АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№22-ц/796/4670/2014
Головуючий у1-й інстанції - Юзькова О.Л.
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду м.
Києва в складі:

головуючого
Панченка М.М.,

суддів
Вербової І.М., Кирилюк Г.М.,

при секретарі
Мікітчак А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «УМК» на
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 20 грудня 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства
з обмеженою відповідальністю «УМК» про
стягнення пені, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року позивач ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом до
відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю «УМК» (далі - ТОВ
«УМК») і просив винести рішення, яким
стягнути з відповідача пеню у розмірі
32.000 грн. у зв»язку з простроченням
виконанням договору інвестування
житла.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що
10.03.2010 р. між сторонами підписано
попередній договір № 245/ФО-АІ,
відповідно до умов якого сторони взяли
на себе зобов'язання протягом одного
року укласти належним чином договір
купівлі-продажу нерухомого
майна(квартири). Також покупець,
керуючись положеннями ч. 2 ст. 546 ЦК
України, в якості забезпечення
виконання зобов'язань за договором
перерахував на поточний рахунок
продавця гарантійну суму у розмірі 560.000
грн.33 коп. (складає повну вартість
квартири), про щоотримав відповідну
довідку.

4.05.2012 року відповідно до нового
попереднього договору за №245/ФО-А1
запланований строк здачі будинку в
експлуатацію перенесено на другий
квартал 2012 року. При цьому, датою
введення будинку в експлуатацію
сторони визначили день затвердження
Акту державної приймальної комісії про
прийняття будинку в експлуатацію /а.с.16
звор., 15 звор./.

Крім того, у п.4.2.2. нового попереднього
договору за №245/ФО-А1 від 4.05.2012 року
сторонами передбачено, що у разі
продовження строку введення будинку в
експлуатацію більше ніж на 3 місяці
Продавець повинен сплатити Покупцеві
неустойку у формі пені у розмірі 0,1% від
суми сплаченої покупцем за договором
за кожен день прострочення, починаючи з
жовтня 2012 року.

При цьому, лише 04.12.2012 р. ТОВ «УМК»
виконало свій обов'язок щодо введення
будинку в експлуатацію.

Відповідно до умов п. 4.2.2. договору та
вимог ЦК Українивідповідач
зобов'язаний сплатити позивачу
встановлену суму неустойки у вигляді
пені з розрахунку 0,1% від суми договору
за кожний день затримки, що склало 32
000,00 грн., починаючи з 01.10.2012 р. по 04.12.2012
р., що й стало підставою для звернення
позивача до суду з цим позовом.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 20.12.2013 року позов
задоволено частково /а.с.88-91/.

Судовим рішенням стягнуто з ТОВ «УМК»
на користь позивача ОСОБА_3 грошові
кошти у розмірі 32.000 грн., судовий збір у
розмірі 340 грн. та витрати на правову
допомогу у сумі 2. 000 грн.

Стягуючи пеню у сумі 32.000 грн., суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачем, в порушення п.4.2.2.
попереднього договору, в
односторонньому порядку без
попередження позивача, продовжено
строк введення будинку в експлуатацію,
за що указаним пунктом договору
передбачено нарахування пені у розмірі
0,1% від суми договору за кожен день
прострочки виконання договору.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 23.01.2014 року виправлено
описку у рішенні, де замість стягнення
2.000 грн. з відповідача на користь
позивача стягнуто витрати на правову
допомогу у розмірі 4.000 грн./а.с.95-96/.

В поданій апеляційній скарзі ТОВ «УМК»
просить скасувати рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 20.12.2013 року та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову /а.с.102-103/.

Скаржник послався на порушення судом
норм процесуального права в частині
неналежного повідомлення відповідача
про час та місце слухання справи, а
також на незастосування судом до
спірних правовідносин ч. 4 ст. 3 Закону
України «Про запобігання впливу
світової фінансової кризи на розвиток
будівельної галузі та житлового
будівництва» від 25.12.2008 року, з
наступними змінами, згідно якої, до 1
січня 2013 року нарахування та виплата
забудовником штрафних санкцій,
передбачених договорами, результатом
яких є передача забудовниками
завершеного об'єкта (частини об'єкта)
житлового будівництва, за умови оплати
100% вартості такого об'єкта,та стягнення
коштів, передбачених ст. 625 ЦК України -
не здійснюється.

Заслухавши доповідь по справі,
пояснення сторін, з'ясувавши обставини
справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія приходить
до висновку про відхилення апеляційної
скарги та залишення без змін рішення
суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Як слідує з матеріалів справи і таке
встановлено судом, 10.03.2010 р. між ОСОБА_3
та ТОВ «УМК» укладено попередній
договір № 245/ФО-АІ, відповідно до якого
сторони домовились у майбутньому,
після введення будинку в експлуатацію,
що заплановано на другий квартал 2010
року, укласти основний договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. На
забезпечення виконання зобов'язань за
договором позивач перерахував на
поточний рахунок продавця гарантійну
суму у розмірі 560. 000 грн. 33 коп., що
складає повну вартість квартири
/а.с.14-15/.

Указана обставина сторонами не
заперечується і підтверджується
довідкою відповідача про отримання від
позивача повної вартості квартири/а.с.17
звор./.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є
обов»язковим для виконання сторонами,
а в силу ст.526 ЦК України зобов»язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до роз»яснень Верховного
Суду України, викладених а «Аналізі
судової практики з розгляду цивільних
справ про захист прав споживачів (2009-2012
р.р.)» слідує, що договори громадян з
організаціями, що залучають грошові
кошти для будівництва житла, хоча й
мають різні найменування (підряду,
дольової участі у будівництві,
спільної діяльності, купівлі-продажу з
розстроченням платежу, відступлення
права вимоги, інвестування у
нерухомість та управління майном тощо),
але предмет договору й умови -
практично однакові: замовлення на
будівництво житла для власних потреб.
Правовідносини між будівельною
компанією (виробник) й фізичною особою
(споживач, замовник) - це угода про
послугу - будівництво житла.

Оскільки відповідач у передбачений
термін (другий квартал 2010 року) не був
готовий укладати основний договір
купівлі-продажу квартири, за
домовленістю сторін, укладення
основного договору купівлі-продажу
квартири двічі продовжувалось.

Так, 1.04.2011 року, укладена нова
попередня угода за № 47/ФО-Г1, згідно
якої сторони обумовили укладення
основного договору купівлі-продажу
квартири у строк до 10.05.2012 року на
умовах відповідно до цивільного
законодавства України /а.с.18 звор./.

4.05.2012 року відповідно до нового
попереднього договору за №245/ФО-А1
запланований строк здачі будинку в
експлуатацію перенесено на другий
квартал 2012 року. При цьому, датою
введення будинку в експлуатацію
сторони визначили день затвердження
Акту державної приймальної комісії про
прийняття будинку в експлуатацію /а.с.16
звор., 15 звор./.

Крім того, у п.4.2.2. нового попереднього
договору за №245/ФО-А1 від 4.05.2012 року
сторонами передбачено, що у разі
продовження строку введення будинку в
експлуатацію Продавець має право в
односторонньому порядку змінити строк
укладення основного договору, про що
повідомити Покупця письмово. У разі
продовження строку введення будинку в
експлуатацію більше ніж на 3 місяці
Продавець повинен сплатити Покупцеві
неустойку у формі пені у розмірі 0,1% від
суми сплаченої покупцем за договором
за кожен день прострочення, починаючи з
жовтня 2012 року.

Між тим, як встановлено судом першої
інстанції, у другому кварталі 2012 року
будинок не був зданий відповідачем в
експлуатацію. При цьому, продовжуючи в
односторонньому порядку термін здачі
будинку, ТОВ»УМК», як Продавець, не
повідомив про це письмово Покупця.

Судом першої інстанції встановлено, що
лише 4.12.212 року Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
м.Києві видано сертифікат серії КВ
№8, який посвідчує відповідність
закінченого будівництвом об»єкта
будинку АДРЕСА_1. Генпідрядник
ТОВ»УМК».

Отже, з дати визначеної сторонами, як
строк введення будинку в експлуатацію -
другий квартал 2012 року, тобто - 30.06.2012
року, і до фактичного введення будинку
в експлуатацію, термін склав більше
трьох місяців, що у відповідності до
п.4.2.2. Договору є підставою для
нарахування пені, починаючи з жовтня 2012
року.

Таким чином, з 1.10.2012 року до введення
будинку в експлуатацію - 4.12.2012 року
термін склав 64 дні.

У зв»язку з цим, суд першої інстанції, у
відповідності з домовленістю сторін
дійшов обгрунтованого висновку про
задоволення позову в частині стягнення
пені за прострочений термін 64 дні із
розрахунку 0,1% від сплаченої за
договором суми 560.000 грн. 33 коп. за кожен
день прострочки.

Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі
порушення зобов»язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Згідно розрахунку позивача
заборгованість складає 32.000 грн. із
розрахунку: 500.000 грн. 33 коп. х 0,001 х 64.

Колегія суддів вважає, що розрахунок
позивачем, з яким погодився і суд
першої інстанції, виконаний правильно.

Доводи відповідача ТОВ»УМ» в
апеляційній скарзі відносно того, що
судом першої інстанції не застосовано
ч.4 ст.3 Закону України «Про запобігання
впливу світової фінансової кризи на
розвиток будівельної галузі та
житлового будівництва», згідно якої у
строк до 1.01.2013 року нарахування та
виплата забудовником штрафних санкцій,
передбачених договорами, результатом
яких є передача забудовниками
завершеного об»єкта (частини об»єкта)
житлового будівництва за умови, що за
такими договорами здійснено оплату 100
відсотків вартості об»єкта (частини
об»єкта) житлового будівництва, та
стягнення коштів, передбачених статтею
625 ЦК України, не здійснюється - судом
першої інстанції обгрунтовно не взято
до уваги, оскільки сторонами
передбачено стягнення пені у вище
зазначеному розмірі в добровільному
порядку, а не на підставі Закону.

В силу ст.627 ЦК України відповідно до
ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що рішення судом
першої інстанції ухвалене на повно
з'ясованих обставинах з дотриманням
вимог матеріального та процесуального
прав, а доводи викладені в апеляційній
скарзі не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст.307,308 ЦПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «УМК»
відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 20 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий:

Судді