УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О. суддів:
Ізмайлової Т.Л.,Кадєтової О.В., Наумчука
М.І.Остапчука Д.О.,розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10
до фізичної особи-підприємця ОСОБА_11,
фізичної особи-підприємця ОСОБА_12,
треті особи: ОСОБА_13, приватне
підприємство «МИС», про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, за
касаційною скаргою ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 на рішення
Суворовського районного суду м.
Херсона від 21 травня 2013 року та ухвалу
Апеляційного суду Херсонської області
від 16 вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року позивачі звернулися до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що 13 січня 2012 року у
м. Херсоні по вул. Перекопській,
навпроти будинку № 163, ОСОБА_13, керуючи
автобусом марки «Богдан А-09202», д.н.з.
НОМЕР_1, який належить на праві
власності ОСОБА_11, скоїв наїзд на
пішохода, неповнолітнього ОСОБА_14,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який від отриманих травм
помер на місці дорожньо-транспортної
пригоди.

Зазначали, що вироком Дніпровського
районного суду м. Херсона від 05 квітня
2012 року ОСОБА_13 визнано винним у
скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст.
286 КК України. Позивачі є родичами
ОСОБА_14 і внаслідок скоєного ОСОБА_13
злочину їм усім спричинено моральну
шкоду, а батькам - ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
також і матеріальну шкоду.

У зв'язку з наведеним, просили суд
стягнути солідарно з ФОП ОСОБА_11 та ФОП
ОСОБА_12 на користь ОСОБА_6 6 543,04 грн на
відшкодування матеріальної шкоди та 95
000,00 грн на відшкодування моральної
шкоди; на користь ОСОБА_7 95 000,00 грн на
відшкодування моральної шкоди; на
користь ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 по 100
000,00 грн.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Херсона від 21 травня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Херсонської області
від 16 вересня 2013 року, у задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявники порушують
питання про скасування судових рішень
судів попередніх інстанцій з
ухваленням нового рішення, яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі, мотивуючи свої вимоги
порушенням судами попередніх
інстанцій норм процесуального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи касаційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Ухвалюючи рішення та відмовляючи у
задоволенні позову, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився і суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що відповідачі на час
скоєння ДТП не були роботодавцями
водія ОСОБА_13 та не повинні нести
відповідальність за шкоду, спричинену
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди.

Судом установлено, що 13 січня 2012 року о
07 год. 45 хв. в м. Херсоні по вул.
Перекопська, навпроти будинку № 163
ОСОБА_13, керуючи автобусом «БОГДАН
А-09202», д.н.з. НОМЕР_1, скоїв наїзд на
пішохода, малолітнього ОСОБА_14,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який від отриманих
тілесних ушкоджень помер на місці ДТП.

Вироком Дніпровського районного суду
м. Херсона від 05 квітня 2012 року ОСОБА_13
визнано винним у скоєнні злочину,
передбаченого ч. 2 ст.286 КК України і
призначено останньому покарання по ч. 2
ст. 286 КК України у вигляді чотирьох
років позбавлення волі. На підставі ст.
75 КК України засудженого звільнити від
покарання з випробувальним терміном на
два роки.

Згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_2 від 03
листопада 2006 року, власником автобусу
«БОГДАН А-09202», д.н.з. НОМЕР_1, є ОСОБА_11, а
відповідач ОСОБА_12 згідно особливих
відміток у вказаному свідоцтві має
право керувати цим транспортним
засобом.

Відповідно до довіреності від 26 серпня
2010 року ОСОБА_11 надала право, у тому
числі і ОСОБА_13, керувати технічним
засобом, що належить їй на підставі
свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії
НОМЕР_2, виданого Херсонським МРЕВ ДАІ 03
листопада 2006 року, автомобілем марки
«БОГДАН», моделі А-09202, випуск 2006 року,
об'єм двигуна 4570 куб. см D, тип ТЗ автобус
пасажирський, реєстраційний номер
НОМЕР_1, зареєстрований Херсонським
МРЕВ ДАІ 03 листопада 2006 року. Строк дії
довіреності три роки.

01 червня 2011 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_13
було укладено трудовий договір № 2651,
відповідно до якого останній був
найнятий на посаду водія
автотранспортного засобу. Зазначений
договір є безстроковим та укладений на
невизначений строк.

З листа Херсонського обласного центру
зайнятості вбачається, що 02 червня 2011
року було зареєстровано трудовий
договір № 1 між ОСОБА_12 та
найманим працівником ОСОБА_13 Даний
договір знято з реєстрації у
Херсонському міському центрі
зайнятості 14 листопада 2011 року,
підстава припинення договору ст. 38 КЗпП
України (за власним бажанням).
Зазначене також вбачається з відмітки
на копії трудового договору № 2651
укладеного 01 червня 2011 року між ОСОБА_12
та ОСОБА_13

Наведене свідчить про те, що на час
скоєння ДТП ОСОБА_13 керував
транспортним засобом на підставі
довіреності та не знаходився з
відповідачем у трудових відносинах.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

З роз'яснень викладених в п. 6 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України від 01 березня 2013 року «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» вбачається, що
якщо особа під час керування
транспортним засобом має посвідчення
водія на право керування транспортним
засобом відповідної категорії і
реєстраційний документ на
транспортний засіб, переданий їй
власником або іншою особою, яка на
законній підставі використовує такий
транспортний засіб, то саме ця особа
буде нести відповідальність за
завдання шкоди (п. 2.2. Правил дорожнього
руху України).

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суди попередніх інстанцій
дійшли вірного висновку про відмову у
задоволенні позову, оскільки на час
скоєння ДТП ОСОБА_13 з відповідачами в
трудових відносинах не перебував,
транспортним засобом керував на
підставі довіреності, а тому відсутні
підстави для стягнення майнової та
моральної шкоди з відповідачів.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги, матеріали
справи та зміст оскаржуваних судових
рішень, не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права, які передбачені
нормами ЦПК України як підстави для
скасування рішень.

Керуючись ч. 1 ст. 336, ст. 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Херсона від 21 травня 2013 року та
ухвалу Апеляційного суду Херсонської
області від 16 вересня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова М.І. Наумчук Д.О.
Остапчук