АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2890/14
Головуючий 1 інст. - Шмадченко С.І.
Справа № 2/640/425/14/15
Доповідач - Пономаренко Ю.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року Судова колегія судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Харківської області в складі:

головуючого- Пономаренко Ю.А.,

суддів -
Черкасова В.В., Кукліної Н.О.

при секретарі -
Соколовій А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Київського районного суду м.
Харкова від 24 лютого 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
Державної установи «Інститут медичної
радіології ім. С.П. Григор'єва
Національної академії медичних наук
України», Віннікова Володимира
Анатолійовича - заступника директора
Державної установи «Інститут медичної
радіології ім. С.П. Григор'єва
Національної академії медичних наук
України» про захист честі, гідності та
ділової репутації,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом, в якому просив
зобов'язати спростувати недостовірну
інформацію викладену в листі від 17.04.2012
року шляхом написання на бланку ДУ «ІМР
ім.С.П. Григор'єва НАМИ України» на ім'я
засл. директора ІПКіК НАН України д.б.н.
ОСОБА_3 листа - спростування, у якому
зазначити, що під час його праці в ІМР
згідно договору про наукове
співробітництво між їх інститутами,
він не був порушником правил
внутрішнього розпорядку, не отримував
шляхом омани зразки крові з клінічної
лабораторії, не порушував п.1.5 договору
при публікації наукових статей без
співавторства співробітників IMP, в яких
вони не приймали участі, а також
відшкодувати йому моральну шкоду,
пов'язану з поширенням недостовірної
інформації у розмірі 1370 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог
ОСОБА_1 зазначив, що 17.04.2012 року на
адресу Інституту проблем кріобіології
НАН України, в якому він працює на
посаді старшого наукового
співробітника, зам. директора ДУ
«Інституту медичної радіології ім.С.П.
Григор'єва» Вінніковим В.А. було
відправлено листа / вих.№ 453/03-11 /, що
містить наклепницькі вигадки на його
адресу. Метою листа було зобразити
позивача, як людину не здатною
займатися науковими дослідженнями, а
також людиною неприємною в моральному
відношенні. Жоден з пунктів листа не
відповідає дійсності і порочать його
честь, гідність та ділову репутацію як
людини, так і як вченого. На підставі
цього листа керівництво інституту
кріобіології погодилися достроково
розірвати договір про творчу співпрацю
між інститутом медичної радіології та
інститутом проблемної кріобіології і
кріомедицини НАН України, що завдало
шкоди науковим дослідженням, його
видалили з лабораторії. Неправомірні
дії відповідача привели до нервозності
і напруженості серед співробітників,
погіршення доброзичливих відносин,
тому просив відшкодувати моральну
шкоду.

Рішенням Київського районного суду м.
Харкова від 24 лютого 2014 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про
захист честі, гідності та ділової
репутації відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить це
рішення скасувати та постановити нове
рішення по суті позовних вимог, яким
позовні вимоги задовольнити,
посилаючись на те, що рішення є
незаконним, необґрунтованим, ухваленим
з порушенням судом норм матеріального
та процесуального права, оскільки при
постановлені рішення судом не було
взято до уваги надані ним пояснення та
докази, суд не дав належної оцінки
зібраним по справі доказам.

Вислухавши пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Суд, відмовляючи в задоволенні
позовних вимог обґрунтовано виходив з
того, що позивач не надав суду доказів
порушення його немайнових прав.

Судова колегія погоджується з такими
висновками суду, оскільки вони
правильні, обґрунтовані, відповідають
фактичним обставинам по справі та
вимогам викладеним у Постанові
Пленуму Верховного Суду України «Про
застосування судами законодавства, що
регулює захист честі, гідності і
ділової репутації громадян та
організацій» №1 від 27.02.2009 року.

При цьому колегія суддів виходить з
наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 17
квітня 2012 року за підписом заступника
директора з наукової роботи інституту
медичної радіології Вінніковим В.А. на
ім'я заступника директора з наукової
роботи Інституту проблем кріобіології
та кріомедицини НАН України було
направлено листа, в якому він,
посилаючись на висновки, встановлені
на засіданні Проблемної комісії
«Клінічна радіологія і радіобіологія»
ДУ «Інституту медичної радіології ім.
С.П. Григор'єва НАМН України від 12.04.2012р.
просив припинити дію договору №38 від
27.01.2009р.

Відповідно до ч.2 ст.277 ЦК України,
фізична особа, особисті немайнові
права якої порушено внаслідок
поширення про неї та (або) членів її
сім'ї недостовірної

інформації, має право на відповідь, а
також на спростування цієї інформації.

Згідно ч.3 цієї статті негативна
інформація, поширена про особу,
вважається

недостовірною, якщо особа, яка її
поширила, не доведе протилежного.

Спростування недостовірної інформації
здійснюється у такий же спосіб, у який
вона була поширена.

Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється
виключно на засадах змагальності
сторін. Суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі користуються рівними
правами щодо надання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості.

Згідно зі ст.ст.59,60 ЦПК України
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і що до яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі
виникає спір. При цьому кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Матеріали справи містять дані про те,
що інформація, яку позивач вважає
недостовірною була встановлена на
засіданні Проблемної комісії
«Клінічна радіологія і радіобіологія»
ДУ «Інституту медичної радіології ім.
С.П. Григор'єва НАМН України і тому суд 1
інстанції правильно відмовив в
задоволенні позовних вимог щодо її
спростування через недоведеність
цього в судовому засіданні, правильно
вважаючи, що відповідачами доведено, що
інформація, поширена ними у листі від
17.04.2012 року до інституту проблем
кріобіології та кріомедицини НАН
України не є недостовірною, а позивачем
ці твердження не спростовані.

Судова колегія також погоджується з
висновком суду 1 інстанції, що ОСОБА_1 у
відповідності до ст.60 ЦПК України не
надав суду доказів відносно порушення
його немайнових прав.

Крім того, судова колегія погоджується
з висновком суду першої інстанції про
те, що позовні вимоги про
відшкодування моральної шкоди
задоволенню не підлягають, оскільки
позивачем не надані суду докази
завдання йому відповідачем моральних
та фізичних страждань, передбачені
ст.23 ЦК України.

У зв'язку з наведеним, суд 1 інстанції
дійшов ґрунтованого висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, суд
апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо встановлює, що
суд першої інстанції постановив
рішення з додержанням вимог
матеріального та процесуального
права.

При такому положенні судова
колегія вважає, що суд повно та
всебічно дослідив усі обставини по
справі, дав їм належну оцінку і
постановив законне та обґрунтоване
рішення з додержанням вимог
матеріального та процесуального
закону.

Доводи, які викладено в
апеляційній скарзі, висновків суду не
спростовують

В зв'язку з чим судова колегія не
вбачає правових підстав для
скасування рішення суду і задоволення
апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись
ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, ст.314, 315,317 ЦПК
України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Харкова від 24 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили
негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -