Справа №443/1124/13-ц
Провадження №2/443/13/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року
Жидачівський районний суд Львівської
області у складі:

головуючого судді Сидорака
Б.Г.

при секретарі Щур Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м.Жидачеві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання частково
недійсним та скасування свідоцтва про
право власності на житловий будинок,
визнання права власності на спадкове
майно у порядку спадкування за законом,
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1
про визнанння свідоцтва про право
власності на житловий будинок
незаконним та про розподіл спадщини,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору - Любшанська
сільська рада Жидачівського району
Львівської області та позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про усунення
спадкоємців від права на спадкування,-

встановив:

11.06.2013 року позивач ОСОБА_3 звернулась
до Жидачівського районного суду із
позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1
та просила:

- визнати свідоцтво про право
власності на житловий будинок, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
відповідно до якого цей будинок
належить ОСОБА_2 - незаконним;

- розприділити всю спадщину, в тому
числі вищевказаний житловий будинок,
яка залишилась після смерті її батька
ОСОБА_4 в рівних частках між
спадкоємцями, а саме: нею та
відповідачами в справі ОСОБА_2, ОСОБА_1.

В липні 2013 року позивач ОСОБА_1
звернулась до суду із позовом до
відповідачів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в
процесі судового розгляду уточнила
свої позовні вимоги та просила:

- визнати недійсним в 1/4 його частині
свідоцтво про право особистої
власності на житловий будинок, яке
видано 23.11.1989 року виконавчим комітетом
Жидачівської районної ради народних
депутатів та зареєстроване в
Стрийському МБТІ в реєстровій книзі
№1 за реєстровим №62 30.11.1989 року на ім'я
ОСОБА_2 на цілий житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_1;

- визнати за нею право власності на
спадкове майно ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме: на 1/4 житлового
будинку та господарських будівель і
споруд, які знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1;

стягнути з відповідачів на її користь
понесені судові витрати по справі.

Ухвалою Жидачівського районного суду
від 03.09.2013 року дані позови об"`єднано в
одне провадження.

06.05.2014 року позивач ОСОБА_3 звернулась
до Жидачівського районного суду із
позовом до відповідачів
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та просила:

- усунути відпоповідачів: ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 від права на спадкування за
законом спадщини, яка відкрилась після
смерті їхнього батька ОСОБА_4, що помер
ІНФОРМАЦІЯ_2

Ухвалою Жидачівського районного суду
від 13.05.2014 року дані позови об"`єднано в
одне провадження.

В судовому засіданні
позивач-відповідач ОСОБА_1 та її
представник за договором про надання
правової допомоги - адвокат ОСОБА_6
позовні вимоги підтримали в повному
обсязі, просили їх задовольнити, в
позовних вимогах відповідачів -
позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відмовити.

Відповідач-позивач ОСОБА_3 вимоги
свого позову підтримала із підстав,
вказаних у ньому. Проти позовних вимог
відповідачів-позивачів ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 заперечила та просила у їх
задоволенні відмовити.

Відповідач-позивач ОСОБА_2 в судовому
засіданні заперечила проти
задоволення позовних вимог позивачів
ОСОБА_3 та ОСОБА_1, а вимоги своєї
позовної заяви підтримала із підстав
вказаних у ній.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору - Любшанська сільська рада
Жидачівського району Львівської
області в справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про визнанння
свідоцтва про право власності на
житловий будинок незаконним та про
розподіл спадщини- сільський голова
Лизак В.М. при розгляді вказаного
спору покладався на думку суду.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, показали, що
відповідачі: ОСОБА_3 та ОСОБА_1,
проживали окремо від свого батька
ОСОБА_4, додому приїздили рідко та при
цьому не цікавились його здоров"ям та
життям, у зв"язку із чим односельчани
надавали йому допомогу по
господарству.

Заслухавши пояснення сторін та
представників, свідків, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
наступного висновку.

Згідно із ч.1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Частина 1 ст.60 ЦПК України вимагає, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Щодо позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_1
суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено і
підтверджується матеріалами справи, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4, батько
позивачів-відповідачів ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 та чоловік
позивача-відповідача ОСОБА_2, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1, яке видано повторно 24.02.2011
року відділом ДРАЦС Жидачівського РУЮ
Львівської області(а.с.29).

Відповідно до довідки Любшанської
сільської ради Жидачівського району
Львівської області №484 від 24.06.2012
року у виконавчому комітеті ради
заповіт від імені ОСОБА_4 не
посвідчувався(а.с.107).

Відповідно до відмітки у паспорті
громадянки України, виданого на ім"я
ОСОБА_2, вбачається, що остання 09.10.1965
року зареєструвала шлюб із ОСОБА_4.

ОСОБА_3, відповідно свідоцтв про
народження та укладення шлюбу є
рідною донькою померлого
ОСОБА_4(а.с.28)..

ОСОБА_1 відповідно до свідоцтв про
народження та розірвання шлюбу також
є рідною донькою померлого ОСОБА_4 (
а.с.98).

Відповідно до свідоцтва про право
особистої власності на жилий будинок,
яке видано 23.11.1989 року виконавчим
комітетом Жидачівської районної ради
народних депутатів та зареєстроване в
Стрийському МБТІ в реєстровій книзі
№1 за реєстровим №62 30.11.1989 року на ім'я
ОСОБА_2 вбачається, що останній
належить цілий житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.60 СК України вказаний
житловий будинок належав позивачу
ОСОБА_2 та покійному ОСОБА_4, як
подружжю, на праві спільної сумісної
власності, а тому суд приходить до
висновку, що після смерті ОСОБА_4
відкрилася спадщина, яка складається з
1/2 житлового будинку з господарськими
будівлями та спорудами, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.1261 ЦК України,
позивачі-відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 є спадкоємцями ОСОБА_4 першої
черги за законом та відповідно до
ст.ст.1216,1218,1222,1223 ЦК України мають право
на спадкування за законом.

Відповідач-позивач ОСОБА_1, як
спадкоємець першої черги за законом
після смерті батька ОСОБА_4, в
установлений термін, а саме 03.06.2008
року(а.с.104) звернулася до Жидачівської
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини, а саме
03.06.2008 року(а.с.104), але останній 22.02.2013
року постановою нотаріуса було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом після
смерті ОСОБА_4 у зв"язку з відсутністю
правовстановлюючих документів на
житловий будинок(а.с.36).

Позивач-відповідач ОСОБА_3, як
спадкоємець першої черги за законом
після смерті батька ОСОБА_4, 29.05.2013
року звернулась до Жидачівської
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини та
постановою нотаріуса їй було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом після
смерті ОСОБА_4 у зв"язку із пропуском
шестимісячного строку для прийняття
спадщини.(а.с.33).

Відповідач-позивач ОСОБА_2, як
спадкоємець першої черги за законом
після смерті чоловіка ОСОБА_4,
відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України,
проживаючи постійно разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, тому її слід вважати такою,
що прийняла спадщину після смерті
ОСОБА_4.

Згідно із ст.1296 ЦК України,
спадкоємець, який прийняв спадщину,
може одержати свідоцтво про право на
спадщину. Якщо спадщину прийняло
кілька спадкоємців, свідоцтво про
право на спадщину видається кожному з
них із визначенням імені та часток у
спадщині інших спадкоємців.
Відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця права
на спадщину.

Із викладених обставин вбачається, що
позивач ОСОБА_1 через відсутність
правовстановлюючого документа на
спадкове майно - житловий будинок, а
позивач ОСОБА_3 - через пропуск строку
для прийняття спадщини, обоє були
позбавлені можливості отримати
свідоцтво про право на спадщину та
реалізувати своє право на спадкування,
що виникло у них після смерті батька
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно із ст.1223 ЦК України, право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті. У разі відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття
спадщини або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі неохоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на
спадкування виникає у день відкриття
спадщини.

Згідно роз"яснень, наданих у п.26
Постанови Верховного Суду України "Про
судову практику у справах про
спадкування" №7 від 30.05.2008р., при поділі
спадщини між спадкоємцями необхідно
враховувати правило частини першої
статті 1278 ЦК про те, що коли
спадкодавець у заповіті сам не
розподілив спадщину між спадкоємцями,
частки кожного спадкоємця у спадщині є
рівними. При розподілі такої спадщини
необхідно застосовувати норми, що
регулюють відповідні правовідносини
спільної часткової власності.

Відповідно до ст.1267 ЦК України, частки
у спадщині кожного із спадкоємців за
законом є рівними.

Разом з цим, як зазначає позивач ОСОБА_2
у своєму позові, відповідачі: ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 на підставі ч.5 ст.1224 ЦК України
повинні бути усунені від права на
спадкування, враховуючи, що останні
ухилялись від надання допомоги
спадкодавцеві ОСОБА_4, який через тяжку
хворобу тривалий час перебував у
безпорадному стані(мав похилий вік та
являвся інвалідом 3 групи, потребував
матеріального забезпечення у зв"язку
із наявністю різних захворювань та їх
ускладнень).

Згідно із положеннями ч.5 ст.1224 ЦК
України, на яку, як на правову підставу
свого позову посилається позивач
ОСОБА_2, за рішенням суду особа може
бути усунена від права на спадкування
за законом, якщо буде встановлено, що
вона ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Пунктом 6 Постанови Верховного Суду
України N 7 від 30.05.2008р. "Про судову
практику у справах про спадкування"
передбачено, що факт ухилення особи від
виконання обов'язку щодо утримання
спадкодавця встановлюється судом за
заявою заінтересованої особи (інших
спадкоємців або територіальної
громади). При цьому слід враховувати
поведінку особи, розуміння нею свого
обов'язку щодо надання допомоги, її
необхідність для існування
спадкодавця, наявність можливості для
цього та свідомого невиконання такою
особою встановленого законом
обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем,
який мав право на утримання, позову про
стягнення аліментів до особи, яка
претендує на спадщину, не є достатньою
підставою для відмови в позові про
усунення від права на спадкування.
Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК
стосується всіх спадкоємців за
законом, зокрема й тих, які відповідно
до СК не були зобов'язані утримувати
спадкодавця. Безпорадним слід розуміти
стан особи, зумовлений похилим віком,
тяжкою хворобою або каліцтвом, коли
вона не може самостійно забезпечити
умови свого життя, потребує
стороннього догляду, допомоги та
піклування.

На підтвердженнях тієї обставини, що,
відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_1
ухилялись від надання допомоги своєму
батькові - спадкодавцеві ОСОБА_4, який
через тяжку хворобу перебував у
безпорадному стані, позивач ОСОБА_2
надала суду витяг з медичної карти
стаціонарного хворого нефрологічного
відділення Львівської обласної
клінічної лікарні, згідно із якою
ОСОБА_4 з 14.03. по 31.03.2001 року перебував
на стаціонарному лікуванні у даному
відділенні цього медичного закладу.

Дослідивши докази, надані позивачем
ОСОБА_2 на підтвердження обставин,
якими вона обґрунтовує свої позовні
вимоги, та, приймаючи до уваги
пояснення свідків, суд вважає
доведеним в ході розгляду справи той
факт, що померлий ОСОБА_4 певний період
часу тяжко хворів, та, як хворий, і
людина похилого віку, потребував
сторонньої допомоги, яку в лікарській
установі надавала йому дочка -позивач
ОСОБА_1.

Також, приймаючи до уваги пояснення
сторін та пояснення свідків, суд
вважає доведеним в ході розгляду
справи й той факт, що відповідач ОСОБА_2
до часу смерті ОСОБА_4 мешкала з
останнім в одному будинку, мала з ним
спільне господарство та спільний
бюджет.

Також, суд вважає, що встановлені судом
в ході розгляду справи обставини
спростовують твердження позивача
ОСОБА_2, що відповідачі ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 уникали обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю, а
саме, усвідомлюючи свій обов'язок, та,
маючи можливість його виконувати, не
вчиняли необхідних для цього дій, а
саме ні матеріально, ні морально не
підтримували спадкодавця ОСОБА_4, який
певний період часу тяжко хворів. Сама
ОСОБА_2 ствердила, що обидві дочки
приймали участь в похоронах батька.

Крім того, в судовому засіданні як
сторони, так і свідки суду зазначили, що
до часу смерті ОСОБА_4 усвідомлював
значення своїх дій, та міг керувати
ними.

З вищенаведеного суд вбачає, що, маючи
можливість за життя усунути
спадкоємців - відповідачів ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 від права на спадкування,
спадкодавець ОСОБА_4 протягом усього
часу своєї хвороби зазначеним правом
не скористалась, волевиявлення на
усунення дочок від права на
спадкування - не виявив; заповіту щодо
певної особи - не вчинив.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що в ході розгляду справи не знайшла
доведення та обставина, що відповідачі
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ухилялись від
надання допомоги спадкодавцеві, а тому
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про
усунення спадкоємців від права на
спадкування задоволенню не підлягає.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач ОСОБА_3 в ході судового
розгляду не надала суду належних
доказів на підтвердження своїх
позовних вимог до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про
визнанння свідоцтва про право
власності на житловий будинок
незаконним та про розподіл спадщини, у
зв"язку із тим, що суд прийшов до
висновку про те, що її слід вважати
такою, що не прийняла спадщину,
оскільки вона на час відкриття
спадщини постійно не проживала разом
із спадкодавцем ОСОБА_4, пропустила
шестимісячний строк для прийняття
спадщини, а зазначені нею обставини
про поважність пропуску цього
строку(незнання законодавства), суд
вважає необгрунтованими.

Враховуючи матеріали справи, докази по
справі, суд вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання частково недійсним та
скасування свідоцтва про право
власності на житловий будинок,
визнання права власності на спадкове
майно у порядку спадкування за законом
про визнання права власності на
спадкове майно є обґрунтованими,
доведеними в судовому засіданні та
підлягають задоволенню в повному
обсязі, так як вона в установлений
строк звернулася до нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини після померлого батька, якому
на праві спільної сумісної власності
належало 1/2 житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами,
який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Судові витрати підлягають розподілу
відповідно до ст.88 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст.380,1216-1218,1220,1222,1223,1224,1226,1261,1267,1269,1270
ЦК України, ст.ст.10,11,60,88,209,213-215 ЦПК
України, суд,-

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання частково
недійсним та скасування свідоцтва про
право власності на житловий будинок,
визнання права власності на спадкове
майно у порядку спадкування за законом
задовольнити повністю.

Визнати недійсним в 1/4 його частині
свідоцтво про право особистої
власності на житловий будинок, яке
видано 23.11.1989 року виконавчим комітетом
Жидачівської районної ради народних
депутатів та зареєстроване в
Стрийському МБТІ в реєстровій книзі
№1 за реєстровим №62 30.11.1989 року на ім'я
ОСОБА_2 на цілий житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
жителькою АДРЕСА_2 право власності на
спадкове майно ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме:

на 1/4 житлового будинку, загальною
площею - 119,7 кв. м., житловою площею - 57,3
кв.м. та господарських будівель і
споруд, які знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1.

В позовних вимогах ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 про визнанння свідоцтва
про право власності на житловий
будинок незаконним та про розподіл
спадщини, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
Любшанська сільська рада
Жидачівського району Львівської
області та у позовних вимогах ОСОБА_2
до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про усунення
спадкоємців від права на спадкування -
відмовити.

Судові витрати за розгляд позовних
вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про
усунення спадкоємців від права на
спадкування віднести на рахунок
держави.

Судові витрати за розгляд позовних
вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про
визнанння свідоцтва про право
власності на житловий будинок
незаконним та про розподіл спадщини,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору - Любшанська
сільська рада Жидачівського району
Львівської області, віднести за
рахунок ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_2, жительки с.Антонівка
Жидачівського району Львівської
області на користь ОСОБА_1, жительки
АДРЕСА_2 судові витрати в справі у сумі
830(вісімсот тридцять)гривень 81 копійка.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Львівської області
через Жидачівський районний суд
Львівської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий-суддя
_______________________________________