У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2014 року
м. КиївСуддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Юровська Г.В., розглянувши
касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Суворовського районного суду

м. Одеси від 06 жовтня 2011 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
27 квітня 2012 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення боргу за договором кредиту;
за зустрічним позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк», третя особа - ОСОБА_3, про
визнання договору кредиту таким, що не
був підставою для зарахування
іноземної валюти на поточний рахунок,
визнання заяви про продаж іноземної
валюти не цінним папером, визнання
договору кредиту неукладеним,
зобов'язання повернути безпідставно
набуте майно,

в с т а н о в и в:

У травні 2010 року Публічне акціонерне
товариство «УкрСиббанк» (далі −? ПАТ
«УкрСиббанк») звернулося до суду з
вищевказаним позовом, посилаючись на
те, що 28 лютого 2007 року між банком та
ОСОБА_2 було укладено кредитний
договір, згідно з умовами якого вона
отримала споживчий кредит в сумі 72 200
швейцарських франків. За її заявою
франки були конвертовані в національну
валюту, ОСОБА_2 отримала

283 052 грн 88 коп., строк дії договору
встановлено до 28 лютого 2028 року, з
наданням графіку погашення боргу за
кредитом та сплати відсотків за
користування ним із визначенням, у
франках. Поручителем згідно з
договором поруки виступив ОСОБА_3
Посилаючись на те, що з лютого 2009 року
ОСОБА_2 належним чином не виконувала
зобов'язання згідно кредитного
договору, ПАТ «УкрСиббанк» просило суд
стягнути з відповідача на користь
позивача суму боргу за договором
кредиту в розмірі 569 506 грн 38 коп.

У червні 2011 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з зустрічною позовною заявою,
вказуючи, що ПАТ «УкрСиббанк» не мав
права на зарахування на її поточний
рахунок іноземної валюти, договір
кредиту не є підставою для зарахування
на поточний рахунок фізичної
особи-резидента іноземної валюти. В
позовній заяві посилалася на те, що ПАТ
«УкрСиббанк» зобов'язано було
повернути ОСОБА_2 її заяву про продаж
іноземної валюти, яку вона підписала,
без виконання у зв'язку з порушенням
його заповнення. ОСОБА_2 просила суд
визнати договір кредиту неукладеним,
зобов'язати відповідача повернути
безпідставно набуте майно, а саме:
грошові кошти в сумі 76 851 грн 17 коп., які
були виплачені нею в рахунок погашення
неукладеного договору.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 06 жовтня

2011 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
27 квітня 2012 року, позов ПАТ
«УкрСиббанк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
користь ПАТ «УкрСиббанк» суму боргу за
договором кредиту від 28 лютого

2007 року в розмірі 569 506 грн 38 коп., в тому
числі борг: за кредитом −?

519 056 грн 93 коп., за відсотками - 44 491 грн 57
коп., за пенею за кредитом −? 1 563 грн 91
коп., за пенею за процентами - 4 393 грн 97
коп.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

У квітні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_2
на рішення Суворовського районного
суду м. Одеси

від 06 жовтня 2011 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області

від 27 квітня 2012 року після закінчення
строку, установленого ч. 1 ст. 325 ЦПК
України, разом з клопотанням про
поновлення строку на касаційне
оскарження.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 24 квітня 2014 року
підстави, наведені ОСОБА_2, визнані
неповажними, запропоновано навести
інші поважні причини пропуску строку
на касаційне оскарження, надано строк
для усунення даного недоліку.

У травні 2014 року на виконання вимог
ухвали від 24 квітня 2014 року надійшла
заява, в якій заявник просить поновити
строк, посилаючись на те, що,
звертаючись до державних установ,
тривалий час не отримала відповіді на
свої запити, тому пропустила строк на
касаційне оскарження.

Разом з тим, вказані причини не можна
визнати поважними.

Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦПК України, у
разі пропущення строку на касаційне
оскарження, з причин, визнаних
поважними, суддя касаційної інстанції
за заявою особи, яка подала касаційну
скаргу, може поновити цей строк.

Наведені у клопотанні доводи не
свідчать про поважність причин
пропуску процесуального строку на
касаційне оскарження.

Згідно з п. 3 ст. 328 ЦПК України, якщо
заяву не буде подано особою в
зазначений строк або наведені підстави
для поновлення строку касаційного
оскарження визнанні неповажними,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження.

За таких обставин у задоволенні
клопотання про поновлення строку на
касаційне оскарження судових рішень
слід відмовити.

Керуючись ст. 325, ч. 2 п. 3 ст. 328 ЦПК
України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення боргу за
договором кредиту; за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»,
третя особа - ОСОБА_3, про визнання
договору кредиту таким, що не був
підставою для зарахування іноземної
валюти на поточний рахунок, визнання
заяви про продаж іноземної валюти не
цінним папером, визнання договору
кредиту неукладеним, зобов'язання
повернути безпідставно набуте майно,
за касаційною скаргою на рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 06 жовтня 2011 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
27 квітня 2012 року.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ
Г.В. Юровська