У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник А.С.,

суддів: Гончара В.П.,
Дербенцевої Т.П.,

Парінової І.К., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, треті особи: Ірпінська міська
державна нотаріальна контора
Київської області, ОСОБА_5, про визнання
частини майна спільним сумісним майном
подружжя, встановлення факту прийняття
спадщини, поділ спадкового майна,
усунення перешкод у користуванні
спадковим майном, встановлення порядку
користування земельною ділянкою, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 та його
представника - ОСОБА_6 на ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 3 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із указаним позовом, просив
визнати 17/25 частин будинку АДРЕСА_1
спільною сумісною власністю померлих
діда ОСОБА_7 та баби ОСОБА_8; встановити
факт прийняття ним спадщини після
смерті діда ОСОБА_7; визнати за ним
право власності на 17/100 частин будинку у
порядку спадкування за законом після
смерті діда ОСОБА_7 та на 51/200 частин
будинку у порядку спадкування за
законом після смерті баби ОСОБА_8;
поділити 17/25 частин указаного будинку
із виділенням йому Ѕ частини цього
будинку з приміщеннями 1, 1-1, 1-2, 1-8, 1-7,
1-6, 1-10, 1-11, 1 ґанок, Ѕ частина балкону,
гараж літ. «Л», погріб літ. «Н», навіс
літ. «К», Ѕ частина огорожі 1-4, Ѕ частина
колодязя № 5 відповідно до третього
варіанту висновку судової
будівельно-технічної експертизи,
зобов'язати відповідача не чинити
перешкоди у користуванні виділеною
йому частиною будинку у спадковому
будинку та зобов'язати сторони
переобладнати спадкові частини
будинку на дві відокремлені квартири.

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 1 серпня 2013 року
позов задоволено частково. Визнано, що
17/25 частин будинку АДРЕСА_1 є спільною
сумісною власністю померлого подружжя
ОСОБА_7 та ОСОБА_8, частка кожного з них є
рівною та становить по 17/50 частин
будинку за кожним. Встановлено факт
прийняття ОСОБА_3 спадщини після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 року його діда ОСОБА_7
Визнано за ОСОБА_3 право власності на
17/150 частин вказаного будинку у порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_7 та на 68/300 частин цього будинку у
порядку спадкування за законом після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року його баби
ОСОБА_8 Поділено 17/25 частин зазначеного
будинку за третім варіантом висновку
судової будівельно-технічної
експертизи, виділено ОСОБА_3 частину
будинку з приміщеннями 1 (веранду)
площею 2,2 кв. м., 1-1 (кухню) - 16 кв. м., 1-2
(санвузол) - 2,0 кв. м., 1-8 (ванна кімната) -
2,6 кв. м., 1-7 (житлова кімната) - 15,0 кв. м., 1-6
(житлова кімната) - 10 кв. м., 1-10 (житлова
кімната) - 16,0 кв. м., 1-11 (коридор) - 4,0 кв. м.,
1 ґанок, Ѕ частини балкону, гараж літ.
«Л», погріб літ. «Н», навіс літ. «К», Ѕ
частина огорожі 1-4, Ѕ частини колодязя
№ 5, визнавши цю частину будинку його
особистою власністю. Зобов'язано
ОСОБА_3 зробити відповідні
переобладнання для відокремлення
частин будинку згідно висновку
експертизи. Зобов'язано ОСОБА_4 не
чинити перешкоди ОСОБА_3 у користуванні
виділеною йому частиною будинку та
видати ключі від вхідних дверей і
надати доступ на територію
домоволодіння. В іншій частині позову
відмовлено. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Київської
області від 3 жовтня 2013 року апеляційну
скаргу ОСОБА_4 на рішення Ірпінського
міського суду Київської області від 1
серпня 2013 року визнано неподаною та
повернуто заявнику.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та його
представник- ОСОБА_6 просять скасувати
ухвалу апеляційного суду, посилаючись
на порушення норм процесуального
права.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Визнаючи апеляційну скаргу ОСОБА_4 на
рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 1 серпня 2013 року
неподаною та повертаючи її заявнику,
апеляційний суд виходив із того, що
ОСОБА_4 не виконав ухвалу суду про
залишення скарги без руху у
встановлений строк.

Проте такого висновку суд апеляційної
інстанції дійшов із порушенням норм
процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи,
ухвалою апеляційного суду Київської
області від 29 серпня 2013 року апеляційну
скаргу ОСОБА_4 залишено без руху та
надано строк для усунення її недоліків
протягом п'яти днів з дня отримання
цієї ухвали (а.с. 105-106). Того ж дня копію
цієї ухвали направлено на адресу
ОСОБА_4: АДРЕСА_1 (а.с. 107).

Конверт із копією ухвали було
повернуто до апеляційного суду із
відміткою поштового відділення «за
закінченням терміну зберігання», копію
ухвали суду від 29 серпня 2013 року ОСОБА_4
вручено не було (а.с. 108).

17 вересня 2013 року копію ухвали
апеляційного суду повторно направлено
ОСОБА_4 на адресу: АДРЕСА_2 (а.с. 109).

Конверт із копією ухвали було
повернуто до апеляційного суду із
відміткою поштового відділення «за
закінченням терміну зберігання» (а.с.
110).

Відповідно до ч. 2 ст. 297 ЦПК України до
апеляційної скарги, яка не оформлена
відповідно до вимог, встановлених
статтею 295 цього Кодексу, а також у разі
несплати суми судового збору чи
неоплати витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи застосовуються
положення статті 121 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України
суддя, встановивши, що позовну заяву
подано без додержання вимог,
викладених у статтях 119 і 120 цього
Кодексу, або не сплачено судовий збір,
постановляє ухвалу, в якій
зазначаються підстави залишення заяви
без руху, про що повідомляє позивача і
надає йому строк для усунення
недоліків, який не може перевищувати
п'яти днів з дня отримання позивачем
ухвали.

Визнаючи апеляційну скаргу неподаною
та повертаючи її заявнику, апеляційний
суд не звернув уваги на те, що
повернення конверту із відміткою «за
закінченням терміну зберігання»
свідчить про неотримання заявником
ухвали про усунення недоліків
апеляційної скарги.

У матеріалах справи відсутні будь-які
дані, що свідчили б про отримання
ОСОБА_4 ухвали апеляційного суду від 29
серпня 2013 року.

За таких обставин, коли ухвала про
залишення апеляційної скарги без руху
не була вручена особі, яка подала таку
скаргу, оскаржувана ухвала
апеляційного суду не може вважатись
законною та підлягає скасуванню, а
справа - передачі до суду апеляційної
інстанції для вирішення питання про
відкриття апеляційного провадження за
апеляційною скаргою ОСОБА_4

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та його
представника - ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Київської
області від 3 жовтня 2013 року скасувати і
передати питання про відкриття
апеляційного провадження за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.С.Олійник

Судді:
В.П.
Гончар

Т.П. Дербенцева

І.К. Парінова

В.О. Савченко