Справа № 436/701/14ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 року Кам'янобрідський
районний суд м.Луганська, у складі:

головуючого судді -Бойко Н.В. при
секретарі - представника відповідача -
Бондаренко А.І. ОСОБА_3 розглянув у
відкритому судовому засіданні у залі
суду в м. Луганську цивільну справу за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зміну
розміру стягуваних аліментів на
утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_5 про зменшення розміру
аліментів, вказавши, що на підставі
рішення Кам'янобрідського районного
суду м. Луганська від 10.12.2013 року, з
відповідача на користь позивачки на
утримання неповнолітнього сина -
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнуто аліменти
у розмірі ? частки всіх видів доходів,
але не менше 30 відсотків
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян на дитину, щомісячно, до
досягнення дитиною повноліття,
починаючи з 14.10.2013 року. Позивачка
вважає, що на сьогоднішній день сума
стягуваних аліментів є недостатньою
для матеріального утриманя дитини,
відповідач добровільної матеріальної
допомоги на утримання дитини не надає,
не бере участі у додаткових витратах на
виховання, постійно приховує дійсний
розмір своїх доходів, у зв'язку з чим
позивачка змушена звернутися до суду
та просить змінити розмір аліментів, та
стягувати з відповідача на свою корить
аліменти на утримання дитини у розмірі
1/3 частини усіх видів заробітку, але не
менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, щомісячно, до
досягнення дитиною повноліття.

У судове засідання позивачка та її
представник не з'явились, надали заяву
про можливість розгляду справи у їх
відсутність.

У судовому засіданні представник
відповідача позовні вимоги не визнав,
та пояснив, що відповідач своєчасно та
в повному обсязі сплачує аліменти,
заборгованості по сплаті аліментів у
нього не має. Розмір додаткових витрат
на дитину має обґрунтовуватися
відповідними документами, але жодного
доказу виникнення особливих обставин,
як призвели до зазначених додаткових
витрат на дитину позивачка не зазначає.
Відповідач офіційно працює, має
стабільних дохід, з дитинства страждає
на хронічну хворобу: хронічне
поліетилогічне захворювання головного
мозку - епілепсію, просив відмовити у
задоволенні позову за
необгрунтованістю.

Вислухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених позовних вимог і на підставі
наданих сторонами доказів. Відповідно
до ст.10 ч.3 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються,

2) чи є інші фактичні дані
(пропущення строку позовної давності
тощо), які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження,

3) які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин,

4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин,

5) чи слід позов задовольнити або в
позові відмовити,

6) як розподілити між сторонами
судові витрати,

7) чи є підстави допустити негайне
виконання судового рішення,

8) чи є підстави для скасування
заходів забезпечення позову.

В судовому засіданні встановлено, що на
підставі рішення Кам'янобрідського
районного суду м. Луганська від 10.12.2013
року, з відповідача на користь
позивачки на утримання
неповнолітнього сина - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4), стягнуто аліменти у
розмірі ? частки всіх видів доходів, але
не менше 30 відсотків неоподаткованого
мінімуму доходів громадян на дитину,
щомісячно, до досягнення дитиною
повноліття, починаючи з 14.10.2013 року
(а.с.3).

Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу
України, батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно з ч.1 ст.182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; 2) стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; 3) наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
4) інші обставини, що мають істотне
значення для справи.

Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір
аліментів, визначений за рішенням суду
або домовленістю між батьками, може
бути згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них.

При цьому для збільшення або зменшення
розміру аліментів достатньо однієї з
вказаних обставин, наприклад, зміни
сімейного стану.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів" роз'яснено, що
відповідно до ст. 192 СК України розмір
аліментів, визначений судовим рішенням
або за домовленістю між батьками, суд
може змінити за позовом платника або
одержувача аліментів у зв'язку зі
зміною матеріального чи сімейного
стану, погіршення чи поліпшення
здоров'я когось із них. У новому розмірі
аліменти сплачуються з дня набрання
рішенням законної сили.

У п. 17 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів" роз'яснено, що за
відсутності домовленості між батьками
про сплату аліментів на дитину той із
них, з ким вона проживає, вправі
звернутися до суду з відповідним
позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти
на дитину присуджуються в частці від
заробітку (доходу) її матері, батька (ст.
183 цього Кодексу) або в твердій грошовій
сумі (ст. 184 СК) і виплачуються
щомісячно.

Згідно ч.3 статті 181 СК України, - за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу
України, - частка заробітку (доходу)
матері, батька, яка буде стягуватися, як
аліменти на дитину, визначається судом.

Враховуючи зміст ст.ст. 181,192 СК України,
розмір аліментів, визначений рішенням
суду, не вважається незмінним. Отже, у
зв'язку із значним покращенням
матеріального становища платника
аліментів, матір дитини може подати до
суду заяву про збільшення розміру
аліментів. Значне погіршення
матеріального становища батька може
бути підставою для його вимоги про
зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає
підстави для зміни розміру аліментів,
визначеного за рішенням суду, але не
пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3
ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України
тільки вказує на можливість зміни
раніше встановленого розміру
аліментів за наявності доведених в
судовому порядку підстав, а саме: зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

Суд, не приймає до уваги доводи
позивачки, зазначені у позовній заяві,
стосовно обставин потреби стягнення з
відповідача більших аліментів у
зв'язку з витратами нею додаткових
коштів на виховання дитини, оскільки
вони відносяться до вказаного виду
окремо стягуваних витрат, вимога щодо
яких не заявлялась, а отже не може
враховуватись у збільшений розмір
стягуваних аліментів. Наведені
позивачкою обставини не є підставою
для збільшення розміру аліментів
згідно вимог ч. 1 ст. 192 СК України, тому
суд не може покласти їх в основу
збільшення розміру аліментів.

В ході судового розгляду справи
позивачкою не надано жодних доказів та
судом не встановлено, що матеріальний
стан як ОСОБА_5 - платника аліментів, так
і ОСОБА_4 - одержувача аліментів, з часу
постановлення судом рішення
Кам'янобрідського районного районного
суду м. Луганська від 10.12.2013 року про
стягнення аліментів, на час розгляду
даної справи якимось чином змінився, не
надано суду і доказів в частині, що
змінився сімейний стан платника або
одержувача аліментів, погіршилось
здоров'я когось з них.

Крім того, суд бере до уваги, що у
відповідача немає заборгованості по
сплаті аліментів, він має стабільних
дохід, з дитинства страждає на хронічну
хворобу: хронічне поліетилогічне
захворювання головного мозку -
епілепсію, знаходиться на
диспансерному обліку у Луганській
обласній клінічній психоневрологічній
лікарні у психіатра.

Таким чином, з урахуванням
встановлених судом обставин справи
вимоги позивачки про збільшення
розміру аліментів на утримання
неповнолітньої дитини не відповідає
вимогам закону, оскільки не становлять
визначених законом підстав зміни
стягуваних за судовим рішенням
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини.

Судові витрати, від сплати яких при
подачі позову звільнена позивачка,
слід віднести за рахунок держави.

На підставі вищевикладеного,
ст.ст.180,181,182,183,192 СК України, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60,61, 88, 209, 212, 214, 215, 224-226, 367 ЦПК
України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про зміну розміру стягуваних
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини відмовити повністю за
необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Луганської області
через Кам'янобрідський районний суд м.
Луганська шляхом подання апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Н.В.Бойко