Справа №333/8159/14-ц
(№ пр. 2/333/1926/14)
РІШЕННЯ

Іменем України

06 червня 2014 року
м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя
у складі:

головуючого судді
Холода
Р.С.,

при секретарі
Вашато
А.Б.,

за участю позивача ОСОБА_1, відповідача
ОСОБА_2, представника відповідача -
ОСОБА_3, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Запоріжжя цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на неповнолітню дитину та
додаткових витрат,-

ВСТАНОВИВ:

14.10.2013 року ОСОБА_1 звернулась до
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя із позовом до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на неповнолітню
дитину та додаткових витрат,
посилаючись на те, що з 18.01.2008 року вона
з відповідачем перебувала у шлюбі,
зареєстрованому Комунарським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Запорізького міського управління
юстиції, актовий запис № 12. Від шлюбу
сторони мають неповнолітню дитину -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з
позивачем і знаходиться на її
утриманні. За рішенням суду шлюб між
сторонами розірвано 15.07.2010 року. У
зв'язку з тим, що відповідач
добровільно не надає матеріальної
допомоги на утримання доньки, вона
змушена звернутися до суду із цим
позовом і просить стягнути з
відповідача аліменти на її користь на
утримання дитини у розмірі 14 частини
від усіх видів заробітку (доходу), але
не менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з
01.10.2010 року.

03.12.2013 року позивач уточнила позовні
вимоги і просить стягнути з
відповідача аліменти на утримання
дитини та понесені додаткові витрати у
сумі 2393,01 гривень.

ОСОБА_1 в своєму позові вказала, що вона
не працює, так як знаходиться в
декретній відпустці по догляду за
іншою дитиною, матеріально не
забезпечена, потребує допомоги.
Відповідач, як відомо позивачу, працює,
але місце роботи їй невідоме, інших
аліментних зобов'язань немає і в змозі
надавати матеріальну допомогу на
утримання дитини. Крім того, з жовтня 2013
року ОСОБА_4 відвідує дитячий садок,
тому витрати з цього приводу складають
2987,02 гривень, позивачем в серпні 2012 року
для доньки було придбано диван
вартістю 1799 гривень. В зв'язку з
викладеним, позивач просить стягнути з
відповідача ? частину від понесених
додаткових витрат у сумі 2393,01 гривень.

17.01.2014 року Комунарським районним судом
м. Запоріжжя було ухвалено заочне
рішення, яким позовні вимоги позивача
задоволені частково, проте, ухвалою від
21.05.2014 року заочне рішення скасовано і
справа розглядалась у загальному
порядку.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позов підтримала, додатково пояснила,
що на даний час мешкає з іншим
чоловіком, має другу дитину і
знаходиться у декретній відпустці по
догляду за дитиною до досягнення
останньою трирічного віку. Спільна з
відповідачем донька - ОСОБА_4 відвідує
дитячий садок, професійно займається
цирковим мистецтвом і відвідує
необхідні тренування, які коштують
приблизно - 200 грн. - 400 грн. щомісяця. З 2010
року відповідачем періодично
перераховувались кошти в розмірі 200
грн. - 500 грн. Вважає, що відповідач
повинен надавати допомогу на утримання
їх спільної доньки, а купівля
необхідних речей (дивану), відвідування
секцій дитиною є забезпеченням
нормальної життєдіяльності та
розвитку дитини і це є обов'язком як
матері так і батька.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав
частково, не заперечував проти
стягнення аліментів на утримання
доньки ОСОБА_4 в розмірі 14 частини від
усіх видів заробітку (доходу), також
пояснив, що працює директором ТОВ
«Запоріжкабельпром», отримує
заробітну плату в розмірі 1300 гривень,
додаткових доходів не має. Повністю
заперечує щодо стягнення з нього
додаткових витрат на дитину, так як в
період з 05.02.2010 року по 18.06.2013 року ним
було перераховано на рахунок ОСОБА_1
грошову суму в розмірі 17 612,65 гривень, а
отже ним виконувався обов'язок щодо
утримання дитини належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 підтримала свого довірителя,
вважає, що вимога позивача щодо
стягнення додаткових витрат на
утримання дитини не обґрунтована,
ОСОБА_2 належним чином виконує
обов'язок щодо утримання дитини, що
підтверджено відповідними
квитанціями. Крім того, так як за
рішенням суду від 17.01.2014 року з ОСОБА_2
було стягнуто додаткові витрати на
користь ОСОБА_1 на утримання дитини -
доньки ОСОБА_4 в розмірі 2393,01 грн., тому
просить зазначені кошти зарахувати в
рахунок подальшої виплати аліментів та
допустити поворот виконання рішення та
визнати видані по заочному рішенню
виконавчі листи такими, що не
підлягають виконанню.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали
справи, суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що 18.01.2008 року ОСОБА_2
та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб,
посвідчений Комунарським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Запорізького міського управління
юстиції, актовий запис № 12 (а.с. 4).

Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 15.07.2010 року шлюб між
сторонами розірвано (а.с. 5).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню
дитину - доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
про що Комунарським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Запорізького міського управління
юстиції, було видано Свідоцтво про
народження, серії НОМЕР_2 (актовий запис
№ 651) (а.с. 8).

Згідно довідки Державної міграційної
служби України в Запорізькій області
Комунарський відділ від 21.09.2013 року,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом зі
своєю матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9).

З товарного чеку № ПД-0007019 від 21.08.2012
року вбачається, що 21.08.2012 року позивач
купила диван «Нубук 033 лайт грин» за
1799,00 гривень (а.с. 26).

Даними з довідки по особовому рахунку
№ НОМЕР_3, виданої ПрАТ
«Запоріжзв'язоксервіс» на ім'я ОСОБА_1
підтверджено, що у період з 01.09.2010 року
по 01.09.2013 рік позивачем були здійснені
оплати за годування в дитячому садочку
в розмірі 2987,02 гривень (а.с. 23-25).

Відповідно до наказу-розпорядження №
1-к від 30.01.2012 року ОСОБА_2 призначений на
посаду директора ТОВ
«Запоріжкабельпром», за період з 01.01.2013
року по 31.05.2014 року отримав дохід в
розмірі 20766,36 гривень (довідка № 1 від
02.06.2014 року).

З копії квитанцій, наданих ОСОБА_2
вбачається, що за період з 05.02.2010 року по
18.06.2013 року ним перераховано на користь
позивача - ОСОБА_1 грошову суму в
розмірі 17612,65 гривень (а.с. 57-87).

Згідно довідки-розрахунку державного
виконавця Комунарського відділу
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції Коблицької А.Є. від 26.05.2014 року,
сума заборгованості ОСОБА_2 по
аліментам станом на 26.05.2014 рік складає
259,70 гривень.

Дані обставини повністю
підтверджуються дослідженими в
судовому засіданні доказами.

Таким чином, судом встановлено, що на
цей час неповнолітня ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходиться на утриманні
позивача та проживає разом з останньою.

Добровільно відповідач надає
матеріальну допомогу на утримання
неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
але вона не носить постійного та
фіксованого характеру.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції
про права дитини, ратифікованої
Постановою Верховної Ради України від
27.02.1997 року, ч.ч. 7,8 ст. 7 Сімейного
кодексу України при вирішення
будь-яких питань щодо дітей, суд
повинен виходити з якнайкращого
забезпечення інтересів дітей.

Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції про права
дитини, батько (батьки) або інші особи,
які виховують дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

Згідно зі ст.180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.181 СК України за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з п.3 ст.182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Статтею 185 СК України передбачено, що
той з батьків, з кого присуджено
стягнення аліментів на дитину
зобов'язаний брати участь у додаткових
витратах на дитину, що викликані
особливими обставинами (розвитком
здібностей дитини, її хворобою,
каліцтвом тощо).

В зв'язку з тим, що позивачем не надано
підтвердження особливих обставин
(довідки про хворобу, потреби в
окремому харчуванні, тощо), за якими
можливе стягнення з відповідача
додаткових витрат на утримання дитини,
тому суд вважає за необхідне і цій
частині у задоволенні позову
відмовити.

Згідно зі ст.191 аліменти на дитину
присуджуються за рішенням суду від дня
пред'явлення позову. Отже, вимога
позивача щодо стягнення аліментів з
01.10.2010 року не підлягає задоволенню.

Таким чином, приймаючи до уваги
інтереси неповнолітньої ОСОБА_4,
матеріальне становище позивача, стан
здоров'я і матеріальне становище
відповідача, той факт, що відповідач
має змогу сплачувати аліменти,
враховуючи прожитковий мінімум на
дитину відповідного віку, встановлений
ЗУ «Про Державний бюджет України на 2014
рік», суд вважає за необхідне позов у
цій частині задовольнити та стягнути з
відповідача на користь позивача
аліменти на утримання неповнолітньої
доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4
частини його заробітку (доходу), але не
менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, щомісячно, до
досягнення дитиною повноліття,
починаючи з 14.10.2013 року та допустити
негайне виконання рішення у межах суми
платежу за 1 місяць.

Статтею 380 ЦПК України передбачено, що
якщо рішення після його виконання
скасовано і справу повернено на новий
розгляд, а при новому розгляді справи в
позові відмовлено або позовні вимоги
задоволено в меншому розмірі, суд,
ухвалюючи рішення, повинен зобов'язати
позивача повернути відповідачеві
безпідставне стягнення з нього за
скасованим рішенням.

В зв'язку з тим, що заочне рішення суду
від 17.01.2014 року було виконане,
державним виконавцем Комунарського
відділу ДВС Запорізького міського
управління юстиції Коблицькою А.Є.
відкриті виконавчі провадження, за
виконавчим листом стягнено з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 суму у розмірі 2393 грн. 01
коп. і ухвалою суду від 21.05.2014 заочне
рішення від 17.01.2014 року скасоване, на
час розгляду справи позовні вимоги
задоволені в меншому розмірі, суд
вважає за необхідне зобов'язати
позивача - ОСОБА_1 повернути
відповідачеві - ОСОБА_2 безпідставне
стягнення в розмірі 2393 грн. 01 коп.

Так як позивач при подачі позову був
звільнений від сплати судового збору,
тому з відповідача відповідно до ст. 88
ЦПК України повинен бути стягнений
судовий збір на користь держави.

Керуючись Конвенцією про права дитини,
ст.ст.84,180-183,185,191 СК України, ст.ст.10,11,
57,58,60,88,212-215,367 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на неповнолітню дитину та
додаткових витрат - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ідентифікаційний код НОМЕР_1, аліменти
на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на
утримання неповнолітньої доньки -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісяця у розмірі
14 частини усього заробітку (доходу), але
не менше 30% прожиткового мінімуму на
дитину відповідного віку, до
повноліття доньки, починаючи з 14.10.2013
року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ідентифікаційний код НОМЕР_1, судовий
збір в доход держави у розмірі 229
(двісті двадцять дев'ять) грн. 40 (сорок)
коп.

Зобов'язати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
повернути ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ідентифікаційний код НОМЕР_1, стягнуту
за заочним рішенням Комунарського
районного суду м. Запоріжжя від 17.01.2014
року суму у розмірі 2 393 грн. 01 коп.

Визнати виконавчі листи: № 333/8159/13ц від
05.02.2014 року щодо стягнення з ОСОБА_2
додаткових витрати на користь ОСОБА_1 у
розмірі 2393 (дві тисячі триста
дев'яносто три) грн. 01 коп. та № 333/8159/13ц
від 05.02.2014 року щодо стягнення з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1 аліментів на
утримання неповнолітньої доньки -
ОСОБА_4 щомісяця у розмірі 14 частини
усього заробітку (доходу), видані
Комунарським районним судом м.
Запоріжжя такими, що не підлягають
виконанню.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Р.С. Холод