Справа №573/2565/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Терещенко О. І.Номер
провадження 22-ц/788/995/14 Суддя-доповідач -
Бойко В. Б. Категорія - 21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Бойка В. Б.,

суддів - Кононенко О. Ю., Білецького О.
М.,

за участю секретаря судового засідання
- Назарової О.М.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3
на рішення Білопільського районного
суду Сумської області від 19 березня 2014
року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа : державний
нотаріус Білопільської державної
нотаріальної контори ОСОБА_6 про
визнання договору дарування квартири
удаваним, визнання договору дарування
квартири договором купівлі-продажу,

В С Т А Н О В И Л А
:

Рішенням Білопільського
районного суду Сумської області від 19
березня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4
задоволено.

Визнано договір дарування
квартири АДРЕСА_1, укладений 27 вересня
2003 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, удаваним і
визнано, що 27 вересня 2003 року між ОСОБА_5
та ОСОБА_3 укладений договір
купівлі-продажу квартири на суму,
еквівалентну 2300 доларам США.

Вирішено питання щодо судових
витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на неповноту з'ясування та
недоведеність обставин, які мають
значення для справи, ухвалення рішення
з порушенням норм матеріального та
процесуального права, просить його
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову. Доводить,
що позивач знала про укладення
договору дарування з 2003 року і
пропустила строк позовної давності.
Вважає укладений ним договір договором
дарування. Зазначає про відсутність
доказів того, що ОСОБА_5 особисто писала
відгук на позов.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його
представника ОСОБА_7, які підтримали
доводи апеляційної скарги, пояснення
позивача ОСОБА_4 та її представника
ОСОБА_8, які проти скарги заперечували,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з 07
вересня 2002 року по 03 січня 2011 року
перебували в шлюбі, від якого мають
сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 5-6 ).

Як правильно встановлено судом першої
інстанції, 27 вересня 2003 року між ОСОБА_5
та ОСОБА_3 був укладений договір
дарування за яким ОСОБА_3 отримав в дар
від ОСОБА_5 належну останній
двокімнатну квартиру, що знаходиться
за адресою : АДРЕСА_1. Зазначений
договір дарування посвідчений
державним нотаріусом Білопільської
державної нотаріальної контори ОСОБА_6
27 вересня 2003 року та зареєстрований в
реєстрі за №1760 ( а.с. 8 ).

Також судом встановлено, що на момент
розірвання шлюбу і на даний час позивач
проживає в цій квартирі.

У серпні 2011 року ОСОБА_3 звернувся з
позовом до суду про зняття її з
реєстраційного обліку в спірній
квартині, проте в задоволенні позову
йому було відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий
суд виходив з того, що спір через
квартиру між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 виник у
серпні 2011 року і саме з цього часу
позивач дізналась про порушення її
законних прав і звернулась до суду з
позовом в межах строку позовної
давності.

Ухвалюючи рішення, суд прийшов до
висновку, що оскаржуваний договір
дарування мав удаваний характер,
оскільки не був безоплатним, фактично
сторони договору вчинили дії з
виконання умов договору
купівлі-продажу. Колегія суддів
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції, оскільки він
узгоджується з вимогами закону та
ґрунтується на зібраних у справі
доказах.

Відповідно до ст. 257 ЦК України,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції належно оцінив письмові
докази та покази свідків і прийшов до
обгрунтованого висновку про те, що
ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом в
межах строку позовної давності. Доводи
апеляційної скарги щодо застосування
до позовних вимог строку позовної
давності в один рік були предметом
розгляду в суді першої інстанції та
обґрунтовано ним спростовані.

Суд першої інстанції вірно встановив,
що спірні правовідносини регулюються
нормами ЦК УРСР ( 1963 року ).

У відповідності до ст. 243 ЦК УРСР, яка
діяла на час укладення договору
дарування, за договором дарування одна
сторона передає безоплатно другій
стороні майно у власність. Договір
дарування вважається укладеним з
моменту передачі майна обдарованому.

Згідно зі ст. 224 ЦК УРСР, за договором
купівлі-продажу продавець
зобов'язується передати майно у
власність покупцеві, а покупець
зобов'язується прийняти майно і
сплатити за нього певну грошову суму.

Правильно встановивши обставини у
справі на підставі досліджених та
оцінених доказів, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
задоволення позову, оскільки сторони
договору дарування від 27 вересня 2003
року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 діяли свідомо для
досягнення особистої користі і їх дії
були направлені на досягнення інших
правових наслідків, ніж передбачені
договором дарування, а саме : ОСОБА_5
отримала кошти за квартиру в сумі 2300
грн., а ОСОБА_3 намагався стати єдиним
повноправним власником спірної
квартири, змінивши попередні
домовленості.

Посилаючись на відсутність доказів, що
відгук на позовну заяву писала сама
ОСОБА_5, ОСОБА_3 жодним чином не довів, що
це зробив хтось інший. В матеріалах
справи є конверт з відтиском печатки
пошти Росії та датою відправлення
відгуку ОСОБА_5, а на відгуку є її
підпис, який наглядно не відрізняється
від підпису на договорі ( а.с. 64, 66 ).

Окрім того, колегією суддів
встановлено, що 22.07.2013 року позивачка
зверталася до Білопільського
районного суду Сумської області з
позовними вимогами до цих же
відповідачів про визнання договору
дарування недійсним ( справа №573/1498/13-ц
). Рішенням колегії суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Сумської області
від 21.11.2013 року було скасовано
рішення суду першої інстанції та у
задоволенні позову було відмовлено (
а.с. 19 ).

При розгляді згаданої справи №573/1498/13-ц
Білопільського районного суду
Сумської області, відповідачка ОСОБА_5
особисто брала участь у судовому
засіданні та подала до суду власноруч
написаний відгук на позов ( справа
№573/1498/13-ц, а.с. 16 ). В ньому ОСОБА_5
заявлені позивачкою вимоги визнала
та вказала, що спочатку між нею та
подружжям ОСОБА_3 йшла розмова про
купівлю-продаж квартири, однак потім
ОСОБА_3 запропонував укласти договір
дарування, однак відповідачка
отримала за квартиру обумовлену суму -
2300 доларів США.

Таким чином, позиція ОСОБА_5 стосовно
правової природи укладеного між
відповідачами правочину є стабільною
протягом тривалого часу.

Інші доводи апеляційної скарги також
висновків суду не спростовують.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Колегією суддів не виявлено
неправильного застосування норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права, які могли б бути
підставою для зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України,
колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Білопільського районного суду
Сумської області від 19 березня 2014 року
в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -