Справа № 362/6146/13-ц Головуючий у І
інстанції Ковбель М.М.Провадження №
22-ц/780/3496/14 Доповідач у 2
інстанції КашперськаКатегорія 23
УХВАЛА

Іменем України

03 червня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді Кашперської
Т.Ц.,

суддів Фінагєєва
В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Бевзюк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 17 квітня 2014 року у справі за позовом
Комунального підприємства
Васильківської міської ради
«Васильківтепломережа» до ОСОБА_1 про
стягнення боргу,

заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, дослідивши
матеріали справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2013 року позивач КП
«Васильківтепломережа» звернувся до
суду із позовом про стягнення із ОСОБА_1
заборгованості за оплату
житлово-комунальних послуг з
централізованого опалення. Заявлені
вимоги мотивував тим, що відповідач є
власником квартири АДРЕСА_1 та є
споживачем послуги з централізованого
опалення квартири, яку надає КП
«Васильківтепломережа», за даною
адресою відкрито особовий рахунок №
8282-3, нарахування за послуги з
централізованого опалення проводяться
відповідно до опалювальної площі
квартири та тарифів, затверджених
рішенням Васильківської міської ради
від 31 серпня 2012 року № 392. Відповідач
оплату за опалення квартири не
проводить, внаслідок чого станом на 01
жовтня 2013 року борг становить 1856,18 грн.
Просив стягнути із відповідача
заборгованість за опалення 1856,18 грн. та
судові витрати.

Рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 17 квітня 2014 року позов задоволено,
стягнуто із ОСОБА_1 на користь КП
«Васильківтепломережа»
заборгованість за надані послуги з
централізованого опалення 1856,18 грн. та
судові витрати.

Відповідач ОСОБА_1, не погоджуючись із
рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 17 квітня 2014 року, подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення та неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просив скасувати рішення суду першої
інстанції та відмовити позивачу в
задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції
відповідає вказаним вимогам закону.

Задовольняючи позов КП
«Васильківтепломережа» про стягнення
заборгованості за надані послуги, суд
першої інстанції керувався тим, що
договору між сторонами про надання
послуг з централізованого опалення
позивачем не надано, однак відповідач
фактично є споживачем з послуг
централізованого опалення,
підтверджень того, що ОСОБА_1
відмовлявся від послуг чи не споживав
їх, відповідачем не надано, а тому,
приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 не
виконує своїх зобов'язань,
передбачених ст. ст. 509, 525, 526 ЦК України
по оплаті за надання послуг з
централізованого опалення та гарячого
водопостачання, суд дійшов висновку, що
позов слід задовольнити.

Колегія суддів погоджується із
вказаними висновками суду першої
інстанції, так як вони є
обґрунтованими, відповідають
обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи колегія суддів
вбачає, що КП «Васильківтепломережа»
створено відповідно до рішення
Васильківської міської ради від 26
квітня 2002 року № 18-1-24, метою діяльності
підприємства, як виробника комунальної
послуги, є забезпечення якісного та
безперебійного постачання теплової
енергії, централізованого опалення та
гарячого водопостачання споживачам
міста.

Відповідач ОСОБА_1 11 червня 2012 року за №
129 отримав ордер на квартиру АДРЕСА_1 на
підставі рішення виконкому
Васильківської міської ради від 19
квітня 2012 року. В подальшому на
підставі рішення виконавчого комітету
Васильківської міської ради Київської
області № 183 від 28 травня 2013 року
вказана квартира була передана
відповідачу та членам його сім'ї у
власність, про що 06 червня 2013 року
видано свідоцтво про право власності.

В матеріалах справи також є перелік сум
за період по особовому рахунку 8282-3 на
ім'я ОСОБА_1 із якого вбачається, що з
листопада 2012 року по вересень 2013 року
утворилася заборгованість 1856,18 грн.,
погашення заборгованості за вказаний
період не здійснювалося. Із грудня 2013
року відповідачем оплати послуги з
централізованого опалення оплачується
частково, так, за 2013 рік ним сплачено
всього 200 грн., а за січень - березень 2014
року - 918,36 грн. (а. с. 89).

Вказані обставини підтверджуються
наявними в справі доказами.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Згідно із ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Статтями 20, 21 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» визначені
обов'язки споживача та виконавця
житлово-комунальних послуг. Зокрема,
обов'язком споживача є укладення
договору на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовленого виконавцем на основі
типового договору, а обов'язком
виконавця - надання послуг вчасно та
відповідної якості згідно із
законодавством та умовами договору, а
також підготовка та укладення зі
споживачем договору про надання послуг
згідно з типовим договором.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» споживач зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.

Таким чином доводи апеляційної скарги
про те, що договір про надання послуг з
опалення та гарячого водопостачання
між відповідачем та позивачем не
укладався та останнім не надано
доказів про надання таких послуг є
безпідставними, оскільки сам
відповідач листом від 10 липня 2013 року
звернувся до КП
«Васильківтепломережа» із заявою про
внесення змін до договору про
постачання тепла, а згідно переліку сум
по особовому рахунку відповідач
частково оплачував надані позивач
послуги, що підтверджує наявність між
даними сторонами правовідносин по
наданню послуг з централізованого
опалення, отже відповідач є споживачем
послуги в розумінні Закону України
«Про житлово-комунальні послуги».

При цьому колегія враховує, що
відповідач не відмовився від отримання
послуг з централізованого опалення та
гарячого водопостачання від КП
«Васильківтепломережа», не вимагав
відключення квартири від мережі, тоді
як таке право споживача передбачено п.
24 Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року № 630.

Оскільки відповідачу надавалися
позивачем послуги з опалення та
гарячого водопостачання, він не
відмовився від отримання цих послуг, то
між ним та позивачем існують відносини
щодо надання послуг та їх оплати, що є
підставою для звернення позивача до
суду з вказаним позовом про стягнення
заборгованості за надані послуги.

Суд першої інстанції врахував те, що
відповідно до Акту від 01 листопада 2012
року, складеного в присутності КП
«Комбінат комунальних підприємств м.
Василькова», який є балансоутримувачем
будинку, включення опалення до будинку,
в якому знаходиться квартира
відповідача, проведено 01 листопада 2012
року, а отже нарахування за опалення
квартири проведено правомірно;
відповідач був споживачем послуги з
опалення квартири і до моменту
оформлення права власності.

Як вбачається із матеріалів справи, з 01
грудня 2012 року в будинку встановлено та
прийнято в експлуатацію будинковий
засіб обліку теплової енергії, тому
нарахування проведено відповідно до
показників будинкового лічильника та
пропорційно займаної площі квартири, а
з 02 жовтня 2013 року встановлено
поквартирний засіб обліку теплової
енергії, тому нарахування проводиться
згідно показників даного лічильника.

Розрахунок заборгованості, наданий
позивачем та наявний в матеріалах
справи, відповідачем не спростований.

Доводи апелянта, що централізоване
опалення не є комунальною послугою, є
надуманими і спростовуються вимогам
ст. 13 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги».

Спростовуються доказами, наявними в
матеріалах справи, доводи апеляційної
скарги про те, що згідно актів послуг
централізованого опалення виробником
послуг є КП «Васильківтепломережа», а
споживач цих послуг КП «Комбінат
Комунальних підприємств міста
Василькова».

Колегія суддів не може погодитися із
доводами апелянта, що позивач,
обґрунтовуючи обставини позову,
посилається на ст. ст. 67, 68 ЖК України,
яка регулює правовідносини між
комунальним підприємством та наймачем
державного житлового фонду, а не між
комунальним підприємством та
власником житла, яким він є, оскільки до
06 червня 2013 року квартира не перебувала
у приватній власності відповідача.

Не ґрунтуються на доказах і
відхиляються колегією суддів доводи
апелянта про порушення судом першої
інстанції вимог процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не
ґрунтується на доказах та законі і не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду першої
інстанції без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції відповідає
обставинам справи, ухвалене з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права і не може бути
скасоване з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 17 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Кашперська Т.Ц.

Судді:
Фінагєєв В.О.

Яворський М.А.