Справа № 2-2258/2011 р.
Провадження № 2/204/12/2014 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2014 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючої судді
Самсонової В.В.

при секретарі
Калініченко М.В.

за участю представника позивача
ОСОБА_1

за участю представника відповідача
ОСОБА_2

за участю представника відповідача
ОСОБА_3

за участю представника відповідача
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську справу
за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7,
Публічного акціонерного товариства
«Перший Український Міжнародний Банк»
про визнання правочинів недійсними та
стягнення збитків,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2011 року позивач звернувся з
позовною заявою до суду, в якій просив
визнати недійсним договір поруки №
5183595 від 16 січня 2007 року, укладений між
Закритим акціонерним товариством
«Перший Український Міжнародний Банк»
та ОСОБА_5, визнати недійсним договір
іпотеки № 5123685 укладений 16 січня 2007
року між Закритим акціонерним
товариством «Перший Український
Міжнародний Банк», ОСОБА_5, ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 про передачу в іпотеку
нерухомого майна - нежитлового
приміщення АДРЕСА_1, стягнути з ОСОБА_6
на користь ОСОБА_5 суму в розмірі 1168271,00
грн., а також стягнути з відповідача
судові витрати. В обґрунтування позову
позивач вказав на те, що 16 січня 2007 року
між Закритим акціонерним товариством
«Перший Український Міжнародний Банк»
та ОСОБА_6 був укладений Кредитний
договір № 5122618. В забезпечення
виконання зобов'язань за договором
кредиту 16 січня 2007 року між позивачем
та Банком був укладений договір поруки
№ 5183595, де позивач поручився за
виконання відповідачем свого
зобов'язання перед банком. Також до
кредитного договору, у якості
додаткового забезпечення виконання
зобов'язань, 16 січня 2007 року між Банком
та ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 був
укладений договір іпотеки № 5123685,
відповідно до умов якого іпотекою
забезпечуються виконання усіх
зобов'язань відповідача, що випливають
з укладеного між Банком та
відповідачем кредитного договору,
згідно з яким Банк зобов'язався в
порядку та на умовах, передбачених
кредитним договором, надати
відповідачу кредит, а відповідач
зобов'язався повернути кредит у
розмірі 1700000,00 грн., а також сплатити на
користь банку проценти за користування
кредитом, пені, штрафи, та всі інші суми,
передбачені кредитним договором.
Предметом іпотеки є нерухоме майно, що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1, яке у
рівних частинах належить ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, по 1/3 частині кожному
з них. З ОСОБА_6 позивач знайомий з 2000
року. Був пов'язаний з нім сумісною
діяльністю, підтримували дружні
стосунки та мали спільні ділові
інтереси. Наприкінці 2006 року ОСОБА_6
звернувся до нього з пропозицією
виступити поручителем за договором
кредиту перед Закритим акціонерним
товариством «Перший Український
Міжнародний Банк». Свою пропозицію він
пояснив тим, що він отримає гроші в
Закритого акціонерного товариства
«Перший Український Міжнародний Банк»
в кредит і сплатить йому вартість 1/3
частини нежитлового приміщення,
розташованого за адресою: АДРЕСА_2, яке
належить ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на праві
спільної сумісної власності. Після
укладення договору купівлі-продажу 1/3
частини нежитлового приміщення по
АДРЕСА_2 - ОСОБА_6 обіцяв переоформити на
ім'я позивача належну йому 1/3 частку
нежитлового приміщення АДРЕСА_1. ОСОБА_6
та ОСОБА_7 вмовили позивача виступити
поручителем перед Закритим
акціонерним товариством «Перший
Український Міжнародний Банк» та
укласти договір іпотеки на нежитлове
приміщення АДРЕСА_1. 16 січня 2007 року
ОСОБА_6 уклав кредитний договір № 5122618
та отримав гроші в касі банку. Після
укладення договору кредиту, договору
поруки та договору іпотеки, відповідач
ОСОБА_6 почав уникати виконання
зобов'язань за договором кредиту в
частині погашення тіла кредиту та
процентів за користуванням кредитом.
Тривалий час, протягом 2007-2008 років
позивач передавав ОСОБА_6 свої особисті
кошти для погашення тіла кредиту та
процентів за користування кредитом.
Однак, побачивши, що ОСОБА_6 ухиляється
від виконання своїх зобов'язань,
позивач почав самостійно виконувати
кредитні зобов'язання перед банком.
Внаслідок невиконання відповідачем
обов'язків по кредитному договору
позивач, як поручитель по цьому
договору, змушений був сплатити банку
584135,50 грн., що підтверджується
відповідними прибутковими касовими
ордерами. До даного часу Відповідач
добровільно не повернув Позивачу
сплачені ним кошти. Подружні стосунки з
ОСОБА_6, який був тривалий час
компаньйоном позивача та якому він
довіряв, вплинули на прийняття ним
рішення, стосовно укладення договору
поруки, та передачі в іпотеку належного
йому нерухомого майна. Після того, як
ОСОБА_6 отримав гроші за кредитним
договором, але не виконав свої
зобов'язання в частині переоформлення
права власності на ім'я позивача на
частину нежитлового приміщення
АДРЕСА_1 та по сплаті (виконанню)
кредитного договору, позивачу стало
зрозуміло, що відповідач ввів його в
оману, вмовивши підписати договір
поруки та договір іпотеки на належне
йому нерухоме майно. Позивач вважає
Договір поруки № 5183595 від 16 січня 2007
року, укладений між Закритим
акціонерним товариством «Перший
Український Міжнародний Банк» та
ОСОБА_5 недійсним, як правочин, вчинений
в стані омани зі сторони відповідача. А
також, вважає, що Договір іпотеки № 5123685
укладений 16 січня 2007 року між Закритим
акціонерним товариством «Перший
Український Міжнародний Банк», ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - є недійсним на тих
самих підставах. Сума збитків,
спричинених позивачу внаслідок
неправомірних дій ОСОБА_6 складає 1168271,00
грн.

Позивач декілька разів уточнював свої
позовні вимоги та підстави заявлених
позовних вимог та в остаточному
варіанті просив визнати припиненим з 01
вересня 2011 року Договір поруки № 5183595
від 16 січня 2007 року, укладений між
Закритим акціонерним товариством
«Перший Український Міжнародний Банк»
та ОСОБА_5, визнати недійсним Договір
іпотеки № 5123685, укладений 16 січня 2007
року між Закритим акціонерним
товариством «Перший Український
Міжнародний Банк», ОСОБА_5, ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 про передачу в іпотеку
нерухомого майна - нежитлове
приміщення АДРЕСА_1, посвідчений
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_10 та
зареєстрований в реєстрі за № 47,
скасувати заборону на відчуження
нежитлового приміщення АДРЕСА_1,
накладену приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_10 та
зареєстровану в реєстрі за № 3 та в
Єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна, стягнути
солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на його
користь - суму грошових коштів в
розмірі 584135,35 грн., а також стягнути
солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на його
користь судові витрати.

Ухвалою суду до участі у справу був
залучений ОСОБА_7 у якості
співвідповідача та виключений з кола
третіх осіб по справі.

Ухвалою суду відповідач по справі -
Закрите акціонерне товариство «Перший
Український Міжнародний Банк» був
уточнений на належного відповідача -
Публічне акціонерне товариство
«Перший Український Міжнародний Банк».

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому
засіданні підтримала уточнені позовні
вимоги позивача та просила
задовольнити їх в повному обсязі. При
цьому, посилалася на обставини
викладені в уточненій позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_6 -
ОСОБА_2 в судовому засіданні
заперечувала проти задоволення
позовних вимог позивача та просила
відмовити позивачу в задоволенні його
позовних вимог в повному обсязі. При
цьому, вказала, що ОСОБА_5 вважає, що ним
частково виконані боргові зобов'язання
і він має право на регресну вимогу, але
згідно змісту ч. 2 ст. 512 ЦК України, яка
вказує на те що зобов'язання боржника,
тобто всі грошові зобов'язання ОСОБА_6
перед Банком, які передбачені умовами
кредитного договору, повинні бути
виконані повністю (незалежно ким,
боржником чи поручителями), а не
частково і тільки тоді настає право
регресної вимоги поручителів, які
повністю чи частково приймали участь в
погашені боргу. Посилання ОСОБА_5 на те,
що Банком не направлена вимога про
повернення кредиту, а тому договір
поруки потрібно визнати припиненим, не
відповідає дійсним обставинам справи.
Терміни виконання кредитних
зобов'язань ОСОБА_6 були порушені ще в
2010 році і Банком 04.02.2010 року на адресу
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 були
направлені вимоги про повернення всієї
суми кредиту. Додаткових угод між
Банком та ОСОБА_6 про зміну графіка
погашення кредиту не укладалось. Але
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 продовжували вносити
по своїй ініціативі платежі частково, а
не повністю. Таким чином, Банк з лютого
2010 року вимагав і вимагає повернення
кредиту у повному обсязі. Існування
письмової вимоги Банку від 04.02.2010 року
перешкоджає позивачу застосувати
вказані в позові правові норми, на
підставі яких позивач вважає
необхідним просити суд про припинення
дії договору поруки. Крім цього,
позивач вважає необхідним визнати
недійсним договір іпотеки від 16.01.2007
року, який був укладений між Банком,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 в якості
додаткового забезпечення зобов'язання
за кредитним договором, оскільки він
нібито підписав договір іпотеки лише
тому, що ОСОБА_6 запевнив його, що коли
останній отримає кредитні кошти, він
поверне ОСОБА_5 суми, які начебто були
сплачені останнім за придбання
нежитлового приміщення, розташованого
по АДРЕСА_2, право власності на яке в
рівних частках зареєстровано за
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_5, а також
здійснить переоформлення права
власності на 1/3 частину нежитлового
приміщення АДРЕСА_1. Проте, викладене не
відповідає дійсним обставинам
укладення договору іпотеки і по своїй
суті є якраз мотивом. З 2002 року сторони
по справі вели спільну підприємницьку
діяльність за напрямком - створення
громадської організації
риболовецького клубу, створення мережі
магазинів для роздрібної торгівлі
риболовецькими та туристичними
товарами, створення бази відпочинку
для рибаків. З цією метою в період з 2004
року для розвитку підприємницької
діяльності ними неодноразово були
отримані кредитні кошти в різних
Банках, які були повернуті ними спільно
за отримані прибутки від спільного
бізнесу. Для цієї ж мити були отримані
кредитні кошти у Закритого
акціонерного товариства «Перший
Український Міжнародний Банк» за
Кредитним договором № 5122618 від 16.01.2007
року в розмірі 1700000 грн., з яких кожен з
учасників взяв на особисті потреби по
50000 грн., а далі кредитні кошти
використовувались для: проведення
перебудови, добудови та будівництва
будинку АДРЕСА_3 та будівництва
житлових будинків НОМЕР_1,
НОМЕР_2,НОМЕР_3 на земельних ділянках,
які були придбані для цієї мети на
праві спільної часткової власності в
сумі 700000 грн.; для закупки в КНДР, м.
Одесі та м. Харкові товарів для
реалізації їх в магазинах,
розташованих по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 в
сумі 550000 грн., прибуток від цієї
діяльності ділився в рівних частках
між усіма учасниками, а також
використовувався для погашення
кредитних зобов'язань; для ремонту
приміщення по АДРЕСА_1, яке належить на
праві спільної часткової власності
сторонам в сумі 300000 грн.; для придбання
автомобіля сину ОСОБА_5 - ОСОБА_12 в сумі
36783 грн. Ні про які договори
купівлі-продажу частин приміщень по
АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 чи інші борги на
той час зі сторони позивача вимог не
заявлялось. Виконання кредитних
зобов'язань відбувалося за рахунок
прибутку від спільної підприємницької
діяльності. В 2009 році між ОСОБА_5 та між
відповідачами виник конфлікт, в
наслідок чого було прийнято рішення
про розподіл нерухомого майна, товару
та зовнішніх боргів, в тому числі і
кредитної заборгованості перед
Закритим акціонерним товариством
«Перший Український Міжнародний Банк»
за кредитним договором, в якому
формально значився як боржник - ОСОБА_6,
але по якому фактично кредитні кошти
використовувались ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
ОСОБА_5, який зобов'язувався виплатити
залишок несплаченого кредиту по
кредитному договору, який станом на
01.11.2008 року складав 1250696 грн. З грудня 2008
року по лютий 2011 року сторони погашали
кредит добровільно, а ОСОБА_5 погашав
фактично кредит не як поручитель, а як
позичальник. Грошова частка з грудня 2008
року платилась ОСОБА_5 добровільно, ще
за довго до вимоги банку, що
підтверджує, що ОСОБА_5 погоджувався зі
своєю часткою боргу і добровільно її
виплачував. Представник відповідача
ОСОБА_6 - ОСОБА_2 вважає, що обман з боку
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 позивачем не
доведений, так як взагалі не мав місця.

Представник відповідача ОСОБА_7 -
ОСОБА_3 в судовому засіданні
заперечував проти задоволення
уточнених позовних вимог позивача та
просив відмовити позивачу в
задоволенні його позовних вимог в
повному обсязі. При цьому, посилався на
обставини зазначені представником
відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_2

Представник Публічного акціонерного
товариства «Перший Український
Міжнародний Банк» ОСОБА_4 в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позовних вимог позивача та
просив відмовити позивачу в
задоволенні його позовних вимог в
повному обсязі. При цьому, вказав, що
Банк належним чином виконав свої
обов'язки за Кредитним договором,
відкривши ОСОБА_6 позичковий рахунок та
надавши йому обумовлені Кредитним
договором грошові кошти в повному
обсязі, що підтверджується
меморіальним ордером № 272757708 від 17.01.2007
року, але Позичальник починаючи з 23.02.2011
року повністю припинив виконання
взятих на себе зобов'язань щодо сплати
процентів за користування кредитом та
повернення частини кредиту. Таким
чином, сума нарахованих та несплачених
зобов'язань за Кредитним договором №
5122618 від 16.01.2007 року за користування
кредитом станом на 28.04.2014 року складає
1406670,51 грн. Посилання позивача на той
факт, що він змушений був сплатити
Банку грошові кошти за кредитним
договорам, у якості поручителя, жодним
чином не суперечить кредитному
договору, договору поруки № 5183595 від
16.01.2007 року, оскільки у п. 1.2 договору
поруки зазначено, що поручитель
відповідає перед Кредитором (Банком) за
виконання Зобов'язання Боржником в
повному обсязі. Поручитель відповідає
в тому ж обсязі, що й Боржник, включаючи
сплату основного боргу, процентів,
комісії, неустойки. Крім того,
незрозумілим залишається твердження
позивача, щодо того, що відповідачі
добровільно не повернули ОСОБА_5
сплачені ним кошти, а також не
зазначені правові підстави на підставі
яких повинні були сплачені кошти на
користь ОСОБА_5 Також, не
підтверджується жодними доводами та
документами й твердження позивача про
те, що оскаржувані договори порушують
його права, а також не зазначено у якій
частині та у якому обсязі на думку
позивача були порушені його права. Усі
істотні умови (вимоги) на момент
укладення правочину, а саме договору
поруки № 5183595 від 16 січня 2007 року,
необхідні для чинності правочину були
додержані обома сторонами зазначеного
договору, що відповідно виключає
можливість оскарження даного договору
на підставі ст. ст. 203, 216 ЦК України, а
тому не може бути прийнята судом до
уваги. Крім того, вказав, що позивач
стверджує, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на
момент прийняття рішення про укладання
кредитного договору та договору
іпотеки ввели його в оману,
скориставшись їх подружніми
стосунками, але позивач та відповідачі
мали можливість, навіть більш ніж Банк,
оцінювати реальність виконання своїх
зобов'язань за кредитним договором і
тим паче укладаючи договір іпотеки
позивач не міг бути введений в оману
стосовно дійсних намірів ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, і навіть більш того, як
зазначається в позовній заяві, грошові
кошти були отриманні з метою розвитку
спільного бізнесу, в якому також
приймали участь відповідачі. Тобто
існувала пряма зацікавленість
позивача в отриманні кредитних коштів
з подальшою метою отримувати дохід від
бізнесу. Тому, з пояснень позивача
можна зробити висновок, що вкладом в
розвиток вищевказаного бізнесу з боку
відповідачів було іпотечне майно,
відповідно до договору іпотеки, яким
вони забезпечились за виконання
зобов'язань Боржника ОСОБА_6 за
кредитним договором. З цього виникає
підстава вважати, що підписання
договору іпотеки було цілком зваженим
та свідомим з боку Позивача - ОСОБА_5
Окрім того, Банк не змушував ОСОБА_5
підписувати договір іпотеки та
договору поруки, а позивач самостійно
прийшов до установи Банку з твердим
наміром та відповідними документами
для укладання договору іпотеки та
договору поруки. Щодо вимог позивача,
якими він вимагає оплати (повернення)
частини сплачених коштів від ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 - представник Банка вказав, що
вважає, що у разі наявності угод
(правочинів) про розподіл
відповідальності, у тому числі
фінансової, між зазначеними сторонами,
необхідно керуватися положеннями
даних угод (правочинів).

Приватний нотаріус Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_10
в судове засідання не з'явився, про час
та місце слухання справи був
повідомлений належним чином, причин
своєї неявки суду не повідомив.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали
справи, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню по
наступним підставам.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і у встановлений термін,
відповідно до закону, договору.

У судовому засіданні було встановлено,
що 16 січня 2007 року між Закритим
акціонерним товариством «Перший
Український Міжнародний Банк»,
правонаступником всіх прав та
обов'язків якого є Публічне акціонерне
товариство «Перший Український
Міжнародний Банк», та ОСОБА_6 був
укладений Кредитний договір № 5122618,
відповідно до умов якого, Банк надав
ОСОБА_6 кредит у сумі 1700000,00 грн. на
споживчі потреби на строк до 16.01.2014 року
з оплатою 17,20 % річних за користування
кредитними коштами (т.1 а.с.8-13).

В забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_6 перед Банком за Кредитним
договором № 5122618 від 16.01.2007 року, між
Закритим акціонерним товариством
«Перший Український Міжнародний Банк»,
правонаступником всіх прав та
обов'язків якого є Публічне акціонерне
товариство «Перший Український
Міжнародний Банк», ОСОБА_5 та ОСОБА_7 16
січня 2007 року були укладені Договори
поруки № 5183595 та № 5183606, відповідно до
умов яких Поручителі зобов'язалися
відповідати за повне та своєчасне
виконання Боржником його боргових
зобов'язань перед Кредитором за
Кредитним договором № 5122618 від 16.01.2007
року, в повному обсязі таких
зобов'язань (т.1 а.с.235-240).

Крім того, в забезпечення виконання
зобов'язань ОСОБА_6 перед Банком за
Кредитним договором № 5122618 від 16.01.2007
року, між Закритим акціонерним
товариством «Перший Український
Міжнародний Банк», правонаступником
всіх прав та обов'язків якого є
Публічне акціонерне товариство
«Перший Український Міжнародний Банк»,
ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 16 січня 2007
року був укладений Договір іпотеки №
5123685, відповідно до умов якого
Іпотекодавці передали Банку в іпотеку
нежитлове приміщення АДРЕСА_1,
приміщення АДРЕСА_1, яке складається з:
поз. 2, 3, 5, 7, 13, 14, 15, 23, 27, 29, 35; вхід у підвал
літ. а'-1; ганок літ. а''. Вказаний Договір
іпотеки № 5123685 від 16.01.2007 року
посвідчений приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_10 та
зареєстрований в реєстрі за № 47 (т.1
а.с.14-17).

Банк виконав свої зобов'язання за
Кредитним договором № 5122618 від 16.01.2007
року шляхом видачі ОСОБА_6 кредитних
коштів у розмірі 1700000,00 грн., які
останній отримав та використав в
повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України,
боржник зобов'язаний виконати свій
обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитор) зобов'язана надати
грошові кошти (кредит) позичальнику в
розмірі і на умовах, передбачених
договором, а позичальник зобов'язаний
повернути кредит і сплатити відсотки.

Проте, ОСОБА_6 свої обов'язки належним
чином не виконав та не здійснює
повернення кредиту у встановлений
договором графік.

Вищевказані обставини були визнані
сторонами та не заперечувалися, а тому
доказуванню вищевказані обставини не
підлягають.

Оскільки зобов'язання ОСОБА_6 за
Кредитним договором № 5122618 від 16.01.2007
року були забезпечені поруками ОСОБА_5
та ОСОБА_7, Банком на адресу Боржника та
Поручителів були направлені вимоги про
усунення порушення кредитного
договору та повернути всю суму кредиту
та процентів. ОСОБА_5 отримав
вищевказану вимогу від 04.02.2010 року за
вих. № DN1-21/18 (т.1 а.с.21).

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України, у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Згідно з п. 1.2. Договорів поруки,
укладених між Банком та Поручителями,
Поручителі відповідають перед
Кредитором за виконання Зобов'язання
Боржником в повному обсязі. Поручителі
відповідають в тому ж обсязі, що й
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, комісій, неустойки.

На підставі вищевказаного, ОСОБА_5
частково погасив заборгованість
ОСОБА_6 перед Банком за Кредитним
договором № 5122618 від 16.01.2007 року, а саме
на загальну суму 536713 грн. 25 коп., що
підтверджується відповідними
прибутковими касовими ордерами та
квитанціями (т.1 а.с.24-40,42,47-49,50 на
обороті-51,52 на обороті-67). Інші
прибуткові касові ордери (т.1
а.с.41,43-46,50,52) на які посилається позивач,
що ним також були сплачені суми на
погашення заборгованості ОСОБА_6 перед
Банком за Кредитним договором № 5122618
від 16.01.2007 року - не є доказом сплати їх
ОСОБА_5, оскільки платником у вказаних
ордерах вказаний ОСОБА_6

Позивач вважає, що сплачені ним суми
мають бути стягнуті солідарно з ОСОБА_6
та ОСОБА_7 на його користь в порядку
регресу.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що вимоги позивача в цій частині
підлягають частковому задоволенню по
наступним підставам.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 512 ЦПК України,
Кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
виконання обов'язку боржника
поручителем або заставодавцем
(майновим поручителем).

Відповідно до ч. ч. 2-3 ст. 556 ЦПК України,
до поручителя, який виконав
зобов'язання, забезпечене порукою,
переходять усі права кредитора у цьому
зобов'язанні, в тому числі й ті, що
забезпечували його виконання. До
кожного з кількох поручителів, які
виконали зобов'язання, забезпечене
порукою, переходять права кредитора у
розмірі частини обов'язку, що виконана
ним.

Згідно з положеннями ст. 544 ЦПК України,
Боржник, який виконав солідарний
обов'язок, має право на зворотну вимогу
(регрес) до кожного з решти солідарних
боржників у рівній частці, якщо інше не
встановлено договором або законом, за
вирахуванням частки, яка припадає на
нього. Якщо один із солідарних
боржників не сплатив частку, належну
солідарному боржникові, який у повному
обсязі виконав солідарний обов'язок,
несплачене припадає на кожного з решти
солідарних боржників у рівній частці.

Таким чином, позивач має право на
зворотну вимогу (регрес) до боржника у
тій частці, яку він виконав за
борговими зобов'язаннями ОСОБА_6 перед
Публічним акціонерним товариством
«Перший Український Міжнародний Банк»
за Кредитним договором № 5122618 від 16.01.2007
року. Проте, таким Боржником є саме
ОСОБА_6, а ні ОСОБА_7, який є таким же
поручителем перед Банком, як й ОСОБА_5

За таких обставин, суд вважає
необхідним стягнути з ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_5 суму грошових коштів в
розмірі 536713 грн. 25 коп., які останній
сплатив Банку у зв'язку з невиконанням
ОСОБА_6 його зобов'язань за Кредитним
договором № 5122618 від 16.01.2007 року.

Що стосується вимог позивача в частині
визнання припиненим з 01 вересня 2011 року
Договору поруки № 5183595 від 16 січня 2007
року, укладеного між Закритим
акціонерним товариством «Перший
Український Міжнародний Банк» та
ОСОБА_5, оскільки Банк у встановлений
законом строк не пред'явив вимоги до
Поручителя, у зв'язку з чим закінчився
строк дії договору, то ці вимоги
задоволенню не підлягають по наступним
підставам.

Так, у відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК
України, порука припиняється після
закінчення строку, встановленого в
договорі поруки. У разі, якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя. Якщо
строк основного зобов'язання не
встановлений або встановлений
моментом пред'явлення вимоги, порука
припиняється, якщо кредитор не
пред'явить позову до поручителя
протягом одного року від дня укладення
договору поруки.

З Договору поруки № 5183595 від 16.01.2007 року
вбачається, що в ньому не встановлено
строку, після якого порука
припиняється, а умова договору про дію
поруки до повного виконання
позичальником зобов'язання перед
Банком або до повного виконання
поручителем взятих на себе зобов'язань,
не може розглядатися як установлення
строку дії поруки, оскільки це не
відповідає вимогам ст. 252 ЦК України.
Згідно із цією нормою права строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати. Цього в договорі поруки не
встановлено.

При цьому, термін дії основного
Кредитного договору № 5122618 від 16.01.2007
року встановлено до 16.01.2014 року або у
разі, якщо Позичальник неналежним
чином виконує свої зобов'язання за
кредитним договором, то Банк має право
вимагати дострокового виконання
зобов'язань, що передбачено статтею 4
договору.

Так, Банком були направлені на адресу
ОСОБА_5 Вимоги про усунення порушення
кредитного договору та повернути всю
суму кредиту та процентів від 04.02.2010
року за вих. № DN1-21/18 (т.1 а.с.21) та від
13.04.2011 року за вих. № DN1-44/354 (т.2 а.с.36), які
останній отримав та був з ними
ознайомлений. На підставі
вищевказаного, ОСОБА_5 й виконувалися
умови кредитного договору та договору
поруки, за яким він зобов'язався
відповідати перед Банком за
невиконання Боржником його
зобов'язань.

Таким чином, Банк у встановленому
законом порядку та строки пред'явив
вимогу до Поручителя, ОСОБА_5, яку
останній протягом тривалого часу
виконував.

Судом також не беруться до уваги
твердження позивача про те, що ним
сплачена сума боргу за ОСОБА_6, у зв'язку
з чим договір поруки також підлягає
припиненню, оскільки згідно статті 6
спірного договору поруки - порука за
цим договором припиняється з
припиненням Зобов'язання, але згідно
довідки про стан заборгованості ОСОБА_6
перед Публічним акціонерним
товариством «Перший Український
Міжнародний Банк» за Кредитним
договором № 5122618 від 16.01.2007 року, станом
на 28.04.2013 року, складає 1406670,51 грн., яка
складається з наступного:
заборгованість за основною сумою
кредиту - 712156,93 грн.; заборгованість за
непогашеними в строк відсотками за
користування кредитом - 280951,57 грн.; пеня
за порушення строків виконання
зобов'язань за кредитним договором -
127801,01 грн.; сума штрафів за порушення
відповідачем обов'язків, передбачених
пп. 4.3.2-4.3.6 кредитного договору - 17000,00
грн.; сума штрафів за порушення
відповідачем обов'язків щодо
поновлення дії договорів страхування -
268761,00 грн. (т.2 а.с.30-31).

Таким чином, оскільки основне
зобов'язання за Кредитним договором №
5122618 від 16.01.2007 року, станом на дату
розгляду даної справи, не виконане, у
суду відсутні обставини визнавати
припиненим спірний договір поруки.

Тому, в цій частині позовних вимог, суд
вважає необхідним відмовити позивачу в
задоволенні.

Не підлягають задоволенню також й
вимоги позивача щодо визнання
недійсним Договору іпотеки № 5123685 від 16
січня 2007 року та скасування заборони на
відчуження нежитлового приміщення
АДРЕСА_1, накладену приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_10
та зареєстровану в реєстрі за № 3 та в
Єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна, оскільки під
час судового розгляду не знайшли свого
підтвердження твердження позивача, що
він був введений в оману ОСОБА_6 та
ОСОБА_7

Посилання позивача на ті обставини, що
він виступив поручителем перед Банком
за зобов'язаннями ОСОБА_6 та уклав
спірний договір іпотеки на належне
йому майно у зв'язку з домовленістю з
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, що йому буде передано
якесь майно, є безпідставними та
необґрунтованими, оскільки вказані
обставини не передбачені ані Кредитним
договором № 5122618 від 16.01.2007 року ані
Договором поруки № 5183595 від 16.01.2007 року
ані Договором іпотеки № 5123685 від 16.01.2007
року.

Крім того, на протязі тривалого часу
ОСОБА_5 виконував свій обов'язок як
Поручитель перед Банком за
зобов'язаннями ОСОБА_6 по Кредитному
договору № 5122618 від 16.01.2007 року, що
свідчить про те, що він був знайомий з
усіма умовами цих договорів і
добровільно погодився на їх умови, у
зв'язку з чим сплачував передбачені
суми коштів за невиконання Боржником
його зобов'язань.

Так, вказані послідовні та узгоджені
дії ОСОБА_5, який виконував свої
обов'язки Поручителя перед Банком з 30
грудня 2008 року по 22 лютого 2011 року,
тобто на протязі майже трьох років (що
вбачається з прибуткових касових
ордерів т.1 а.с.24), а до суду звернувся
лише в квітні 2011 року, свідчать про
визнання ним умов вищевказаних
договорів, як таких, що відповідають
вимогам закону та його волевиявленню.

Таким чином, твердження позивача не
знайшли свого підтвердження під час
розгляду даної справи, є
необґрунтованими та безпідставними,
оскільки на момент укладення договорів
(кредиту, поруки та іпотеки) між
сторонами було досягнуто згоди з усіх
істотних умов за відсутності омани від
кожної із сторін.

За таких обставин, з урахуванням всього
вищевказаного, суд вважає необхідним
відмовити позивачу в задоволенні його
позовних вимог в частині визнання
недійсним Договору іпотеки № 5123685 від 16
січня 2007 року та скасування заборони на
відчуження нежитлового приміщення
АДРЕСА_1, накладену приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_10
та зареєстровану в реєстрі за № 3 та в
Єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з
ОСОБА_6 на користь позивача слідує
стягнути судовий збір в розмірі 1700 грн.
00 коп. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в розмірі 120 грн. 00 коп.,
а також достягнути з ОСОБА_6 в дохід
держави судовий збір в розмірі 1954 грн. 00
коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 3, 15, 16, 203, 215-217, 230, 252, 252, 512, 526, 527, 543,
544, 554-556, 559, 1046-1054 ЦК України, ст. ст. 10, 11,
57-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7,
Публічного акціонерного товариства
«Перший Український Міжнародний Банк»
про визнання правочинів недійсними та
стягнення збитків - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5
суму грошових коштів в розмірі 563998 грн.
44 коп., судовий збір у розмірі 1700 грн. 00
коп. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в розмірі 120 грн. 00 коп.,
а всього 565818 грн. 44 коп.

Достягнути з ОСОБА_6 в дохід держави
судовий збір в розмірі 1954 грн. 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В.В.
Самсонова