Справа № 357/1245/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Протасова О. М.
,

при секретарі - Снігур С. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання такими, що
втратили право користування жилим
приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
зазначеним позовом та просив визнати
відповідачів: племінницю ОСОБА_2 та її
сина ОСОБА_3, а також сина іншої
племінниці ОСОБА_4 такими, що втратили
право користування будинком АДРЕСА_1,
який належить йому відповідно до
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, виданого на підставі
рішення виконавчого комітету
Вільнотарасівської сільської ради.
Зазначив, що відповідачі зареєстрували
місце свого проживання у належному
йому будинку, однак проживають за
іншими адресами, і, незважаючи на його
прохання, місце своєї реєстрації не
міняють, чим заважають користуватись
та розпоряджатись будинком.

У судовому засіданні позивач підтримав
свій позов, посилаючись на наведені у
ньому обставини, та пояснив, що
відповідач ОСОБА_4 не проживає у його
будинку більше 10 років, а з
відповідачами ОСОБА_2 хоча і була
домовленість, що вони зареєструються
щонайбільше на півроку, однак вони
свого обов'язку знятись з реєстрації не
виконали.

У судове засідання відповідачі не
прибули, про місце та час розгляду
справи повідомлені належно, ставлення
до позову не висловили, причину неявки
не повідомили.

Вислухавши позивача та дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню, на підставі
такого.

Згідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.150 ЖК України,
громадяни, які мають у приватній
власності будинок, користуються ним
для особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

Згідно зі ст.156 ЖК України, ч.2 ст.405 ЦК
України, члени сім'ї власника житлового
будинку користуються жилим
приміщенням нарівні з власником
будинку, якщо при їх вселенні не було
іншої угоди про порядок користування
цим приміщенням; член сім'ї власника
житла втрачає право користування цим
житлом у разі його відсутності без
поважних причин понад один рік, якщо
інше не встановлено домовленістю між
ним та власником житла або законом.

Згідно зі свідоцтвом, виданим на
підставі рішення виконкому
Вільнотарасівської сільської ради №12
від 12.02.2008 р. та Витягом про реєстрацію
права власності на нерухоме майно
№18805750 від 14.05.2008 р., будинок АДРЕСА_1
належить позивачу на праві приватної
власності.

З довідок №02-18/590 та №02-18/591 від 27.12.2013
року, виданих Сільським головою
с.Вільна Тарасівка Білоцерківського
району Київської області, судом
встановлено, що у зазначеному будинку
зареєстровані як члени сім'ї власника,
однак не проживали та не проживають
відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Як вбачається з пояснень позивача, при
реєстрації місця проживання за
адресою належного йому будинку між ним
та відповідачами ОСОБА_2 була
встановлена домовленість, що вони
будуть користуватись будинком не
більше півроку, однак після закінчення
цього строку ці відповідачі
добровільно місце своєї реєстрації не
зняли, хоча не користувались та не
користуються належним йому будинком.

Згідно з поясненнями позивача,
відповідач ОСОБА_4 без поважних причин
не користується належним йому будинком
більше 10 років, однак добровільно
знімати місце своєї реєстрації також
не бажає, що перешкоджає позивачу
вільно розпоряджатись належною йому
власністю.

Доказів того, що вони з поважних
причин не користуються належним
позивачу будинком протягом строків,
встановлених домовленістю або законом,
відповідачі суду не надали.

На підставі наведених норм та
встановлених обставин суд вважає, що
вимоги позивача доведені та
ґрунтуються на законі, а тому
задовольняє позов у повному обсязі.

Питання судових витрат суд вирішує
відповідно до ст.88 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.8,10,11,60,88, 209,215,223, 293- 296 ЦПК України,
суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
про визнання такими, що втратили право
користування жилим приміщенням, -
задовольнити.

Визнати кожного: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право
користування жилим приміщенням -
будинком АДРЕСА_1.

Стягнути з в рівних частках з ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 243,60
грн. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається апеляційному суду Київської
області через Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги , якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя О. М. Протасова