інстанції Волчко А.ЯПровадження №
22-ц/780/3584/14 Доповідач у 2
інстанції МельникКатегорія 42
УХВАЛА

Іменем України

05 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л.А., Матвієнко Ю.О.,

та секретаря Бевзюк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 12
березня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до суб'єкта підприємницької
діяльності комунальне підприємство
"Борщагівка" про застосування строку
позовної давності, зобов'язання
зменшити з особового рахунку
заборгованість за ненадані
житлово-комунальні послуги,
зобов'язання списати з особового
рахунку безнадійну дебіторську
заборгованість за ненадані
житлово-комунальні послуги, скасування
розпорядження про нарахування
заборгованості за послуги з
водопостачання та водовідведення,
звільнення від сплати судового збору,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2013 року позивачка звернулася
до суду з вказаним позовом та просила
суд застосувати строк позовної
давності щодо нарахованої
заборгованості за житлово-комунальні
послуги за період з 1996 року по 01.11.2010
року; зобов'язати відповідача
зменшити з її особового рахунку
заборгованість на суму 10 046, 22 грн. за
ненадані житлово-комунальні послуги з
квартплати за період з 01.12.2010 року по
01.12.2013 року та списати з її особового
рахунку безнадійну дебіторську
заборгованість на суму 18 443,96 грн.. за
ненадані житлово-комунальні послуги
за період з 1996 року по 01.12.2010 року;
скасувати розпорядження КП
«Борщагівка» за № 42 від 28 грудня 2007
року про нарахування заборгованості за
послуги з водопостачання та
водовідведення.

Позовні вимоги мотивовано тим, що вона
неодноразово зверталася до КП
«Борщагівка» із запитом в якому
просила здійснити перерахунок та
зменшити розмір плати боргу за
ненадані послуги, однак відповідач не
здійснив перерахунок та не зменшив
розмір плати неіснуючого боргу з
теплопостачання, водопостачання та
водовідведення по квартирі АДРЕСА_1 за
період із 1996 року по 01.12.2013 року, із-за
чого нараховано борг у розмірі 28 490,18
грн.

Позивачка вказує, що відповідач знає
про те, що у її квартирі встановлено
індивідуальне опалення з 2004 року та
лічильник на постачання питної води з
2002 року, проте цього факту у належному
порядку не визнає та постійно
нараховує їй комунальні послуги, які їй
не надавалися. Крім того, позивачка
зазначила, що оскільки її родичі не
користувались будь-якими послугами
відповідача, так як не проживають разом
з нею, то відсутні підстави для
утворення заборгованості по її
особовому рахунку за користування
житлово-комунальними послугами її
родичами.

При цьому позивачці не відомо на
підставі яких документів КП
«Борщагівка» здійснило коригування
розміру плати у січні 2008 року та
збільшило суму боргу в розмірі 984,58 грн.,
не повідомивши її письмово про дане
збільшення.

Рішенням Києво - Святошинського
районного суду Київської області від
12 березня 2014 року позов задоволено
частково.

Скасовано розпорядження за № 42 від 28
грудня 2007 року про нарахування
заборгованості за послуги з
водопостачання та водовідведення по
квартирі АДРЕСА_1, по кількості
зареєстрованих осіб та про проведення
перерахунку за водопостачання та
водовідведення за період з 01.12.2003 року
по 31.12.2007 року. В задоволенні решти
позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з цим рішенням, ОСОБА_1
подала апеляційну скаргу, в якій
просить його скасувати в частині
відмови у задоволенні позову та
ухвалити нове, яким задовольнити і інші
позовні вимоги, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, порушення судом
норм процесуального та матеріального
права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи, законність і обґрунтованість
рішення місцевого суду в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
в суді першої інстанції, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень.
Суд розглядає справу в межах заявлених
вимог на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у цих сторін виникає
спір. Доказування не може ґрунтуватися
на припущеннях.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 частково,
суд першої інстанції виходив із того,
що оспорюване розпорядження прийнято
особою, яка не мала на це повноважень, а
позивачкою не надано належних та
допустимих доказів не надання їй
комунальних послуг відповідачем та
доказів, які б могли бути підставою для
звільнення від сплати вартості
житлово-комунальних послуг.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до рішення 5 сесії
Петропавлівсько - Борщагівської
сільської ради від 19 грудня 2002 року № 68
створено КП "Борщагівка". Відповідно до
п. 4.1. Статуту КП "Борщагівка", головною
метою підприємства є надання послуг та
виконання робіт, пов'язаних з
комунальним та побутовим
обслуговуванням мешканців с.
Петропавлівська Борщагівка, а також
мешканців прилеглих населених пунктів
і територій на договірних засадах.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проживає в
квартирі АДРЕСА_1 і нарахування за
надані житлово-комунальні послуги до
її квартири проводиться в наступному
порядку: теплопостачання-відповідно до
площі квартири, утримання будинку та
прибудинкової території-відповідно до
площі квартири, водопостачання та
водовідведення - по нормі відповідно до
кількості зареєстрованих осіб.

Стаття 15 Закону України „Про
житлово-комунальні послуги" встановлює
мінімальні норми житлово-комунальних
послуг з метою забезпечення
санітарно-гігієнічних вимог
проживання людей та їх перебування у
приміщеннях, забезпечення технічних
вимог до експлуатації будинку
(споруди), підтримання несучої
спроможності конструкції та
експлуатаційних характеристик
внутрішньо-будинкових мереж і систем.

На підставі п. 7 "Правил користування
приміщеннями житлових будинків",
затверджених Постановою КМУ № 45 від
24.01.2006 року, власники та наймачі квартир
зобов'язані оплачувати надані
житлово-комунальні послуги.

Відповідно до п. п. 17, 18 Правил надання
населенню послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
затверджених постановою КМ України від
21.07.2005 року № 630, послуги з
водовідведення оплачуються споживачем
з розрахунку обсягу витрат
холодної та гарячої води
згідно з нормативами (нормами)
споживання або показаннями
засобів обліку води. Плата за послуги
вноситься не пізніше 20 числа місяця, що
настає за розрахунковим, якщо
договором не встановлено інший строк.

Згідно п. 25 Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою КМ України від 21.07.2005 року №
630, відключення споживача від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води здійснюється у
порядку, що затверджується центральним
органом виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства.
Самовільне відключення від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води забороняється.

За правилами надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення встановлено право
споживача на зменшення розміру плати
за відповідні послуги в разі
тимчасової відсутності споживача
та/або членів його сім'ї на підставі
його письмової заяви та офіційного
документа, що підтверджує його/їхню
відсутність (довідка з місця
тимчасового проживання, роботи,
лікування, навчання, проходження
військової служби, відбування
покарання).

При цьому, позивачка в порушення вимог
ст. 60 ЦПК України не надала доказів
звернення з відповідною заявою до
відповідача щодо зменшення розміру
плати за послуги з централізованого
водопостачання та водовідведення з
належним підтвердженням відсутності
інших зареєстрованих осіб у її
квартирі.

Як вбачається з матеріалів справи
позивачка не надала суду достатніх та
допустимих доказів відключення її,
відповідно до норм та правил діючого
законодавства, як споживача від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води, а також щодо
встановлення в квартирі лічильника,
взятого на облік належним чином.

Крім того, рішенням Апеляційного суду
Київської області від 24.03.2010 року по
справі № 22-ц5491/2010 та ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 04.04.2012 року, встановлено, що
факт переобладнання опалювальної
системи в квартирі та встановлення
автономного опалення не доведено, тому
з боку відповідача не має будь-яких
порушень у проведенні перерахування за
послуги з централізованого
теплопостачання.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про правомірність
нарахування відповідачем суми за
житлово-комунальні послуги, оскільки
позивачкою не доведено
неправомірність такого нарахування та
спростування суми заборгованості на її
особовому рахунку.

Також з матеріалів справи вбачається,
що заборгованість за
житлово-комунальні послуги за період з
01.10.2001 року по 01.01.2009 року вже стягнута з
позивачки, що підтверджується рішенням
Апеляційного суду від 24.03.2010 року, а
тому вимоги щодо списання такого боргу
з її особового рахунку є
необґрунтованими.

За таких обставин, оскільки ОСОБА_1 не
надала доказів відключення її,
відповідно до норм та правил діючого
законодавства, як споживача від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води та не
використання нею
житлового-комунальних послуг, наданих
відповідачем, то колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про відмову у задоволенні
позову, з урахуванням зокрема ст.ст. 15,
20, 21 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», Правил
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення, ст.ст.
212-213 ЦПК, та вважає, що місцевий суд
ухвалив законне і обґрунтоване рішення
на підставі належних та допустимих
доказів по справі.

Доводи апелянта про те, що
заборгованість за житлово-комунальні
послуги за період з 1996 року по 01.12.2010
року підлягає списанню з особового
рахунку, оскільки є безнадійною
дебіторською заборгованістю є
необґрунтованими, оскільки судовими
рішенням неодноразово стягувалась з
ОСОБА_1 вказана заборгованість за
окремі періоди.

Посилання позивачки на відсутність у
неї з відповідачем відповідного
договору щодо надання комунальних
послуг не заслуговують на увагу,
оскільки позивачка користується
вказаними послугами, наданими
відповідачем та саме ОСОБА_1
відмовляється перейти на договірні
відносини з відповідачем.

Інших вагомих, достовірних та
достатніх доводів, які б містили
інформацію щодо предмета доказування і
спростовували висновки суду першої
інстанції та впливали на законність і
обґрунтованість оскаржуваного
рішення, апеляційна скарга не містить.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга та зміст
оскаржуваного рішення не дають підстав
для висновку, що судом першої інстанції
при розгляді справи допущені порушення
норм матеріального чи процесуального
права, які відповідно до ст. 309 ЦПК
України могли б бути підставою для
його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів Апеляційного суду
Київської області,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 12
березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: