АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 2012/4260/12
Головуючий 1 інст. -
Провадження №22-ц/790/1013/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого Гуцал Л.В.,

суддів: Коростійової В.І.,
Івах А.П.,

за участі секретаря Литвин
О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Жовтневого районного суду
м.Харкова від 10 грудня 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
адміністрації Жовтневого району
Харківської міської ради, ОСОБА_3 про
визнання незаконним рішення
виконавчого комітету Жовтневої в
м.Харкові ради №41-51 від 07 липня 2009 року,
усунення перешкод у користуванні
власністю та відшкодування моральної
шкоди, -

встановила:

14 травня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом. У листопаді 2012 року
змінив позовні вимоги та просив:

- визнати незаконним рішення
виконавчого комітету Жовтневої в м.
Харкові ради №41-51 від 07 липня 2009 року;

- усунути перешкоди в користуванні
власністю, зобов'язавши ОСОБА_2 знести
побудовані перегородки в кухні літ. ІІІ
площею 8,0 кв. м. та в частині коридору
літ. ІІ площею 3,26 кв. м., в квартирі
АДРЕСА_1, за власний рахунок.

- стягнути з ОСОБА_2 та
Адміністрації Жовтневого району
Харківської міської ради по 5000 грн. на
відшкодування моральної шкоди,
завданої йому порушенням права на
користування власністю (а.с.72-75).

Посилався на те, що йому на праві
власності належить житлова кімната
літ 6-1, площею 12,4 кв.м. в квартирі
готельного типу АДРЕСА_2 та також на
праві спільної сумісної власності з
іншими сусідами належать кухня літ. ІІІ
площею 8,0 кв.м., коридор літ.І площею 14,42
кв.м. та коридор літ. ІІ площею 3,26 кв.м.

ОСОБА_2, якій на праві власності
належить частина зазначеної квартири,
без його письмової згоди здійснила
переобладнання місць загального
користування, захопивши частину кухні
літ.ІІІ, збудувала там стіну та
обладнала санвузол, залишивши йому
біля 2-х кв.м. кухні. Крім того, ОСОБА_2
захопила частину коридору літ. ІІ
площею 3,26 кв. м., яку переобладнала під
комору, що перешкоджає йому вільно
пересуватися та користуватися цим
приміщенням.

Вважає незаконним рішення виконавчого
комітету Жовтневої в м. Харкові ради
№41-51 від 07 липня 2009 року, яким ОСОБА_2
було надано дозвіл на переобладнання
квартири, оскільки письмової згоди на
проведення такого переобладнання він
не давав. Внаслідок такого рішення він
був позбавлений права володіння,
користування та розпорядження
належними йому приміщеннями.

Крім того, позивач вважає, що діями
відповідачів йому заподіяна моральна
шкода, оскільки він більш двох років не
може користуватися приміщенням кухні
та коридору за їх призначенням.

Рішенням Жовтневого районного суду
м.Харкова від 10 грудня 2013 року у позові
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позову. Посилається на
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
порушення судом норм матеріального і
процесуального права.

В суді апеляційної інстанції
представник позивача апеляційну
скаргу підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник
проти задоволення апеляційної скарги
заперечували. Посилались на те, що
переобладнання кухні та частини
коридору було виконано за згодою
ОСОБА_1, на підставі отриманого у
законному порядку рішення органу
місцевого самоврядування та було
викликано саме поведінкою позивача,
який створив неможливі умови спільного
користування приміщеннями. Внаслідок
переобладнання права ОСОБА_1 порушені
не були, він може вільно користуватись
як ізольованою кухнею так і коридором.

Відповідач ОСОБА_4 просила розглядати
справу за її відсутності.

Представник відповідача - Харківської
міської ради вважав апеляційну скаргу
такою, що не підлягає задоволенню, а
рішення суду першої інстанції законним
і обгрунтованим. Зазначив, що
оскаржуваним рішенням виконавчого
комітету Жовтневої в м. Харкові ради
жодним чином права ОСОБА_5 порушені не
були, дозвіл на переобладнання
квартири був даний з дотриманням вимог
закону, з метою ізоляції квартири
ОСОБА_2, поліпшення житлових умов всіх
мешканців та без обмеження інтересів
інших останніх.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість судового рішення
відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України
- у межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Відповідно до ст. 152 ЖК України
переобладнання і перепланування
жилого будинку (квартири), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, проводяться з дозволу
виконавчого комітету місцевої Ради
народних депутатів.

Згідно із ст. 179 ЖК України
користування будинками державного й
громадського житлового фонду, а також
приватного житлового фонду та
утримання їх здійснюється з
обов'язковим додержанням вимог Правил
користування приміщеннями житлових
будинків і прибудинковими територіями.
Пунктом 4 Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
прибудинкової території, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 24 січня 2006 року № 45, передбачено, що
власник наймач (орендар) приміщень
житлових будинків має право на:
переобладнання та перепланування
житлових і підсобних приміщень,
балконів і лоджій за відповідними
проектами без обмеження інтересів
інших громадян, які проживають у
будинку, з дозволу власника будинку та
органу місцевого самоврядування,
виданого в установленому порядку.

Пунктом 1.4. Правил утримання житлових
будинків та прибудинкової території,
затверджених наказом
Держжитлокомунгоспу України від 17
травня 2002 року № 76 передбачено, що
переобладнання та перепланування
жилих будинків, жилих і нежилих в
будинках приміщень дозволяється
робити після одержання дозволу
виконавчого комітету місцевої ради
народних депутатів відповідно до
законодавства. Власник наймач (орендар)
жилого будинку, жилого чи нежилого в
жилому будинку приміщення, що
припустив самовільне переобладнання
або перепланування, зобов'язаний за
свій рахунок привести це приміщення до
попереднього стану.

Перепланування жилих будинків, жилих і
нежилих у жилих будинках приміщень, що
погіршує умови експлуатації і
проживання всіх окремих громадян у
будинку, або квартирі не допускається.

Матеріалами справи встановлено, що
згідно Свідоцтва на право власності на
житло, виданого 16 лютого 2007 року
Управлінням майна та приватизації
виконавчого комітету Харківської
міської ради (.№6-05-252878-Ц2) ОСОБА_1 на
праві приватної власності належить 18,8
кв.м. у квартирі готельного типу
АДРЕСА_2, Відповідно до технічного
паспорта, квартира складається із
житлової кімнати, площею 12,4 кв. м., кухні
площею 8,0 кв. м. та коридору площею 14,4 і
3,3 кв.м. ( а.с.5-7).

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3
відповідно до Свідоцтва на право
власності на житло, виданого 21 червня
2005 року Управлінням майна та
приватизації виконавчого комітету
Харківської міської ради (№6-05-252878-Ц2), є
власниками 60,5 кв.м. у квартирі
готельного типу АДРЕСА_2 (що складає 75/100
частин комунальної квартири). Згідно
технічного паспорта квартира
складається із трьох житлових кімнат
загальною площею 36 кв.м., кухні площею 8,0
кв. м. та коридору 17,7 і 5,2 кв. м. (
а.с.39-41).

Отже, частина приміщень загального
користування сторонами не
приватизована.

Внаслідок поведінки ОСОБА_1, який
привів належну йому частину квартири у
стан неможливий для проживання, з метою
ізоляції, ОСОБА_2, звернулась до органу
місцевого самоврядування з заявою про
надання дозволу на переобладнання
підсобних приміщень.

Рішенням виконавчого комітету
Жовтневої районної ради у м. Харкові
№41-51 від 07 липня 2009 року було дозволено
ОСОБА_2 провести переобладнання
підсобних приміщень з метою ізоляції -
побудувати перегородку в кухні та
обладнати санвузол, частину коридору
переобладнати під кухню. В рішенні
зазначено, що інтереси сусідів не
зачіпаються ( а.с.62).

На підставі цього рішення ОСОБА_2 були
виконані зазначені переобладнання та
КП Харківьке міське БТІ внесені
відповідні зміни до архівної справи
(а.с.62-64).

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач не довів ті обставини, на які
посилався у позові, а саме, що з вини
відповідачів він більш двох років не
може користуватися приміщенням кухні
та коридору за їх призначенням, що
незаконними діями відповідачів щодо
порушення його прав власника йому
спричинені моральні страждання.

Судова колегія з висновком суду
погоджується, при цьому виходить з
наступного.

Судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін (ч.1 ст. 10 ЦПК
України). Даний принцип полягає у
прояві в змагальній формі ініціативи
та активності осіб, які беруть участь у
справі. Принцип змагальності
забезпечує повноту дослідження
обставин даної справи.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень. Суд не може робити
виключення для однієї сторони і
повинен займати неупереджену позицію,
яка б надавала для сторін рівні
можливості щодо відстоювання своїх
прав та інтересів.

Позовні вимоги ОСОБА_1 зводяться до
порушення відповідачами його права на
користування власністю.

При цьому жодних доказів на
підтвердження своїх вимог позивачем
суду надано не було.

Твердження ОСОБА_1 про те, що внаслідок
здійсненого ОСОБА_2 переобладнання
йому залишилось біля 2-х кв.м. кухні і це
протирічить житловим, санітарним та
протипожежним нормам, є голослівними,
оскільки матеріали справи не містять
допустимих доказів на підтвердження
цих обставин. Покази свідків з цього
питання не можна визнати допустимими
доказами у розумінні ст.59 ЦПК України.

ОСОБА_2 та представник Харківської
міської ради стверджують, що внаслідок
переобладнання права позивача на
користування квартирою жодним чином не
були порушені, оскільки після
переобладнання площа кухні, яка
залишилась в користуванні позивача,
складає не біля 2-х кв.м., як то зазначає
позивач, а 3,9 кв.м., що підтверджується
технічним паспортом від 22 червня 2012
року (а.с.63-64), та приєднаними до
матеріалів справи фотографіями
Представник позивача в суді
апеляційної інстанції проти цього не
заперечувала.

Не надано жодних доказів і на
підтвердження того, що переобладнання
частини коридору перешкоджає вільному
пересуванню позивача.

У суді апеляційної інстанції
представнику ОСОБА_1 було роз'яснено
право на заявлення клопотання про
проведення у справі експертизи для
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, проте остання зазначила, що
ні вона як представник, ні ОСОБА_1 не
бажають заявляти таке клопотання.

Отже позивачем не доведений той факт,
що здійснене ОСОБА_2 переобладнання
квартири порушує його права,
перешкоджає у користуванні кухнею та
частиною коридору, чи якимось чином
погіршує умови його проживання у
квартирі.

Частина 4 статті 60 ЦПК України
забороняє суду базувати свої висновки
на припущеннях, не підтверджених
доказами.

Оскільки позивачем не доведено факт
порушення відповідачами його прав на
користування житлом, то і підстави для
стягнення моральної шкоди відсутні.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що ОСОБА_2 здійснила переобладнання
самочинно, а тому зобов'язана за
власний рахунок знести побудовані
перегородки, не відповідачє фактичним
обставинам справи, оскільки
переобладнання було виконано з дозволу
органу місцевого самоврядування,
виданого в установленому порядку.

Доводи апеляційної скарги стосовно
того, що відсутність нотаріально
посвідченої згоди ОСОБА_1 на здійснення
переобладнання приміщень кухні та
частини коридору є підставою для
визнання незаконним рішення
виконавчого комітету Жовтневої в м.
Харкові ради №41-51 від 07 липня 2009 року,
за встановлених обставин, на
правильність висновків суду першої
інстанції не впливають та не можуть
бути підставою для зобов'язання ОСОБА_2
знести побудовані перегородки.

Слід зазначити, що ОСОБА_1 не оскаржував
дій ОСОБА_2 під час здійснення нею
переобладнання, та після цього
тривалий час не заявляв про порушення
свого права, а отже погоджувався з
ізоляцією співвласника.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують і
зводяться до переоцінки досліджених і
правильно оцінених судом доказів.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Керуючись ч.1 ст.303, ст.304, п.1 ч.1 ст.307,
ст.ст. 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
м.Харкова від 10 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня її проголошення
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді