Справа № 278/339/13- ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року

Житомирський районний суд
Житомирської області

у складі: головуючого судді - Баренко С.
Г.,

за участю секретаря судового засідання
- Лабенської Л.І., позивача,
представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, Вересівська сільської ради
Житомирського району (далі - Рада)
приватного нотаріуса Олевського
районного нотаріального округу ОСОБА_6
(далі - Нотаріус), реєстраційної служби
Житомирського РУЮ (далі - Реєстраційна
служба) про встановлення факту
розташування будинку на земельній
ділянці, визнання договору недійсним,
відновлення попереднього стану,
скасування державного акту, скасування
державної реєстрації, визнання права
власності на частину будинку, усунення
перешкод у користуванні нею та
стягнення судових витрат, -

встановив:

Уточнюючи свої вимоги після
касаційного розгляду справи, ОСОБА_1
просив суд визнати недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки
АДРЕСА_1 площею 0,1200 га від 29.01.2011,
укладений між ним та відповідачем
ОСОБА_2 з причин невідповідності його
вимогам закону(ст.203 ЦК України). Просив
встановити факт знаходження на спірній
земельній ділянкці на момент укладання
оспорюваного правочину побудоваого
позивачем та закінченого будівництвом
житлового будинку, але не введеного в
експлуатацію. На підставі ст. 216 ЦК
України застосувати відновлення
попереднього стану (реституцію), а саме
повернути у власність позивача спірну
земельну ділянку, скасувати державний
акт ОСОБА_2 на неї та її державну
реєстрацію, визнати недійсним та
скасувати свідоцтво про право
власності відповідача ОСОБА_2 на
житловий будинок АДРЕСА_2, скасувати
рішення про його реєстрацію за
останнім, визнати за позивачем право
власності на ? частину даного будинку
та зобов'язати відповідачів усунути
перешкоди в користуванні цією частиною
будинку.

Позов було підтримано ОСОБА_1 та його
представником. За їх поясненнями на
момент укладання спірного договору на
земельній ділянці знаходився
побудований позивачем, але не
прийнятий в експлуатацію (за браком
коштів, хвороби позивача) житловий
будинок. Вказував про визнання цього
факту відповідачами при попередніх
судових розглядах. Ініціатором
укладання договору були батьки дружини
задля здешевлення введення його в
експлуатацію, за наявними у ОСОБА_2
пільгами (постраждалий від катастрофи
на ЧАЕС). У подальшому передбачалося
переоформлення права власності на
житловий будинок на подружжя ОСОБА_1 та
їх неповнолітню дочку. ОСОБА_2 також
обяцяв надати сім'ї 30 000 грн. позики
для розпочатку власного бізнесу.
Проте, ніяких грошей останій не
позичав, підробив від імені позивача
заяву про замовлення експертної
грошової оцінки спірної земельної
ділянки. А з метою приховування
розташування на земельній ділянці
збудованого житлового будинку та
подальшого його привласнення,
пред'явив експерту-оцінювачу іншу
земельну ділянку. Ці підроблені
документи ОСОБА_2 надав і нотаріусу.
Одразу після відчудження земельної
ділянки, дружина подала позов на
розлучення, замінила замки на дверях,
не пускає його в житло. Внаслідок
незаконного правочину ОСОБА_2 став
власником житлового будинку,
побудованого позивачем. Вважає, що
порушено його право на введення
новозбудованого ним будинку в
експлуатацію та набуття ним власності,
а також порушені права його
неповнолітньої дочки, оскільки іншого
житла сім'я не мала. Просив позов
задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав. У
попередніх судових засіданнях останій
не заперечував знаходження
закінченого будівництвом житлового
будинку, в якому проживала родина
ОСОБА_1 на момент укладання правочину
щодо спірної земельної ділянки та
надання ОСОБА_1 30000 грн. для розпочатку
свого бізнесу. У подальшому ОСОБА_2
відмовився від цих пояснень.
Стверджував, що спірну земельну
ділянку купував позивачу саме він,
побудував на цій земельній ділянці
будинок за свої кошти для своєї
неповнолітньої онуки. Будинок введений
ним в експлуатацію та він є належним
його власником.

Представник ОСОБА_2 також вважає
вимоги безпідставними. Стверджував, що
на момент укладання договору спірна
земельна ділянка була вільна від будь -
яких забудов. На ній знаходилися
будівельні матеріали придбані ОСОБА_2,
з яких останій побудував будинок
після купівлі земельної ділянки у
ОСОБА_1. та ввів його в експлуатацію.
Вважає, що оспорюваий правочин
відповідає вимогам закону, ОСОБА_1
продав земельну ділянку за ціною 30 000
грн., правові наслідки приховування
дійсної суми договору купівлі -
продажу сторонам нотаріус роз'яснив.
Додатково зазначив, що навіть при
підтвердженні знаходження будинку та
участі позивача в його будівництві,
той має право лише на відшкодування
понесених витрат. Просив у задоволенні
позову відмовити.

ОСОБА_4, допитана як свідок, надавала
суду непослідовні показання. Спочатку
вказувала, що на спірній земельній
ділянки на момент її купівлі
знаходився закінчений будівництвом
житловий будинок, де проживала дочка ,
позивач та онука. Потім стала
стверджувати, що на ній були лише
будівельні матеріали, позов не визнала,
просила справу розглядати без своєї
участі. Її представник звернувся із
аналогічним клопотанням.

ОСОБА_3 також просила справу
розглядати без неї. Представник
останньої вважає, що позивач не довів
обман або фіктивність договору чи його
укладання з порушенням вимог ст.203 ЦК
України. Вважає, що ОСОБА_2 правомірно
набув у власність земельну ділянку,
самостійно збудував житловий будинок
та зареєстрував за собою право
власності на нього, як на новостворене
майно, його право власності є
непорушним.

Нотаріус пояснив, що у звіті про
експертну грошову оцінку спірної
земельної ділянки знаходження
житлового будинку не було відображено.
Нотаріус не уповноважений перевіряти
достовірність наданих документів.
Визнав, що посвідчення договорів
відчуження земельної ділянки із
об'єктом незавершеного будівництвом
вимагає інших документів. У подальшому
просив справу розглядати без нього.

Реєстраційна служба звернулася з
клопотанням про розгляд справи без
участі свого представника. У вирішені
спору покалалася на розсуд суду.

Представник Ради позов визнав у
повному обсязі. Підтвердив, що під час
укладання оскаржуваного договору на
земельній ділянці позивачем був
побудований житловий будинок.
Земельній ділянці адреса не
присвоювалися, надавався лише номер. На
даний час за своїм розташуванням (на
розі двох вулиць), адреса будинку
АДРЕСА_2 на спірній ділянці може бути
як за вул. Стельмаха так і за вул.
Сквороди. При огляді спірної земельної
ділянки за місцем її знаходження
підтвердив, що саме цей будинок
побудував позивач (т.3 а.с.2-8).

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 214 ЦПК України
суд має встановити всі обставини
справи, що мають значення, з огляду на
норми матеріального права, якими
регулюються конкретні правовідносини
сторін, що виникли у конкретній справі.

02.08.2005 під час шлюбу із ОСОБА_3А.(ОСОБА_1),
позивач набув право власності на
земельну ділянку за кадастровим
номером :03:001:0095 АДРЕСА_1 площею
0,1200 га, призначену для обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (т.1, а.с. 63 - 65).

29.01.2011 року між ОСОБА_1(за згодою його
дружини) та ОСОБА_2 був укладений
договір купівлі - продажу цієї
земельної ділянки. В суді достовірно
встановлено, що на момент укладання
цього договору на земельній ділянці
знаходився побудований житловий
будинок, в якому проживав позивач із
сім'єю, але не пийнятий в експлуатацію.
За позовом ОСОБА_3 17.06.2011 шлюб було
розірвано, у суді остання пояснила, що з
11.02.2011 проживає окремо від позивача (т.3
а.с.87)

За свідченнями ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10
вони були очевидцями будівництва
жилого будинку на спірній земельній
ділянці, безпосередньо допомагали
ОСОБА_1при проведенні певних робіт по
будику. Вказували, що батьки з обох
сторін також допомагали подружжю
ОСОБА_1Після завершення будівництва
останні проживали в будинку. З
технічних умов № 387 від 02.06.2006 року
також вбачається, що саме позивачу
було погоджено встановлення нової
точки підключення (опори) для
електропостачання будівництва
житлового будинку (на той час Саєнка 235),
а після будівництва встановлення
лічильника; договором № 9-258/194 від 09.06.2006
укладеним з позивачем на користування
електричною енергією (на ізоляторах
опори), договором з ОСОБА_3 від 05.06.2009
про надання послуг з газопостачання
приватного будинку. Сільський голова
Вересівської сільської ради на запит
суду також повідомив, що на момент
продажу спірної земельної ділянки
АДРЕСА_1 остання оглядалася
спеціалістами, на ній знаходився
житловий будинок (т.1 а.с.93,96). З
постанови про відмову у порушенні
кримінальної справи щодо ОСОБА_3, яка
не скасована, також вбачається, що на
спірній земельній ділянці подружжя
будували житловий будинок, відповідач
ОСОБА_2 запропонував подружжю оформити
спірну земельну ділянку на нього, а він
сдасть житловий будинок в
експлуатацію(т.1 а.с.32) Фотознімки
житлового будинку розташованого на
спірній земельній ділянці, долучені
позивачем до позову у березні 2011 року
та протокол огляду житлового будинку
від 14.04.2014 за місцем знаходження
спірної земельної ділянки свідчать
про їх повну ідентичність (т.1 а.с. 8,32
-38,103-107, т.4 а.с. 4-8). Окрім цього ОСОБА_2
звертався із позовом до позивача і
ОСОБА_3 (як до колишнього подружжя ) про
стягнення на його користь понесених
ним витрат на будівництво житлового
будинку на спірній земельній ділянці в
сумі 152421 грн.15 коп. у той час коли за
технічними документами вартість
всього житлового будинку є значно
більшою (т.3 а.с.29, 54-56). Попередними
судовими рішеннями встановлено
визнання сторонами знаходження на
спірній земельній ділянці
побудованого подружжям ОСОБА_3
житлового будинку та проживання
останніх в ньому. У касаційній скарзі
ОСОБА_2 вказував про наявні у нього
пільги, що він надавав гроші прозивачу
для бізнесу за рахунок пірної
земельної ділянки. При скасуванні
рішень, в ухвалі ВССУ від 19.12.2012 не
спростовано розташування на спірній
земельній ділянці не прийнятого в
експлуатацію житлового будинку( т.1 а.с.
243-245,344-346,367-370)

Рішенням виконавчого комітету ради від
21.10.2010 ОСОБА_1 був наданий дозвіл на
будівництво житлового будинку на
спірній ділянці. Це рішення є чинним.
Державний акт на спірну земельну
ділянку ОСОБА_2 не видавався ( т.1
а.с.318-319,338). Таким чином, доводи
відповідачів та їх представників про
те, що ОСОБА_2 побудував житловий
будинок на спірній земельній ділянці
після укладання оскаржуваного
правочину спростовуються дослідженими
належними доказами.

Згідно із п.13 Закону України " Про
оцінку землі" при відчуженні земельної
ділянки обов'язково проводиться її
грошова оцінка, за Методикою
експертної грошової оцінки земельних
ділянок, затвердженою постановою
Кабінету Міністрів України від 11.10.2002
№1531 та Порядком проведення експертної
грошової оцінки земельних ділянок,
затвердженим наказом Державного
комітету України по земельних ресурсах
від 09.01.2003 №2, із змінами і доповненнями,
внесеними наказом Державного комітету
України по земельних ресурсах від
22.03.2004 №80. На виконання цих вимог
закону, при укладанні спірного
правочину, нотаріусу була представлена
експертна грошова оцінка спірної
земельної ділянки на суму 30 360 грн. Її
замовником вказаний позивач, а також
зазначено, що спірна земельна ділянка
вільна від будівель (т.1 а.с.62-75). Поряд з
цим, з висновку судово-почеркознавчої
експертизи №595/809/13-25 від 26.12.2013
вбачається, що підпис та рукописний
текст від імені позивача у заяві до
філії ДП «Центр ДЗК " на замовлення
проведення експертної грошової оцінки
спірної земельної ділянки виконані не
ОСОБА_1 (т.2 а.с. 129-140). У суді експерт
філії ОСОБА_11 також пояснив, що йому
невідомою особою, але не позивачем, для
оцінки була представлена земельна
ділянка, на відкритому полі, без будь -
яких будівель, анкетні дані особи та
дійсну адресу земельної ділянки він не
перевіряв. Зауважив, що при проведенні
експертної оцінки, обов'язково
вказуються будь - які будівлі (навіть
самочинні) не говорячи про житловий
будинок. Таким чином при укладанні
договору купівлі - продажу спірної
земельної ділянки нотаріусу були
представлені неправдиві документи.

Окрім цього в контексті розділу 4
Інструкції про поядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженої Наказом МЮУ № 283/8882 від
03.03.2004, у разі наявності на відчужуваній
земельній ділянці об'єкта
незавершеного будівництва,
застосовується зовсім інша процедура
посвідчення такого переходу права
власності. Зокрема, укладається
договір відчуження саме об'єкта
незавершеного будівництва, за умови, що
право власності на нього
зареєстровано. Наведене відповідає
вимогам ст.ст. 120, 377 ЗК України, за якими
до особи, яка набула право власності
на житловий будинок переходить право
власності на земельну ділянку, на якій
розміщений цей будинок. Суд також
враховує правовий висновок колегії
суддів апеляційного суду Житомирскої
області, викладений в ухвалі від 23.10.2013
(справа 278/933/13-ц) за подібними
правовідносинами.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які передбачені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті
203 цього Кодексу. Частиною 1 ст.203 ЦК
України встановлено, що зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Зважаючи на те, що
зміст договору купівлі - продажу
спірної земельної ділянки суперечить
фактичним обставинам справи та чинному
законодавству, оскільки в договорі не
зазначено розташування будь - якого
будівництва або житлового будинку, суд
задовольняє вимоги про визнання цього
договору недійсним. При цьому суд
враховує правовий висновок колегії
суддів апеляційного суду Житомирскої
області, викладений в ухвалі від 23.10.2013
(справа 278/933/13-ц) за подібними
правовідносинами.

Як вбачається зі змісту ст. 216 ЦК
України, у випадку визнання договору
недійсним, суд може застосувати
реституцію, у зв'язку з чим також
підлягають задоволенню позовні
вимоги щодо повернення земельної
ділянки у власність ОСОБА_1, а також
інші вимоги стосовно юридичних дій
вчинених на підставі правочину,
визнаного судом недійсним.

Зі справи видно, що до остаточного
вирішення спору, відповідач ОСОБА_2 на
підставі недійсного правочину отримав
спірну земельну ділянку у власність,
зареєстрував декларацію про
готовність житлового будинку,
розташованого на ній, недостовірно
вказавши, що будівництво розпочате у
2010 році та у подальшому зареєстрував
своє право власності на цей об'єкт
нерухомості, а тому така реєстрація
підлягає скасуванню. Державний акт про
право власності на спірну земельну
ділянку, виданий ОСОБА_2 на підставі
недійсного правочину не відповідає
вимогам закону та підлягає скасуванню.

У відповідності до Порядку прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, затвердженого постановою КМУ
№461 від 13.04.2011, прийняття будинку в
експлуатацію полягає в офіційному
підтвердженні відповідності
новозбудованого об'єкта нерухомості
будівельним нормам та
проектно-технічній документації, а
отже, на думку суду, окремого
скасування не потребує, оскільки
технічні характеристики будинку не
змінюються у зв'язку зі скасуванням
його державної реєстрації на ОСОБА_2 З
урахуванням усіх обставин справи у
сукупності, зважаюи на вимоги ст.376 ЦК
України, ст.ст.60, 69,70 СК України та на
правову позицію, викладену в ухвалі
Верховного Суду України від 05.10.2011 з
аналогічних правовідносин, тобто при
реєстрації права власності будинок,
якого раніше не було прийнято в
експлуатацію, суд визнає за позивачем
саме право власності на 1/2 житлового
будинку (а не на вартість будівельних
матеріалів, як вказував представник
ОСОБА_2.). Оскільки юридичне оформлення
права власності не змінює статусу
житлового будинку(як власність
подружжя), розташованого на спірній
земельній ділянці, як набутого
позивачем у шлюбі. Позивач має право на
безперешкодне користування належною
йому частиною житлового будинку, а тому
наявні перешкоди підлягають усуненню.
Підлягають задоволенню і решта вимог
позивача, про скасування державної
реєстрації права власності ОСОБА_2 на
спірну земельну ділянку та житловий
будинок, які є похідними.

За правилами ч.1 ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Згідно зі
ст. 79 ЦПК України до цих витрат
належить, зокрема, судовий збір та
витрати на проведення експертизи, що
підлягають стягненню з ОСОБА_2,
оскільки спір виник не з вини державних
органів та Нотаріуса.

Керуючись ЗУ «Про нотаріат», Закону
України " Про оцінку землі" ЗУ України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»,
ст.ст.120,377 ЗК України, ст.ст. 60,69,70 СК
України, ст.ст. 3, 16, 203, 215, 376, 337, 373-378, 392,
655-657, ЦК України, ст. ст. 3, 31, 33, 57, 60, 61, 79, 88,
130, 140, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р
І Ш И В :

Позов задовольнити.

Встановити факт розташування на
земельній ділянці АДРЕСА_1 (на даний час
земельна ділянка АДРЕСА_2) не введеного
в експлуатацію житлового будинку
станом на 29.01.2011.

Визнати недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки
АДРЕСА_1 площею 0,1200 га від 29.01.2011,
укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
посвідчений приватним нотаріусом
Олевського районного нотаріального
округу ОСОБА_6, зареєстрований в
реєстрі за №226, застосувавши
реституцію.

Повернути у власність ОСОБА_1 земельну
ділянку площею 0,1200 га АДРЕСА_2, з
кадастровим номером :03:001:0095.

Скасувати державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,1200 га АДРЕСА_2, з кадастровим номером
:03:001:0095, серії ЯК№226404, виданий на
ім'я ОСОБА_2.

Скасувати державну реєстрацію права
власності на земельну ділянку площею
0,1200 га АДРЕСА_2, з кадастровим номером
:03:001:0095 (рішення №633437 від 28.02.2013,
прийняте державним реєстратором
реєстраційної служби Житомирського
районного управління юстиції
Житомирської області Санніковою
Іриною Віталіївною).

Визнати недійсним та скасувати
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно від 26.12.2013, індексний
номер 15449315 на житловий будинок АДРЕСА_2
з надвірними спорудами, власником
якого є ОСОБА_2.

Скасувати рішення державного
реєстратора реєстраційної служби
Житомирського районного управління
юстиції Житомирської області
Саннікової Ірини Віталіївни №9533478 від
26.12.2013 про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень щодо житлового будинку
АДРЕСА_2, відповідний розділ - закрити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину житлового будинку АДРЕСА_2

Усунути перешкоди у користуванні
належною ОСОБА_1 ? частиною житлового
будинку АДРЕСА_2 шляхом видачі йому
відповідачами ключів від дверей
будинку та заборони змінювати замки.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_1 по 775 грн. 20 коп. витрат
на проведення судової почеркознавчої
експертизи.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_1 по 964 грн. 92 коп.
судового збору з кожного.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
користь держави по 894 грн. 93 коп.
судового збору (за вимогу про визнання
права власності на ? частину будинку).

Рішення суду вступає в законну силу
після закінчення строку на апеляційне
оскарження.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Житомирської області протягом 10 днів
після проголошення рішення через
Житомирський районний суд.

Суддя:
С.Г. Баренко