
користування земельною ділянкою ,-

В С Т А Н
О В И Л А

Позивачка ОСОБА_11 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про
визнання порядку користування
земельною ділянкою, який
обґрунтовується тим, що їй на праві
приватної власності належить житловий
будинок загальною площею 276, 7 кв. м.,
розташований за адресою: АДРЕСА_1. До
вказаного будинку прилягає земельна
ділянка загальною площею 0, 1825 га, яка
використовується відповідачами
фактично, але без оформлення права
користування або приватної власності.

Також вказує, що вона як власник
житлового будинку має переважне право
на безоплатну передачу вищевказаної
земельної ділянки із земель
комунальної власності для його
обслуговування та будівництва
господарських будівель і споруд. За
таких обставин позивачка звернулась до
суду за захистом свого майнового права
та просить визнати порядок
користування земельною ділянкою,
розташованою за адресою: АДРЕСА_2,
визначити межі користування цією
земельною ділянкою відповідно до
чинного законодавства України.

Представник позивачки ОСОБА_11 у
судовому засіданні позовні вимоги
підтримав у повному обсязі та просив
суд їх задовольнити.

Відповідачі позов не визнали ,
пояснили ,що встановлено порядок
користування земельною ділянкою з 1957
року. Позивачка здійснила
реконструкцію квартири, збільшивши її
площу з 62, 0 кв. м. до 276, 7 кв. м.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судовому
засіданні також заперечували проти
задоволення позовних вимог ОСОБА_3,
підтримавши заперечення їх
представника.

Рішення Приморського районного
суду м. Одеси від 25 лютого 2014 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання порядку
користування земельною ділянкою, -
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення яким задовольнити вимоги
ОСОБА_3 в повному обсязі , вважаючи , що
суду порушив вимоги матеріального та
процесуального права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю доповідача,
перевіривши доводи скарги, судова
колегія вважає, що скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно ст..303 ЦПК України
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції.

Відповідно ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає , що суд першої інстанції
ухвалив рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.

Розглядаючи справу суд повно та
всебічно з'ясував всі обставини справи,
дав належну оцінку зібраним доказам,
обґрунтовано керувався нормами ЦПК
України.

Судом встановлено і це
підтверджується матеріалами справи, що
згідно свідоцтва про право власності
від 19 вересня 2011 року серії САЕ №537805
ОСОБА_3 на праві приватної власності
належить житловий будинок АДРЕСА_1,
загальною площею 276, 7 кв. м. (а. с. 4).

Відповідачі є власниками житла в
багатоквартирному житловому будинку з
надвірними спорудами, за адресою:
АДРЕСА_2, що підтверджується
розпорядженням №206 Виконавчого
комітету Київської районної ради та
викопіровкою з плану будівничого
кварталу, а також технічним паспортом
від 04 лютого 2011 року (а. с. 105, 106, 125).

Згідно заяви від 27 червня 2008 року
серії ВКО №685032, та відповідного плану
розподілу (а. с. 6, 97, 99) встановлений
порядок користування земельною
ділянкою загальною площею 0, 1825 га за
адресою: АДРЕСА_2: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
- 0, 0468 га; ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 - 0, 0422 га;
ОСОБА_3 - 0, 0468 га; ОСОБА_10 - 0, 0467 га.

Вказану угоду підписами засвідчили
усі сторони, в тому числі представник
позивачки ОСОБА_3 - її зять ОСОБА_13

Ст. 119 Земельного кодексу України
передбачає, що громадяни, які
добросовісно, відкрито і безперервно
користуються земельною ділянкою
протягом 15 років, але не мають
документів, які б свідчили про
наявність у них прав на цю земельну
ділянку, можуть звернутися до органу
державної влади, Ради міністрів
Автономної Республіки Крим або органу
місцевого самоврядування з
клопотанням про передачу її у
власність або надання у користування.
Розмір цієї земельної ділянки
встановлюється у межах норм,
визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 319 ЦК України,
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
своїх прав.

Відповідно до ст. 358 ЦК України, право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою.

Відповідно до ст. 103 Земельного
кодексу України власники та
землекористувачі земельних ділянок
повинні обирати такі способи
використання земельних ділянок
відповідно до їх цільового
призначення, при яких власникам,
землекористувачам сусідніх земельних
ділянок завдається найменше
незручностей (затінення, задимлення,
неприємні запахи, шумове забруднення
тощо).

Згідно ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни
та юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом.

За ч. 7 ст. 118 ЗК України Відповідний
орган виконавчої влади або орган
місцевого самоврядування, який передає
земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні.

Рішенням Приморського районного
суду м. Одеси від 22 грудня 2010 року
відповідачам були виділені частки у
натурі із загального домоволодіння за
адресою: АДРЕСА_2, та закріплені
земельні ділянки на підставі угоди про
порядок користування земельною
ділянкою для обслуговування
зазначених в рішенні домоволодінь (а. с.
121).

В 2011 році ОСОБА_3 самовільно, без
погодження з сусідами та відповідними
службами здійснила реконструкцію
квартири АДРЕСА_2 збільшивши її площу з
62, 0 кв. м. до 276, 7 кв. м., що
підтверджується свідоцтвом про право
власності від 19 вересня 2011 року серії
САЕ №537805 (а. с. 4) та технічного паспорту
на садибний (індивідуальний) житловий
будинок виданого КП «ОМБТІ та РОН» 16
березня 2011 року.

Факт того, що позивачка здійснила
самовільно вищевказану реконструкцію
підтверджується також відповідними
листами Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області №01/11- 4290, № 01/12-4291,
№05/1-4293 від 18 липня 2012 року, з яких
вбачається, що Інспекцією не
надавалось дозволу на початок
виконання будівельних робіт з
реконструкції квартири АДРЕСА_2 (а. с. 111-
113).

Рішенням Одеського окружного
адміністративного суду від 19 лютого 2013
року (а. с. 40), що набрало чинності,
визнані протиправними дії КП «ОМБТІ та
РОН» щодо внесення запису в технічний
паспорт на садибний (індивідуальний)
житловий будинок від 16 березня 2011 року
в графу експіляції земельної ділянки
даних, згідно яких у фактичному
користуванні ОСОБА_3 знаходиться 1260 кв.
м., з яких: забудовано - 144 кв. м., двір - 1116
кв. м. До того ж, обставини, встановлені
у даному рішенні, базуються також на
підставі нотаріально завіреної заяви
про порядок встановлення користування
земельною ділянкою та схему розподілу
земельної ділянки сторонами по справі,
які є співвласниками
багатоквартирного житлового будинку
АДРЕСА_2 який знаходиться на земельній
ділянці розміром 0, 1825 га.

Крім того, добросовісне користування
відповідачами вищевказаної земельної
ділянки підтверджується наступним.

З заяв сусідів ОСОБА_14 та ОСОБА_15 від
18 вересня 2013 року також вбачається, що
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 добросовісно,
відкрито та безперервно користуються
ділянкою площею 0, 0468 га за адресою:
АДРЕСА_2 (а. с. 132, 136).

18 липня 2011 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 звернулись до Одеської міської
ради з заявою про передачу їм
безкоштовно в приватну власність
земельну ділянку площею 0, 0468 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель.

Управлінням архітектури та
містобудування Одеської міської ради
на вищевказану заяву та згідно ч. З ст.
116 Земельного кодексу України був
зроблений висновок (попередній) про
можливість передачі в спільну сумісну
власність земельних ділянок та
виділення сервітутів та обмежень від 05
січня 2012 року №14пр-П/01-15/3302 (а. с. 144), а
також розроблений відповідний проект
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у власність (а. с. 146).

Крім цього, згідно відповіді КП ЗКП
УЗР від 20.05.2014 року натеперешній час,
розробка проєкної документації і
землеустрою , щодо відведення
земельної ділянки, що розташовані за
адресою АДРЕСА_2 не здійіснюється,у
звязку з відсутністю рішення сесії
Одеської міської ради про надання
згоди на розроблення проекту
землеустрою ,щодо відведення земельної
ділянки , що розташовані за адресою
АДРЕСА_2. Орієнтована площа
вищевказаної земельної ділянки
складає 0,0469 га (а.с. 284).

Тобто межі загальна земельної
ділянки не встановлені.

Рішення відповідає вимогам ст.ст.. 214
,215 ЦПК України і підстав для його
скасування немає.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються матеріалами справи та
висновками суду.

Докази та обставини, на які
посилається апелянт в скарзі, були
предметом дослідження судом першої
інстанції та додаткового правового
аналізу не потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом були
дотримані норми матеріального і
процесуального права. Доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції,
обгрунтовано викладених в
мотивувальної частині оскаржуваного
рішення.

Суди розглядають цивільні справи
відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України,
тобто в межах заявлених вимог та на
підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 1 ст. 60. ч. З ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції розглянув справу
відповідно до ст. 11 ЦПК України: за
зверненням фізичних осіб, в межах
заявлених ними вимог та на підставі
наданих ними доказів, доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального
чи процесуального права, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає рішення без змін, якщо судом
першої інстанції постановлено рішення
з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 209, 303. 307 ч.І п.1, 308. 314, 315,
319 ЦПК України, судова колегія,

У Х В А Л И
Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 діючого в
інтересах ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Приморського районного
суду м. Одеси від 25 лютого 2014 року
-залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення , однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий
О.В.
Оверіна

Судді
О.Г.
Журавльов

Ю.І.
Кравець