Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних
справ
У х в а л а

2 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Штелик С.П.,

суддів: Євтушенко О.І.,
Кузнєцова В.О.,

Попович
О.В.,
Ступак О.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 13 березня 2014
року

у справі за позовом Моторно
(транспортного) страхового бюро
України до ОСОБА_3 про відшкодування
шкоди в порядку регресу,

в с т а н о в и л а:

В серпні 2013 року Моторно (транспортне)
страхове бюро України звернувся до
суду із позовом до ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди в порядку регресу.

В обґрунтування позовних вимог
зазначало, що 6 грудня 2009 року в

м. Буча сталася дорожньо-транспортна
пригода за участю транспортного засобу
М-408 державний номерний знак НОМЕР_1 під
керуванням

ОСОБА_3 та транспортного засобу Форд
держаний номерний знак

НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 Станом на
дату скоєння дорожньо-транспортної
пригоди цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_3 не
застрахована за полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів. 18 грудня

2009 року постановою Ірпінського
міського суду Київської області

ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого

ст. 124 КУпАП. Внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
потерпілому ОСОБА_4 завдано
матеріальних збитків, відповідач в
добровільному порядку відшкодував
потерпілому матеріальну шкоду в
розмірі 4 800 грн. та на підставі наказу №
2773 від 27 вересня 2010 року МТСБУ
відшкодувало ОСОБА_4 майнову шкоду в
розмірі 6 439,55 грн. Просило стягнути із
відповідача понесені витрати в розмірі
6 439,55 грн, витрати на правову допомогу в
розмірі 1 500 грн

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 18 грудня 2013 року
в задоволенні позовних вимог МТСБУ до
ОСОБА_3 про відшкодування шкоди в
порядку регресу відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 25 лютого 2014 року рішення
Ірпінського міського суду Київської
області від 18 грудня 2013 року скасовано
та ухвалено нове рішення, яким позовні
вимоги МТСБУ до

ОСОБА_3 про відшкодування шкоди в
порядку регресу задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_3 на користь МТСБУ
майнову шкоду в розмірі 6 439,55 грн та
судові витрати в розмірі 344,11 грн. В
іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою судді судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від

13 березня 2014 року у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом МТСБУ до ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди в порядку регресу
за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення апеляційного суду Київської
області від 25 лютого 2014 року
відмовлено.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 березня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить:

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 січня 2013 року в справі за
позовом про відшкодування шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,
відшкодування моральної шкоди, якою
рішення апеляційного суду скасовано,
рішення першої інстанції залишено в
силі;

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 березня 2014 року в справі за
позовом про стягнення збитків в
порядку регресу, якою судові рішення
першої та апеляційної інстанцій
залишено без змін;

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 січня 2013 року в справі за
позовом про відшкодування майнової
шкоди, якою рішення апеляційного суду
скасовано, справу передано на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції;

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 січня 2013 року в справі за
позовом про відшкодування майнової та
моральної шкоди, якою рішення
апеляційного суду скасовано, справу
передано на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції;

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Зі змісту заяви та доданої до неї копій
судовий рішень не вбачається
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11, заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах із підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК України, може бути подана
за сукупності таких умов: судом (судами)
касаційної інстанції при розгляді двох
або більше справ неоднаково
застосовано одні й ті самі норми
матеріального права; справи стосуються
спорів, які виникли з подібних
правовідносин; має місце ухвалення
різних за змістом судових рішень судом
(судами) касаційної інстанції.

Неоднакове застосування одних і тих
самих норм матеріального права
полягає, зокрема: у різному тлумаченні
судами змісту і сутності правових норм,
що призвело до різних висновків про
наявність чи відсутність суб'єктивних
прав та обов'язків учасників
відповідних правовідносин; у різному
застосуванні правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням юридичної сили
цих правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; у різному визначенні
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосуванні різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
правовідносин або поширенні дії норми
на певні правовідносини в одних
випадках і незастосуванні цієї самої
норми до аналогічних відносин в інших
випадках, тобто різне застосування
закону, який не підлягав застосуванню;
у різному застосуванні правил аналогії
права чи закону у подібних
правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів не знаходить підстав для
допуску справи до провадження
Верховного Суду України, оскільки зі
змісту ухвал Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 січня 2013 року
та від 13 березня 2014 року не вбачається
тотожності встановлених фактичних
обставин справи.

Крім того додані до заяви ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 березня 2014 року, 30 січня 2013
року, якими справи направлено на новий
судовий розгляд, не є судовими
рішеннями у подібних правовідносинах,
виходячи з того, що в них не є тотожними
встановлені судом фактичні обставини.

Отже, наведені заявником доводи не
містять ознак, які згідно вимог
вищевказаної норми є підставами для
перегляду судового рішення, а тому у
допуску справи до провадження слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом Моторно
(транспортного) страхового бюро
України до ОСОБА_3 про відшкодування
шкоди в порядку регресу, за заявою
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 березня 2014 року до
провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.П. Штелик
судді:О.І. Євтушенко В.О. Кузнєцов О.В.
Попович О.В. Ступак