Справа № 161/775/14-ц Провадження №
22-ц/773/719/14 Головуючий у 1 інстанції:
Олексюк А.В. Категорія: 51 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Здрилюк О. І.,

суддів - Стрільчука В.А., Бовчалюк З.А.,

при секретарі - Шугаловій О.М.,

з участю позивача - ОСОБА_2,

пр-ка відповідача - Войцешук Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до Дочірнього
підприємства «Автоскладальний завод №
1» Публічного акціонерного товариства
«Автомобільна Компанія «Богдан
Моторс» про стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні, відшкодування збитків
та відшкодування моральної шкоди за
апеляційною скаргою відповідача -
Дочірнього підприємства
«Автоскладальний завод № 1» Публічного
акціонерного товариства «Автомобільна
Компанія «Богдан Моторс» на рішення
Луцького міськрайонного суду від 21
березня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А
:

17 січня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що з 11 лютого 2013 року
він працював у відповідача на посаді
старшого майстра і наказом № 90 від 27
листопада 2013 року його було звільнено з
роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.
В день звільнення з ним не було
проведено повного розрахунку.

Уточнивши позовні вимоги, остаточно
просив стягнути з відповідача на його
користь 9901 грн. 08 коп. середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні, 22000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди та 727
грн. 02 коп. матеріальної шкоди (а.с.40-41, 47,
60-61, 62).

Рішенням Луцького міськрайонного суду
від 21 березня 2014 року позов задоволено
частково.

Стягнуто з Дочірнього підприємства
«Автоскладальний завод № 1» Публічного
акціонерного товариства «Автомобільна
Компанія «Богдан Моторс» на користь
ОСОБА_2 9901 грн. 08 коп. середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні за період з 28 листопада
2013 року по 29 січня 2014 року та 1000 грн. у
відшкодування моральної шкоди.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з Дочірнього підприємства
«Автоскладальний завод № 1» Публічного
акціонерного товариства «Автомобільна
Компанія «Богдан Моторс» в дохід
держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Додатковим рішення цього ж суду від 30
квітня 2014 року стягнуто з Дочірнього
підприємства «Автоскладальний завод №
1» Публічного акціонерного товариства
«Автомобільна Компанія «Богдан
Моторс» в дохід держави 243 грн. 60 коп.
судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати це рішення в частині
задоволення позову та ухвалити в цій
частині нове рішення, яким позов
задовольнити частково, змінити розмір
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні, стягнувши
на користь позивача 6757,88 грн., а в
задоволенні вимог про відшкодування
моральної шкоди - відмовити.

Вважає, що допущено невідповідність
висновків суду обставинам справи та
неправильне застосування норм
матеріального права.

В апеляційному суді представник
відповідача апеляційну скаргу
підтримала із наведених у ній підстав
та просить її задовольнити.

Позивач апеляційну скаргу заперечив,
просить в її задоволенні відмовити,
залишивши рішення суду без змін.

Заслухавши осіб, які беруть участь у
справі, дослідивши матеріали справи,
перевіривши докази в межах доводів
апеляційної скарги, законність та
обґрунтованість рішення суду, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення, а рішення суду
в оскаржуваній частині, а саме в
частині вирішення позовних вимог про
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні та
відшкодування моральної шкоди
підлягає зміні з наступних підстав.

Згідно ст.303 ЦПК України апеляційний
суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач перебував у трудових
відносинах з відповідачем і був
звільнений з роботи 27.11.2013 року на
підставі п.1 ст.40 КЗпП України за
скороченням штату працівників (а.с.13).
На день звільнення позивачу не були
виплачені розрахункові кошти і
остаточно проведено розрахунок 29.01.2014
року (а.с.44). Середньоденний заробіток
позивача становить 157,16 грн. (а.с.59).

Задовольняючи позовні вимоги про
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні,
суд першої інстанції виходив з того, що
період затримки розрахунку складає 63
календарних дні (з 28.11.2013 року по 29.01.2014
року), а тому розмір середнього
заробітку становить 9901,08 грн..

Таким чином, судом вірно встановлено
середньоденний заробіток позивача,
період затримки розрахунку при
звільненні, але невірно, з неправильним
застосуванням норм матеріального
права проведено розрахунок середнього
заробітку, з врахуванням календарних, а
не робочих днів затримки розрахунку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.117 КЗпП
України в разі невиплати з вини
власника або уповноваженого ним органу
належних звільненому працівникові сум
у строки, зазначені у статті 116 цього
Кодексу, при відсутності спору про їх
розмір підприємство, установа,
організація повинні виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку.

Згідно п.4 Порядку обчислення середньої
заробітної плати, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 08.02.1995 року № 100 (далі - Порядок), у
випадках, коли нарахування проводяться
виходячи із середньої заробітної
плати, працівник не мав заробітку не з
вини працівника, розрахунки
проводяться, виходячи з установлених
йому в трудовому договорі тарифної
ставки, посадового (місячного) окладу.

Відповідно до п.5 розділу IV Порядку
основою для визначення загальної суми
заробітку, що підлягає виплаті за час
вимушеного прогулу, є середньоденна
(середньогодинна) заробітна плата
працівника, яка згідно з п.8 цього
Порядку визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством - календарних днів за
цей період.

Після визначення середньоденної
заробітної плати як розрахункової
величини для нарахування виплат
працівнику, здійснюється нарахування
загальної суми середнього заробітку за
час вимушеного прогулу, яка
обчислюється шляхом множення
середньоденної заробітної плати на
середньомісячне число робочих днів у
розрахунковому періоді (абз.2 п.8
Порядку).

Середньомісячне число робочих днів
розраховується діленням на 2 сумарного
числа робочих днів за останні два
календарні місяці згідно з графіком
роботи підприємства, установи,
організації, встановленим з
дотриманням вимог законодавства (абз.3
п.8 Порядку).

В апеляційному суді як позивач, так і
представник відповідача ствердили, що
у позивача був 5-денний робочий тиждень.

Із довідки відповідача вбачається, що
сумарний розмір заробітної плати
позивача за два попередніх місяці до
дня звільнення становить 5028,98 грн. /за 32
робочих дні/ і середньоденна заробітна
плата становить 157 грн. 16 коп. (а.с.59).

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що до стягнення
підлягає середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні за
період з 28.11.2013 року по 29.01.2014 року
включно, тобто за 43 робочих дні
(листопад 2013 року - 2 робочих дні,
грудень 2013 року - 22 робочих дні, січень
2014 року - 19 робочих дні), у розмірі 6757
грн. 88 коп. (157,16 х 43).

Відповідно до ч.1 ст.237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Суд першої інстанції дійшов вірного
висновку про необхідність
відшкодування позивачу моральної
шкоди, але визначений судом розмір
колегія суддів вважає завищеним.

Визнавши порушенням прав позивача на
своєчасне отримання належних йому
коштів при звільненні незаконним,
колегія суддів вважає доведеним, що
порушення законних прав позивача
призвели до моральних страждань,
вимагали від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. При
визначенні розміру відшкодування
моральної шкоди колегія суддів
враховує характер та спосіб її
заподіяння, тривалість часу, протягом
якого порушені права не були поновлені,
періодичність погашення заборгованих
коштів з листопада 2013 року по січень 2014
року, а також ту обставину, що
задоволення позову в частині стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні є одночасно
і компенсацією заподіяних моральних
страждань, тобто справедливою
сатисфакцією, та приходить до висновку,
що позовні вимоги про відшкодування
моральної шкоди підлягають до
часткового задоволення шляхом
стягнення з відповідача на користь
ОСОБА_2 на відшкодування моральної
шкоди 500 гривень.

Покликання апелянта на неподання
позивачем доказів на підтвердження
моральної шкоди не заслуговують на
увагу, оскільки сам відповідач визнав
факт своєчасної невиплати позивачу
коштів, що уже є підтвердженням
необхідності докладати додаткові
зусилля для організації свого життя.

Оскільки судом першої інстанції
розрахунок середнього заробітку та
визначення розміру моральної шкоди
проведено з неправильним
застосуванням норм матеріального
права, то згідно зі статтею 309 ЦПК
України це є підставою для зміни
рішення суду в оскаржуваній частині.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л
А:

Апеляційну скаргу відповідача -
Дочірнього підприємства
«Автоскладальний завод № 1» Публічного
акціонерного товариства «Автомобільна
Компанія «Богдан Моторс» задовольнити
частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду
від 21 березня 2014 року в даній справі в
частині вирішення позовних вимог про
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні та
відшкодування моральної шкоди змінити.

Стягнути з Дочірнього
підприємства «Автоскладальний завод №
1» Публічного акціонерного товариства
«Автомобільна Компанія «Богдан
Моторс» на користь ОСОБА_2 6757 грн. 88 коп.
(шість тисяч сімсот п'ятдесят сім грн. 88
коп.) - середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні за
період з 28 листопада 2013 року по 29 січня
2014 року та 500 грн. (п'ятсот грн.) - в
рахунок відшкодування моральної шкоди.

В решті рішення суду першої
інстанції від 21.03.2014 року та додаткове
рішення цього ж суду від 30.04.2014 року
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий

Судді