Справа № 510/608/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.05.2014 р.
Ренійський районний суд Одеської
області

у складі: - головуючого судді Дудник
В.І.;

- при секретарі Пройка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рені цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач позовні вимоги визнав, щодо
їх задоволення не заперечував, просив
про розгляд справи без його участі.

Представник позивача на
задоволенні позову наполягав.

В ході розгляду справи судом були
дослідженні наступні докази: копія
угоди про надання житлового будинку
ОСОБА_1 у користування; копія заповіту
ОСОБА_3 від 09.12.1994р., оформленого на ім'я
ОСОБА_2; копія робочого проекту щодо
газопостачання житлового будинку;
копія технічного паспорту на житловий
будинок із надвірними спорудами,
розташований по АДРЕСА_1, оформленого
на ім'я ОСОБА_3

Судом в ході судового розгляду справи
встановлено, що позивач ОСОБА_1
звернувся до суду із вищевказаними
вимогами, зазначивши, що житловий
будинок АДРЕСА_1 рахується належним
ОСОБА_3 - нині померлій дружині
відповідача. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3
померла, за життя вона розпорядилася
належним їй майном, 09.12.1994р. залишила
заповіт на ім'я чоловіка ОСОБА_2 На час
смерті відповідач мешкав із ОСОБА_3,
доглядав за нею, після її смерті поніс
всі витрати на поховання, виконав
поминальні обряди та продовжує мешкати
у спадковому будинку. Таким чином,
відповідач прийняв спадщину після
смерті дружини в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК
УРСР 1963р.

У березні 2002р. між сторонами у справі
було укладено угоду про надання
житлового будинку АДРЕСА_1 та
земельної ділянки, на якій він
розташований, у користування та
володіння ОСОБА_1 Угоду було укладено у
письмовій формі та завірено печаткою
виконавчого комітету Орлівської
сільради. На час укладення угоди,
відповідач діяв, як фактичний власник
спадкового майна, правовстановлюючих
документів на спадкове домоволодіння
він не оформив.

Після укладання угоди позивач одразу ж
переїхав до спірного будинку, з того
часу мешкає там, обробляє земельну
ділянку, слідкує за технічним станом
житлового будинку, підвів до нього
газопостачання та ін. Отже, з 2002р. року
по теперішній час позивач фактично,
відкрито володіє спірним
домоволодінням, стежить за технічним
станом будинку, сплачує за утримання
комунальні послуги та ін. На момент
укладення угоди про надання будинку у
користування сторони оформили її у
письмовому вигляді, проте не
засвідчили її нотаріально. У зв'язку із
вищевикладеними обставинами ОСОБА_1
вважає, що має право на домоволодіння,
оскільки з 2002 р. володіє та безперервно
користується ним, слідкує за його
технічним станом, несе витрати у
зв'язку із його утриманням, зберігає у
себе всю документацію на житло, як
власник нерухомості, отже з підстав ст.
344 ЦК України набув право власності на
нерухомість.

Заслухавши пояснення представника
позивача, вивчивши матеріали справи та
надані документи, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги позивача
обґрунтовані і підлягають задоволенню,
оскільки його доводи знайшли своє
належне підтвердження в судовому
засіданні.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа,
яка добросовісно заволоділа чужим
майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено
цим Кодексом. Згідно із ч. 4 ст. 344 ЦК
України право власності за набувальною
давністю на нерухоме майно,
транспортні засоби, цінні папери
набувається за рішенням суду.

За ч. 1, 3 ст. 397 ЦК України володільцем
чужого майна є особа, яка фактично
тримає його у себе. Фактичне володіння
майном вважається правомірним, якщо
інше не випливає із закону або не
встановлено рішенням суду.

Як виходить з доводів позивача, у 2002р.
між ним та ОСОБА_2 (фактичним
спадкоємцем) була досягнута
домовленість про надання житлового
будинку АДРЕСА_1 у користування.
Письмово сторону цю угоду оформили,
проте в нотаріальному порядку вони її
не завіряли. Таким чином, з 2002р. по
теперішній час позивач безперервно,
відкрито володіє будинком, сплачує всі
належні платежі, як власник
нерухомості, розпоряджається нею,
проводить ремонти та ін. За весь час
володіння позивачем будинком ОСОБА_2,
як спадкоємець нерухомості, не
пред'являв до позивача жодних вимог про
витребування нерухомості, документів
на неї, не брав участі у її утриманні та
не ніс витрат по сплаті належних
платежів. На момент розгляду справи в
суді відповідач не заперечував щодо
фактів, вказаних у позові, визнав
позовні вимоги в повному обсязі.

Таким чином, суд встановив, що
володіння позивачем житловим будинком
є добросовісним (тобто позивач вважав,
що він володіє нерухомістю з законних
підстав, оскільки була досягнута
домовленість про надання нерухомості у
користування), правомірним, відкритим
(позивач, вважаючи себе власником,
сплачував комунальні платежі за
утримання будинку, розпоряджається
житлом, сплачував певні грошові суми
відповідачу та ін.) та безперервним.
Таким чином, суд вважає, що житловий
будинок цілком з законних підстав було
передано у володіння та користування
ОСОБА_1, внаслідок чого останній набув
право власності на нього за
набувальною давністю.

З урахуванням викладених позивачем та
досліджених у судовому засіданні
обставин, суд вважає можливим
задовольнити вимоги позивача щодо
визнання за ним права власності на
нерухомість.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213 ЦПК
України, ст. ст. 15, 328, 344, 397 ЦК України, -

В И Р І Ш
И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 за набувальною
давністю право власності на житловий
будинок із надвірними спорудами (за
винятком самочинно побудованих),
розташований по АДРЕСА_1, що належав
ОСОБА_3, померлій ІНФОРМАЦІЯ_1

Строк оскарження рішення в Апеляційний
суд Одеської області через Ренійський
районний суд Одеської області: 10 днів -
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя
В.І. Дудник