Справа № 505/1288/14-ц
Провадження № 2/505/810/2014 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" травня 2014 р. Котовський
міськрайонний суд Одеської області у
складі:

головуючого - судді Вергопуло А.К.,

при секретарі - Чебан О, Г.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Майданік Т.
І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Котовську
Одеської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до товариства з
обмеженою відповідальністю
"Спеціалізоване ремонтне підприємство
"Стройтехносервіс" про стягнення
заборгованості по заробітній платі та
середнього заробітку за час затримки, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ТОВ "Спеціалізоване ремонтне
підприємство "Стройтехносервіс",
стверджуючи, що з 02 вересня 2013 року
працював на посаді машиніста
евакуатора та на фронтальному
навантажувачу у ТОВ "Спеціалізоване
ремонтне підприємство
"Стройтехносервіс" без офіційного
оформлення трудових відносин на
підставі усної домовленості з
директором підприємства Садовник В. М.
за оговореної заробітної плати у сумі
3500,00 грн. в місяць при нормі робочих
годин при роботі на техніці та у сумі
2000,00 грн. на ремонтних роботах. 03
листопада 2013 року його було замінено
постійним працівником та звільнено,
проте розрахунок при звільненні він не
отримав. Не зважаючи на неодноразові
звернення до відповідача про виплату
заборгованості по заробітній платі в
сумі 4000 грн. кошти не були виплачені.

Також позивач стверджував, що
відповідач повинен виплатити йому
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного розрахунку
у сумі 6000,00 грн.

Позивач просив суд зобов'язати
відповідача сплатити на його користь
заборгованість по заробітній платі та
середній заробіток за час затримки у
розмірі 10000,00 грн.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав та просив суд задовольнити
заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача Майданік Т. І.
в судовому засіданні проти задоволення
позову заперечувала у повному обсязі
та стверджувала, що позивач на
підприємстві ніколи не працював, його
прізвище серед працюючих не значиться,
позивачем не надано жодних доказів, що
він на підприємстві працював та
виконував будь-які роботи.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши докази по справі, суд
вважає, що позов не підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, що згідно тверджень
позивача, він працював на посаді
машиніста евакуатора та на
фронтальному навантажувачу у ТОВ
"Спеціалізоване ремонтне підприємство
"Стройтехносервіс" без офіційного
оформлення трудових відносин на
підставі усної домовленості з
директором підприємства Садовник В. М.

Проте суд критично ставиться до
вказаних тверджень позивача, оскільки
ним не надано жодних доказів на
підтвердження його роботи у ТОВ
"Спеціалізоване ремонтне підприємство
"Стройтехносервіс" та виконання робіт.

Крім того, згідно з табелями обліку
робочого часу за вересень, жовтень та
листопад 2013 року, наданими
представником відповідача, прізвища
позивача серед працюючих на
підприємстві не значиться.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ч. ч. 1 - 4 ст. 24 КЗпП України
трудовий договір укладається, як
правило, в письмовій формі. Додержання
письмової форми є обов'язковим, зокрема
при укладенні трудового договору з
фізичною особою. При укладенні
трудового договору громадянин
зобов'язаний подати паспорт або інший
документ, що посвідчує особу, трудову
книжку, а у випадках, передбачених
законодавством, - також документ про
освіту (спеціальність, кваліфікацію),
про стан здоров'я та інші документи.
Укладення трудового договору
оформляється наказом чи
розпорядженням власника або
уповноваженого ним органу про
зарахування працівника на роботу.
Трудовий договір вважається укладеним
і тоді, коли наказ чи розпорядження не
були видані, але працівника фактично
було допущено до роботи.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму ВСУ
«Про практику розгляду судами трудових
спорів» № 9 від 6 листопада 1992 року
фактичний доступ до роботи вважається
укладанням трудового договору
незалежно від того, чи було прийняття
на роботу належним чином оформлене,
якщо робота проводилась за
розпорядженням чи відома власника або
уповноваженого ним органу.

Отже, суд може визнати трудовий договір
укладеним за відсутності наказу чи
розпорядження, лише за умови
дотримання інших умов, необхідних для
його укладення, зокрема виконання
працівником обов'язку щодо надання
паспорта або іншого документу, що
посвідчує особу, трудової книжки, а у
випадках, передбачених законодавством,
- також документу про освіту
(спеціальність, кваліфікацію), про стан
здоров'я та інших документів, за
наявності письмових чи інших доказів
дотримання цих умов, окрім показань
свідків.

Суд звертає увагу, що позивачем не
надано жодного доказу того, що ОСОБА_1
дотримався умов, необхідних для
укладення трудового договору, а саме:
писав заяву про прийняття на роботу, чи
подавав паспорт або інший документ, що
посвідчує особу, трудову книжку тощо.
Тобто, він фактично усвідомлював
відсутність оформлення трудових
відносин з відповідачем, а отже й
погоджувався з цим.

При таких обставинах, позовні вимоги є
необгрунтованими та задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст.ст.213-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до товариства з
обмеженою відповідальністю
"Спеціалізоване ремонтне підприємство
"Стройтехносервіс" про стягнення
заборгованості по заробітній платі та
середнього заробітку за час затримки -
відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
через Котовський міськрайонний суд
Одеської області протягом 10 днів з дня
його проголошення або отримання копії
шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя