У Х В А Л А

10.06.2014
м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного
суду Заярний А.М. розглянувши заяву Піх
Олександра Петровича в інтересах
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приват Банк» про
забезпечення позову,

В С Т А Н О
В И В :

Представник позивача Піх О.П. у справі
за його позовом в інтересах ПАТ КБ
«Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, надав заяву про
забезпечення позову, просив накласти
арешт у межах суми заборгованості за
кредитним договором в розмірі 49755,08 грн.
на грошові кошти, рухоме та нерухоме
майно, яке належить відповідачу, шляхом
заборони будь-яким способом укладати
угоди стосовно цього майна, проводити
його реєстрацію та перереєстрацію,
здійснювати його відчуження.

Свою заяву представник позивача
аргументує тим, що відповідач в
порушення умов Кредитного договору та
ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України своїх
зобов'язань належним чином не виконав,
в зв'язку з чим заборгував вищевказану
суму. Оскільки найчастіше за
порушенням зобов'язань перед банком
відбувається вчинення відповідачем
всіх можливих заходів щодо позбавлення
банку можливості задовольняти свої
вимоги за рахунок належного
відповідачу майна й коштів, відповідач
вважає, що не прийняття заходів
забезпечення позову може зробити
неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про
забезпечення позову розглядається
судом, у провадженні якого перебуває
справа, в день її надходження без
повідомлення відповідача та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч.ч. 2, 4 ст.151 ЦПК
України, у заяві про забезпечення
позову повинно бути зазначено: причини,
у зв'язку з якими потрібно забезпечити
позов, вид забезпечення позову, який
належить застосувати, з обґрунтуванням
його необхідності, інші відомості
потрібні для забезпечення позову;
забезпечення позову за заявою осіб, які
беруть участь в справі, допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

У відповідності до ч. 1 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №9 від
22.12.06 «Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» єдиною підставою
для забезпечення позову є відповідне
клопотання у формі мотивованої заяви
будь-якої з осіб, котрі беруть участь у
справі. Забезпечення позову за заявою
осіб, які беруть участь в справі,
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду. Згідно ч. 4 Постанови, розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову.

Вважаю, що в даному конкретному випадку
дана заява підлягає поверненню
заявнику, оскільки подана без
додержання вимог статті 151 ЦПК, а саме: в
заяві не зазначені та не додані докази
про те, що існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
рішення суду; не конкретизовані
підстави в зв'язку з якими потрібно
забезпечити позов; відсутні будь-які
докази того, що в боржника існує
будь-яке майно на яке можливо накласти
арешт; не вказані інші відомості,
потрібні для забезпечення позову.

На підставі вищезазначеного, керуючись
ст.ст. 151-153 ЦПК України,

У Х В А Л
И В :

Заяву про забезпечення позову
повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку подання скарги про
апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Жмеринського

міськрайонного суду
А.М. Заярний