Головуючий суду 1 інстанції - Бойко Н.В.
Доповідач - Коротких О.Г.
Справа № 436/3210/13ц
Провадження № 22ц/782/2126/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Луганської області в складі:

Головуючого: Коротких О.Г.

Суддів: Масенко Д.Є., Орлова І.В.

при секретарі: Соловей А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Луганську апеляційну
скаргу ОСОБА_2 - представника
відповідача ОСОБА_3 на рішення
Кам`янобрідського районного суду м.
Луганська від 16.04.2014 року по цивільній
справі за позовом ПАТ «Приватбанк» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Встановила:

У грудні 2013 року представник позивача
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості,
вказавши, що 16.03.2007 року між ПАТ КБ
«Приватбанк» та відповідачкою був
укладений кредитний договір б/н,
відповідно до умов якого позивач надав
відповідачці кредит у розмірі 4000,00 грн.
у вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 48.00 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом. Станом на
14.11.2013р. заборгованість відповідачки за
користування кредитом склала - 13161,18
грн., з яких: заборгованість за кредитом
складає 3374,14 грн., заборгованість по
процентам за користування кредитом
складає 5310,85 грн., заборгованість по
комісії за користування кредитом
складає 3373,28 грн., штраф (фіксована
частина) складає 500,00 грн., штраф
(процентна складова) складає 602,91 грн.
Добровільно відповідачка зазначену
заборгованість не сплачує, у зв'язку із
чим

представник позивача був змушений
звернутися до суду з позовом, в якому
просив стягнути з відповідачки
заборгованість у сумі 13161,18 грн.,
витрати по сплаті судового збору у сумі
243,60 грн.

Рішенням суду від 16.04.2014 року
позовну заяву ПАТ «Приватбанк» було
задоволено.

Не погодившись із рішенням суду
представником відповідачки було
надано апеляційну скаргу, в якій вона
просить скасувати рішення
Кам`янобрідського районного суду м.
Луганська від 16.04.2014 року та
постановити нове про відмову у
задоволенні позовних вимог ПАТ
«Приватбанк» за закінченням строків
позовної давності через порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обгрунтованість рішення
суду та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст.213,ст.214 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим; законним є рішення, яким
суд виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом; обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень підтверджених тими
доказами, які були досліджені судовому
засіданні .Під час ухвалення рішення
суд у числі інших вирішує також
питання, чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення
та якими доказами вони
підтверджуються, які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин, яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до вимог ч.1,ч.3 ст.303 ЦПК
України ,- під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, але апеляційний суд
не обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

Згідно з ст.60 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на основу своїх
вимог або заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що
згідно заяви від 16.03.2007р., ОСОБА_3
ознайомилась та погодилась з Умовами
надання споживчого кредиту фізичним
особам (а.с. 8).

16.03.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та
відповідачкою був укладений кредитний
договір б/н, відповідно до умов якого
позивач надав відповідачці кредит у
розмірі 4000,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 48.00 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки (а.с.9-12).

Згідно розрахунку заборгованості за
договором б/н від 16.03.2007 року, через
неналежне виконання умов кредитного
договору, станом на 14.11.2013р.
заборгованість відповідачки за
користування кредитом склала- 13161,18
грн., з яких: заборгованість за кредитом
складає 3374,14 грн., заборгованість по
процентам за користування кредитом
складає 5310,85 грн., заборгованість по
комісії за користування кредитом
складає 3373,28 грн., штраф (фіксована
частина) складає 500,00 грн., штраф
(процентна складова) складає 602,91 грн.
(а.с.4-6).

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ
«Приватбанк», суд першої інстанції
виходив з того, що вимоги позивача
стосовно стягнення з відповідача боргу
за кредитом та відсотками через
неналежне виконання відповідачем
своїх зобов'язань є обґрунтованими та
доведеними останнім.

Судова колегія погоджується з такими
висновками суду, виходячи із
наступного.

Між сторонами виник спір з приводу
виконання умов кредитного договору.
Правовідносини сторін врегульовані
нормами цивільного законодавства
України.

Так, статтею 627 Цивільного кодексу
України передбачено, що відповідно до
статті 6 цього Кодексу сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору. Зміст договору становлять
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства (частина 1
статті 628 ЦК України).

Відповідно до статті 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Відповідно до статей 610, 612 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до частин 1, 4 статті 631 ЦК
України строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права і виконати свої
обов'язки відповідно до договору.
Закінчення строку договору не звільняє
сторони від відповідальності за його
порушення, яке мало місце під час дії
договору.

Згідно з частиною 5 статті 261 ЦК України
за зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Відповідно до пункту 9.12 Умов і правил
надання банківських послуг, які є
невід'ємною частиною укладеного 16.03.2007
року між сторонами договору, договір
діє протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна із сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він автоматично
пролонгується на такий же термін.

Пунктом 6.4. Умов передбаченого, що у
випадку незгоди зі змінами правил та
/або тарифів банку, позичальник
зобов'язаний надати банку письмову
заяву про розірвання цього договору і
здійснити погашення заборгованості
перед банком, в тому числі
заборгованість, яка виникла протягом 30
днів з моменту повернення карт, виданих
держателю і його довіреним особам. При
незгоді зі списанням коштів по
картрахунку письмово проінформувати
банк про це протягом 35 днів з моменту
списання.

З наведеного вбачається, що сторони,
укладаючи зазначений договір, досягли
згоди, що по закінченню строку його дії
відповідна картка продовжується
банком на новий строк, якщо раніше (до
початку місяця закінчення строку дії)
не поступило письмової заяви держателя
про закриття картрахунку, а відтак
продовжується строк дії кредитного
договору, тобто, момент досягнення
домовленості вважається таким, що
настав.

Таким чином, на підставі умов
кредитного договору, строк дії картки
та строк дії кредитного договору
поновлюється кожного разу зі спливом
терміну дії карти.

Із матеріалів справи вбачається, що з
моменту укладання кредитного договору
- 16 березня 2007 року, ніхто зі сторін до
цього часу не заявив про намір його
припинити. У свою чергу, відповідач не
надав банку письмової заяви про
закриття картрахунку. За таких
обставин строк дії картки, у тому числі
і строк дії кредитного договору,
пролонгувався з кожним роком.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір,
правильно визначився з характером
спірних правовідносин та нормами
права, що підлягають застосуванню. За
наявності пролонгованого кредитного
договору підстав для застосування
строку позовної давності немає. Розмір
заборгованості за кредитним договором
від 16.03.2007 року, позивач підтвердив
належними, допустимими доказами.
Підстав ставити під сумнів наданий ПАТ
КБ «Приватбанк» розрахунок цієї
заборгованості, немає.

Доводи апелянта не знайшли
підтвердження в матеріалах справи, є
відображенням правової позиції
відповідача по справі та їм надана
належна правова оцінка судом першої
інстанції.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

На підставі вищевикладеного судова
колегія приходить до висновку, що
рішення ухвалено відповідно до норм
матеріального і процесуального права і
підстав для його скасування не має.

Керуючись ст. 209, 303,304,307, 308, 315 ЦПК
України, судова палата, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
представника відповідача ОСОБА_3
відхилити, рішення Кам`янобрідського
районного суду м. Луганська від 16.04.2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно та
може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: