Справа №
Провадження № 2/263/170/2014 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2014 року
місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя
Донецької області у складі головуючого
судді Кулика С.В., при секретарі
Антоненко К.Ю., розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті
Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до
КЗ «Маріупольський міський ліцей», про
стягнення заборгованості з заробітної
плати, добових витрат та сплати роботи
у надурочний час, -

В С Т А Н
О В И В

Позивач звернувся до суду із вказаним
позовом до відповідача. В
обґрунтування позовних вимог зазначив,
що він працює у відповідача з 31.08.1998
року, по теперішній час. Вважає, що
відповідачем було порушено його
трудові права. Відповідно до Наказу
відповідача №120 від 16.06.2009 року,
позивача разом з групою інших
працівників було направлено для участі
літній науково-дослідної практики в с.
Павлополь тривалістю 10 днів.
Відповідно до наказів відповідача №111
від 07.06.2010 року та №104 від 08.06.2011 року,
позивача було направлено для участі в
практиці в с. Захаріївка в 2010-2011 роках,
загальною тривалістю 20 днів. У вказаних
заходах позивач приймав участь в
якості педагога. Всього за час участі у
практиках позивач відпрацював 30 днів.
Оскільки практика у 2009-2011 роках
провадилась в період відпусток
позивача, адміністрація учбового
закладу направляла його для участі в
цих заходах без відзиву з відпусток. В
якості компенсації позивачу було
надано вихідні дні тривалістю 6 діб за
роботу під час проведення практики в 2009
році та 16 діб, за роботу під час
практики в 2010 році, а всього 22 дні.
Однак оплату за вказані дні відповідач
не здійснив. Вважає, що на користь
позивача підлягають стягненню з
відповідача заробітна плата за 30 діб.
Позивач звертався до КТС учбового
закладу з приводу вказаної ситуації.
Згідно протоколу КТС №2 від 28.05.2012 року,
позивачу було відмовлено в задоволенні
його вимог, причиною відмови
послугувала відсутність необхідного
фінансування. При цьому вказана
комісія визнала за позивачем право на
41,5 добу відгулів за роботу у вихідні
дні. З урахуванням того, що відповідно
до рішення Жовтневого районного суду м.
Маріуполя від 22.02.2013 року на користь
позивача була стягнута заробітна
плата за роботу протягом 7,5 вихідних
днів, а 30 днів позивач відпрацював за
час проведення практик у 2009-2011 роках, то
в нього є право на отримання заробітної
платні в подвійному розмірі за роботу
протягом 4 вихідних днів. Також вважає,
що з відповідача на його користь
підлягають стягненню добові витрати за
участь у практиках протягом 2009-2011 роках
в с. Павлополь та Захаріївка, участь в
яких вважає відрядженням. Оскільки
вказані заходи провадились не в межах
м. Маріуполя поза межами постійної
роботи позивача, він має право на
отримання коштів по відрядженню.
Відповідач не здійснив вказаних
виплат. Добові витрати оцінює
відповідно до нормативних актів в
розмірі 30 грн. на добу. Таким чином за 30
діб роботи у період 2009-2011 роки добові
витрати становлять 900 грн. Крім того,
робота позивача під час участі у
практиці здійснювалась понад
встановленої норми робочого часу.
Згідно даних відповідача, годинна
завантаженість позивача у 2009 році
склала 18,5 годин на тиждень, у 2010 році 18
годин на тиждень, а у 2011 році 16 годин на
тиждень. Проте під час проведення
практики, робочий день позивача
починався о 07.00 під час підйому та
закінчувався о 22.30. Тому вважає, що з
відповідача на його користь підлягають
стягненню заробітна плата за роботу у
надурочний час за 30 днів практики.

Позивач неодноразово уточнював свої
позовні вимоги під час розгляду справи.
В остаточній редакції позовних вимог
просив суд стягнути з відповідача
заробітну плату за роботу протягом 30
діб під час науково-дослідної
практики в 2009-2011 роках в сумі 2343,7 грн.
При цьому зазначив, що в якості
компенсації за відпрацьований під час
відпустки робочий час відповідач
надав йому 6 днів за участь у практиці в
2009 році, 10 днів за участь у практиці в 2010
році, 4 дні за участь у практиці в 2009
році та 1 день за участь у практиці в 2011
році. Надавши 21 вихідний за роботу
протягом практик 2009-2011 роках. Вказує,
що оскільки КТС від 28.05.2012 року, визнала
за позивачем право на 41,5 добу відгулів,
заробітна плата за 7,5 добу з яких було
стягнуто з відповідача на користь
позивача, за рішенням Жовтневого
районного суду м. Маріуполя від 22.02.2013
року, то заробітна плата позивача
протягом 4 вихідних днів складає із
розрахунку 71,23 грн. на добу 569,84 грн. Крім
того, позивач обґрунтував розрахунок
відшкодування за надурочну роботу з
розрахунку 4 години на день, так як
облік роботи у понад встановлений час,
відповідачем в порушення вимог закону
не здійснювався. Таким чином вважає, що
з відповідача на користь позивача
підлягає стягненню 6528,8 грн.
відшкодування за роботу в надурочний
час.

Позивач в судовому засіданні надав
поясненні аналогічні викладеним у
позовній та уточненій позовних заявах.
Наполягав на задоволенні позовних
вимог у повному обсязі.

Представник позивача надав аналогічні
за змістом поясненні зазначивши, що
подальше рішення КТС учбового закладу,
яким було скасоване рішення КТС від
28.05.2012 року, є за своєю природою
нікчемним оскільки КТС не може сама
скасувати раніше ухвалене рішення з
власної ініціативи. Наполягав на
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги позивача не
визнала та пояснила, що дійсно позивач
перебуває в трудових відносинах з
відповідачем. За рішенням відповідача
позивача було направлено для участі у
практиці в 2010 році згідно наказу №111
від 07.06.2010 року та в 2011 році, згідно
наказу №104 від 08.06.2011 року. В 2009 році,
відповідач не направляв позивача для
участі у навчальній практиці. При
цьому відповідач долучався до участі у
практиці в межах його щорічної
тарифікації та до надурочних робіт не
долучався. Відповідні накази
відповідача згідно яких на позивача
покладався обов"язок приймати участь у
навчальній практиці позивачем у
передбаченому законом порядку не
оскаржувались. Участь ОСОБА_1 у
навчальній практиці була повністю
компенсована йому за рахунок надання
додаткових оплачуваних днів
відпочинку. Позивач неодноразово
направляв заяви відповідачу зокрема в
яких погодився саме на таку форму
оплати його участі у практиці, а саме
надання додаткових оплачуваних днів.
Рішенням КТС від 19.11.2012 року було
повністю скасоване попереднє рішення
вказаної комісії від 28.05.2012 року, яким
зокрема було підтверджено наявність у
відповідача 41,5діб відгулу у зв"язку з
його необгрунтованістю. Відповідно до
рішення КТС від 19.11.2012 року, кількість
вихідних днів ОСОБА_1 склала 7,5 днів, які
були відшкодовані позивачу у
подвійному розмірі. Зазначила, що
позивач у 2009 році взагалі не залучався
відповідачем до практики. У період
часу 2010-2011 роках відповідними наказами
не передбачено направлення вчителів у
відрядження. Крім того, відповідно до
вимог законодавства зокрема Порядку
відрядження в межах України,
встановленого Інструкцією про
службові відрядження в межах України
та закордон затвердженої наказом
міністерства Фінансів України від
13.03.1998 року №59, передбачено оформлення
відрядження відповідним наказом
керівництва установи, наданням
посвідчення про відрядження, а також
відмітками про здійснення
відрядження. При відсутності вказаних
документів добові витрати не
сплачуються. Вважає, що позивач не
довів той факт, що він виконував
будь-яку роботу у літньому таборі.
Відповідними наказами керівництва
здійснення вказаних робіт не
передбачалось. Практика проходила на
приміській території. Практичні
заняття позивача за своїм погодинним
обсягом не перевищували його
щотижневого навантаження. Проживання
у літньому таборі було особистим
бажанням позивача і це не ставилось
йому в трудові обов'язки. Перебування у
літньому таборі під час
науково-дослідної практики не
передбачено ні трудовим розпорядком ні
колективним договором тому вважає, що
це перебування не можливо вважати
роботою тим паче надурочною. Вважає, що
позивач сам за власним бажанням
приймав участь у літній практиці,
прикладом чого є його присутність під
час проведення практики у 2009 році до
участі в якій він не притягувався.
Просила у задоволенні позовних вимог
позивача відмовити.

Допитаний в судовому засідання свідок:
ОСОБА_2, зазначив, що в 2009 році позивач
за його проханням прибув на місце
проведення наукової практики, хоча у
відповідний наказ його за 2009 рік не
було включено. При цьому він був
присутній тільки частину практики. В
2010-2011 роках, позивач приймав участь у
практиці за це йому було надано
оплачувані дні відпочинку. За період
практики позивач провів 1 екскурсію, а
інший час провадив в таборі.
Відповідний контроль за дітьми
здійснювали чергові педагоги. Під час
проведення практики обліку
надурочного часу не провадилось, проте
були нічні чергування. Допитана з цього
приводу свідок ОСОБА_3, яка працює
бухгалтером Маріупольського міського
ліцею, зазначила, що участь у практиці
викладачів провадилась в межах
щорічної тарифікації. Надурочних
робіт, під час проведення практики не
було. Також зазначила, що нею
провадилось нарахування заробітної
платні позивачу, згідно бухгалтерських
документів та табелів відпрацьованого
часу. За період з вересня по листопад
2011 року нею була допущена помилка в
нарахуванні заробітної платні
позивачу, проте згодом ця помилка була
виправлена та позивач отримав всі
кошти. Періодично вона провадила
самоперевірку. Схожі за змістом
свідчення дала свідок ОСОБА_4, яка при
цьому зазначила, що вона здійснювала
підрахунок відгулів працівникам
ліцею, за відпрацьований час у вихідні
дні, проте належним чином вона це не
оформлювала, а тільки писала кількість
на фрагменті паперу та ставила підпис.

Допитана свідок ОСОБА_5, вказала, що
вона виконувала повноваження
секретаря комісії з трудових спорів
КЗ Маріупольський міський ліцей.
Позивач звертався до КТС з приводу
його участі в літній науково-дослідній
практиці. Рішенням КТС від 28.05.2012 року,
було встановлено, що позивач має право
на 41,5 добу відгулів за роботу у вихідні
дні. До такого висновку комісія
прийшла на підставі стверджень
позивача. Згодом з управління освіти
Маріупольської міської ради надійшов
лист з проханням роз'яснити на підставі
чого комісія прийшла до вказаних
висновків. Після чого, за даним фактом,
провадилась перевірка, було засідання
комісії від 19.11.2012 року під час якого
було встановлено, що позивач має право
на 7,5 діб відгулів за роботу у вихідні
дні. Позивач не був присутній під час
проведення вказаного засідання
комісії. Рішенням комісії від 19.11.2012
року, було скасоване попереднє рішення
від 28.05.2012 року.

Допитаний під час розгляду справи
свідок ОСОБА_6 підтвердив факт того, що
позивач приймав учать у літній
науково-дослідній практиці, яка
проходила в виїзному порядку, у 2009 році
у с. Павлополь, а в 2010-2011 роках в с.
Захаріївка. Після цього практика не
провадилась. У 2009 році, позивач
спочатку відмовився від участі у
практиці, а потім приймав в ній участь.
Викладачі у практиці приймали участь в
добровільному порядку. За час участі в
даній практиці викладачам надавались
відгули. Практика провадилась згідно
тарифікації викладачів. До надурочних
робіт позивач не притягався. Допитана
свідок ОСОБА_7 підтвердила участь
позивача в проведенні практик. При
цьому свідок зазначив, що всі витрати
на проведення практики взяли на себе
батьки учнів. Всі викладачі які
приймали участь у практиці їхали на неї
зі своєї ініціативи. Під час
проведення практики відпочивали і
вчителя і учні.

Свідок ОСОБА_8 зазначив, що приймав
участь у роботі КТС КЗ Маріупольського
міського ліцею. 28.05.2012 року комісія
своїм рішенням визнала право позивача
на 41,5 день відгулів за роботу під час
проведення літньої практики та у
вихідні дні. При цьому в цілому вони
прийшли до вказаного висновку зі слів
позивача та відповідні документи не
перевіряли.

Суд, вислухавши сторін, допитавши
свідків, дослідивши матеріали справи,
приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно наказу
директора Маріупольського міського
ліцею №090-к від 31.08.1998 року ОСОБА_1
прийнятий на посаду викладача Історії
з 31.08.1998 року за контрактом терміном на 1
рік, категорія -1, 17-т.р., з окладом 137 грн.
та як встановлено у ході розгляду
справи працює старшим викладачем
історії та права по теперішній час. У
відповідності до п.41 статуту КЗ
«Маріупольській міський ліцей
Маріупольської міської ради Донецької
області» затвердженого рішенням
Маріупольської міської ради № 1777 від
23.12.2005 року одним із заходів
навчально-виховного процесу є літня
наукова практика для учнів 1 та 2 курсів.
Відповідно до наказу начальника
управління освіти Маріупольської
міської ради 555/1 від 17.05.2009 року «Про
компенсацію роботи під час відпустки
педагогів» для забезпечення
проведення навчально-виховних заходів
під час літніх канікул з метою
відвернення нещасних випадків з учнями
та вихованцями навчальних закладів
міської комунальної власності
залучати для проведення
вищезазначених заходів педагогічних
працівників навчальних закладів, що
перебувають у щорічних відпустках на
умовах відкликання з відпустки за їх
згодою, з метою відвернення нещасних
випадків з учнями та вихованцями.
Оплату праці таких працівників
оплачувати з урахуванням тієї суми, що
була нарахована на оплату
невикористаної частини відпустки.
Невикористані дні відпустки,
компенсувати за рахунок надання
оплачуваних днів відпочинку - відгулів.

Відповідно до наказу №111 від 07.06.2010
року, директором Маріупольського
міського ліцею було призначено
проведення літньої науково-дослідної
практики в с. Захаріївка з 20.06.2010 року
по 24.06.2010 року та з 26.06.2010 року по 30.06.2010
року. Відповідно до п.3.4. вказаного
наказу призначено відповідальними за
охорону життя та здоров"я дітей під
час проведення практики зокрема і
ОСОБА_1 (а.с. 10).

Згідно наказу №104 від 08.06.2011 року,
директором Маріупольського міського
ліцею було призначено проведення
літньої науково-дослідної практики в с.
Захаріївка з 20.06.2010 року по 24.06.2010 року
та з 26.06.2010 року по 30.06.2010 року.
Відповідно до п.3.4. вказаного наказу
призначено відповідальними за
охорону життя та здоров"я дітей під
час проведення практики зокрема і
ОСОБА_1 (а.с. 11).

Відповідно до наказу №120 від 16.06.2009
року, директором Маріупольського
міського ліцею було призначено
проведення літньої науково-дослідної
практики в с. Павлополь з 29.06.2009 року по
03.07.2009 року та з 05.07.2009 року по 09.07.2009
року. Відповідно до п.3.4. вказаного
наказу призначено відповідальними за
охорону життя та здоров"я дітей під
час проведення практики працівників
КЗ «Маріупольського міського ліцею»,
проте позивача в цьому наказі не
зазначено. (а.с. 29).

Згідно довідки від 27.09.2012 року облік
робочого часу ОСОБА_1 в 2010 році
відповідав його учбовому навантаженню
18 годин на тиждень з проведенням
позакласних заходів.

Відповідно до наказу №0543-к від 14.06.2010
року, ОСОБА_1 було надано додаткові
вихідні дні за літню практику у
кількості 6 календарних днів, згідно
заяви з 25.08.2012 року по 30.08.2010 року
залишок 4 дні надати в інший час за
домовленістю сторін.

З рішення Жовтневого районного суду м.
Маріуполя від 22.02.2013 року, вбачається,
що позовні вимоги позивача було
задоволено та з відповідача на
користь позивача було стягнуто
заробітну плату в подвійному розмірі
за працю на протязі 7,5 вихідних днів в
розмірі 1284,2 грн.

Згідно довідки № 673 від 17.12.2012 року,
відповідно до табеля обліку робочого
часу за період 2009-2011 років вчителем
історії ОСОБА_1 встановлений йому
робочий час не перепрацьовувався. З
заяв позивача від 14.06.2010 року та 10.08.2011
року, вбачається, що позивач просив
адміністрацію учбового закладу надати
йому відгули. Відповідно наказу №142-к
від 16.08.2011 року було надано відгули
вчителям за раніше відпрацьований час,
зокрема ОСОБА_1 з 10.08.2011 року по 25.08.2011
року. З довідки № 379 від 09.12.2013 року
вбачається, в яких заходах приймав
участь позивач у 2009-2011 роках. Крім того
зазначено, що позивач в період 2009-2011
роках за роботу у неробочі та дні в
період відпустки отримав 29,5 додаткові
вихідні дні, 22 з яких він використав, а
за 7,5 днів отримав грошову компенсацію
в розмірі 1284,2 грн., згідно рішення
Жовтневого районного суду м. Маріуполя
від 22.02.2013 року.

З табелів відпрацьованого часу
вбачається кількість днів
відпрацьованих позивачем. З наказів
про тарифікацію за 2009-2011 роки,
вбачається зокрема тижневе
навантаження позивача.

За результатами розгляду комісії по
трудовим спорам КЗ «Маріупольського
міського ліцею Маріупольської міської
ради» заяви ОСОБА_1 про неправильність
нарахування відгулів за працю у
вихідні дні та період літньої
відпустки за 2009-2011 роки, було складено
протокол №2 від 28.05.2012 року,
засідання,згідно якого зазначена
комісії визнала вимоги ОСОБА_1
необґрунтованими та запропонувала у
зв'язку з відсутністю фінансування
використати відгули в кількості 41,5
днів. Згідно наказу № 095/1 від 22.05.2012 року
директором ліцею ОСОБА_9 була створена
комісія для перевірки наявності
додаткових вихідних викладача історії
та права ОСОБА_1 згідно наказів
Маріупольського міського ліцею за
період з 2009 року по 07.06.2012 року та
відповідно до акту про наявність
додаткових вихідних днів у ОСОБА_1 Було
встановлено, що за вказаний період
мається 7,5 додаткових вихідних днів які
підтверджені наказами ліцею: № 16 від
03.02.2009 року - 0,5 днів, № 022 від 25.01.2010 року -
2 дні, № 159 від 29.10.2010 року - 1 день, № 009
від 19.01.2011 року - 3 дні, № 040/1 від 01.03.2011
року - 1 день. Протоколом засідання
комісії по трудовим спорам КЗ
«Маріупольського мучного ліцею
Маріупольської міської ради» від 19.11.2012
року розглянуто законність прийнятого
рішення КТС від 28.05.2012 року, згідно
якого останнє визнано таким, яке не
обґрунтовувалось на документальних
даних, та скасовано, оскільки наказом №
095/1 від 22.05.2012 року за період з 2006 року
ОСОБА_1 полагається 7,5 днів відгулів.

Відповідно до довідки № 307 від 27.09.2012
року виданої директором ліцею ОСОБА_9
та бухгалтером ОСОБА_3 розмір
заробітної плати вчителя ОСОБА_1
складає: за 07.02.2009 року часова
навантаження 18,5 годин, місячна
заробітна плата 1851,85 грн., денна
заробітна плата - 71,23 грн., почасова 25,03
грн.; за 06.12.2009 року часова навантаження
19,5 годин, місячна заробітна плата 1951,95
грн., денна заробітна плата - 75,08 грн.,
почасова 25,03 грн.; за 25.010.2010 року часова
навантаження 18 годин, місячна
заробітна плата 2235,60 грн., денна
заробітна плата - 85,90 грн., почасова 31,05
грн.; за 12.12.2010 року часова навантаження
18 годин, місячна заробітна плата 2289,60
грн., денна заробітна плата - 88,06 грн.,
почасова 31,80 грн.; за 03.12.2011 року часова
навантаження 16 годин, місячна
заробітна плата 2387,20 грн., денна
заробітна плата - 91,80 грн., почасова 37,30
грн.

Відповідно до листа голови
профспілкового комітету
Маріупольського міського ліцею
позивач у 2009 році взагалі не
притягався адміністрацією учбового
закладу до участі у практиці. Також
приймав участь протягом 2010-2011 років в
проведенні практики в тому числі в
період відпустки за що йому було надано
оплачувані дні відпочинку.
Профспілковий комітет вказує, що
позивач не притягався адміністрацією
підприємства до проведення надурочних
робіт.

Згідно до ст.233 КЗпП України працівник
може звернутися з заявою про вирішення
трудового спору до суду 3-х місячний
строк з дня коли він дізнався або
повинен був дізнатися про порушення
його права. Згідно ч.2 ст.71 КЗпП України,
залучення працівників до роботи у
вихідні дні провадиться за письмовим
наказом (розпорядженням) власника або
уповноваженого ним органу. Відповідно
до ст.72 КЗпП України робота у вихідний
день може компенсуватися, за згодою
сторін, наданням іншого дня відпочинку
або у грошовій формі у подвійному
розмірі .Оплата за роботу у вихідній
день обчислюється за правилами ст. 107
КЗпП України. Відповідно до ст.107 КЗпП
України робота у святковий і неробочий
день (частина четверта статті 73)
оплачується у подвійному розмірі:1)
відрядникам - за подвійними відрядними
розцінками;2) працівникам, праця яких
оплачується за годинними або денними
ставками, - у розмірі подвійної
годинної або денної ставки; 3)
працівникам, які одержують місячний
оклад, - у розмірі одинарної годинної
або денної ставки зверх окладу, якщо
робота у святковий і неробочий день
провадилася у межах місячної норми
робочого часу, і в розмірі подвійної
годинної або денної ставки зверх
окладу, якщо робота провадилася понад
місячну норму. Оплата у зазначеному
розмірі провадиться за години,
фактично відпрацьовані у святковий і
неробочий день. На бажання працівника,
який працював у святковий і неробочий
день, йому може бути наданий інший день
відпочинку.

Згідно ч.1 ст. 121 КЗпП України, працівник
має право на отримання витрат та
отримання інших компенсацій у зв'язку
зі службовими відрядженнями.

Відповідно до ч.1 ст. 106 КЗпП України
при годинній сплаті за труд робота
понад нормований час сплачується в
подвійному розмірі годинної ставки.

Зі змісту ст. 63 КЗпП України
вбачається, що надурочні роботи на
допускаються. Надурочними вважаються
роботи понад встановлену тривалість
робочого дня. Власник або
уповноважений ним орган може
застосувати надурочні роботи лише у
виняткових випадках , що передбачені
законодавством. Власник або
уповноважений ним орган може
застосовувати надурочні роботи тільки
у виняткових випадках, зокрема при
проведені робіт необхідних для
оборони країни, а також відвернення
громадського або стихійного лиха; при
проведенні громадське необхідних
робіт по водопостачанню,
газопостачанню, опаленню, освітленню,
каналізації транспорту зв'язку - для
усунення випадкових або несподіваних
обставин; при необхідності закінчити
почату роботу, яка в наслідок
непередбачуваних обставин чи
випадкової затримки з технічних умов
виробництва не могла бути закінчена в
нормальний робочий час, коли при
чинення її може призвести до загибелі
державного чи громадського майна; при
необхідності виконати
вантажно-розвантажувальні роботи з
метою недопущення або усунення
простою рухомого складу чи скупчення
вантажів у пунктах відправлення чи
призначення;для продовження робіт при
не з'явленні працівника, який заступає,
коли робота не допускає перерви.

Згідно Порядку відрядження в межах
України, встановленого Інструкцією
про службові відрядження в межах
України та закордон затвердженої
наказом міністерства Фінансів України
від 13.03.1998 року №59, направлення
працівника підприємства у відрядження
здійснюється керівником цього
підприємства або його заступником і
оформлюється наказом із зазначенням :
пункту призначення, назви
підприємства, куди відряджений
працівник, строку й мети відрядження.
Сума добових витрат визначається
згідно із наказом про відрядження та
відповідними первинними документами.
За відсутності наказу добові витрати
не виплачуються.

Відповідно до Постанови КМУ «Про
суми та склад витрат на відрядження
державних службовців, а також інших
осіб, що направляються у відрядження
підприємствами, установами та
організаціями, які повністю або
частково утримуються (фінансуються)
за рахунок бюджетних коштів» від 02.02.2011
року № 98 за наявності підтвердних
документів відшкодовуються: 1) витрати:
на проїзд (у тому числі на перевезення
багажу, бронювання транспортних
квитків) до місця відрядження і назад, а
також за місцем відрядження (у тому
числі на орендованому транспорті); на
оплату вартості проживання у готелях
(мотелях), інших житлових приміщеннях;
на побутові послуги, що включені до
рахунків на оплату вартості проживання
у місцях проживання (прання, чищення,
лагодження та прасування одягу, взуття
чи білизни), але не більш як 10 відсотків
сум добових витрат для держави, до якої
відряджається працівник, визначених у
додатку 1 до цієї постанови, за всі дні
проживання; на бронювання місць у
готелях (мотелях) у розмірах не більш як
50 відсотків вартості місця за добу; на
користування постільними речами в
поїздах; на оформлення закордонних
паспортів; на оформлення дозволів на
в'їзд (віз); на оплату вартості
страхового поліса життя або здоров'я
відрядженого працівника або його
цивільної відповідальності (у разі
використання транспортного засобу) за
наявності оригіналу такого поліса з
відміткою про сплату страхового
платежу, якщо згідно із законами
держави, до якої відряджається
працівник, або держав, територією яких
здійснюється транзитний рух до
зазначеної держави, необхідно
здійснити таке страхування; на
обов'язкове страхування та інші
документально оформлені витрати,
пов'язані з правилами в'їзду та
перебування у місці відрядження; на
оплату службових телефонних розмов; 2)
комісійні витрати у разі обміну валюти.

Вивчивши докази по справі, суд
приходить до висновку, що вихідні дні
позивача, саме у кількості 41,5 день
підтверджуються рішенням комісії по
трудовим спорам від 28.05.2012 року.
Вказане рішення КТС було скасоване
іншим рішенням КТС від 19.11.2011 року у
зв'язку з його необґрунтованістю. При
цьому цим рішенням встановлено, що
позивач має право на 7,5 вихідні дні.
Позивач вважає, що рішення КТС від
19.11.2011 року є юридично нікчемним, так як
комісія не має повноважень сама
скасовувати раніше прийняте рішення.
Однак, суд не погоджується з таким
міркуванням позивача та вважає, що за
цими підставами позивач мав би
оскаржити рішення КТС від 19.11.2011 року в
судовому порядку. Проте позивач цього
не зробив з особистих міркувань. При
цьому суд враховує свідчення свідка
ОСОБА_8 який зокрема зазначив, що
комісія з трудових спорів від 28.05.2012
року при прийнятті рішення про
наявність у позивача 41,5 вихідного дня
керувались в цілому твердженнями
самого позивача. З урахуванням того, що
позивачем не оскаржено в
передбаченому законом порядку рішення
КТС від 19.11.2011 року, та йому було
виплачено грошову компенсацію за 7,5
вихідні дні, визначених вказаним
рішенням, суд вважає, що підстав для
задоволення позовних вимог в цій
частині не мається та в задоволенні
позовних вимог про стягнення
заробітної платні за роботу протягом 30
днів за час літньої науково-дослідної
практики 2009-2011 років в сумі 2343,7 грн., а
також заробітної плати в подвійному
розмірі протягом 4 вихідних днів в
сумі 569,84 грн., необхідно відмовити. При
цьому суд враховує, рішення Жовтневого
районного суду м. Маріуполя від 22.03.2013
року, яке набрало законної сили, та за
яким підтверджені зазначені обставини.
Стосовно позовних вимог про стягнення
з відповідача заробітної плати за
надурочну роботу під час літньої
практики 2009-2011 років, суд приходить до
висновку, про необхідність відмови в
задоволенні вказаних вимог, оскільки
під час судового розгляду не було
надано належних доказів, крім
особистих міркувань позивача відносно
того, що позивач щоденно протягом
проведення практики не менш ніж на 4
години виконував надурочну роботу.
Крім того, суд приймає до уваги, що під
час проведення літньої практики не на
одного позивача було покладено
обов'язки слідкувати за життям та
здоров''я дітей, а ще на кількох
викладачів.

Стосовно позовних вимог про стягнення
добових витрат в сумі 900 грн., суд
приходить до висновку про необхідність
часткового задоволення позовних вимог.
Згідно вивчених в судовому засіданні
наказів про проведення літньої
науково-дослідної практики №120 від
16.06.2009 року, №111 від 07.06.2010 року та №104
від 08.06.2011 року, тільки в двох останніх
наказах зазначено прізвище
відповідача, як одного з
відповідальних за життя та здоров'я
дітей під час проведення літньої
науково-дослідної практики у 2010-2011
роках у с. Захаріївка. Прізвище
відповідача в наказі №120 від 16.09.2009
року не зазначено. Під час судового
розгляду свідок ОСОБА_2 підтверджував
висловлювання позивача, що останній
приймав участь у проведенні практики в
2009 році, деякий час, проте суду не
надано доказів, що позивач це зробив не
з особистої ініціативи на прохання
когось із педагогів, а саме за наказом
адміністрації учбового закладу. Проте
участь позивача у проведені літніх
науково-дослідних практик у 2010-2011 роках
підтверджена відповідними наказами
адміністрації учбового закладу. З
урахуванням того, що дійсно літня
науково-дослідна практика провадилась
за межами міста Маріуполя, де позивач
виконує свої службові обов'язки на
постійній основі, суд вважає, що
позивач має право на отримання
відшкодування добових витрат.
Відповідно до розрахунку наданого
позивачем, з яким погоджується суд, за
цей період його добові витрати склали
600 грн. Суд вважає, необґрунтованими
заперечення, представника
відповідача в цій частині та посилання
на Порядок відрядження в межах
України, встановленого Інструкцією
про службові відрядження в межах
України та закордон затвердженої
наказом міністерства Фінансів України
від 13.03.1998 року № 59, оскільки саме на
роботодавця, покладений обов'язок
оформити необхідні документи для
відрядження, а саме наказ про
направлення у відрядження, оскільки
Наказом Міністерства фінансів України
«Про визнання таким, що втратив
чинності, наказу Державної податкової
інспекції України від 28.07.1997 року № 260»
посвідчення про відрядження
оформлювати не потрібно.

Добові виплачуються за кожен
день (включаючи день вибуття та день
прибуття) перебування працівника у
відрядженні в межах України,
враховуючи вихідні, святкові й
неробочі дні та час перебування в
дорозі (разом з вимушеними зупинками) у
розмірі сум, затверджених Постановою
КМУ № 98.

Відповідно до вимог ст.79,80,88 ЦПК
України та Закону України «Про судовий
збір» з КЗ «Маріупольській міський
ліцей Маріупольської міської ради»
підлягає стягненню судовий збір в
розмірі 229 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.43,63,71,72,106,107,121,233 КЗпП України, ст. 24
ЗУ «Про оплату праці», Порядку
відрядження в межах України,
встановленого Інструкцією про
службові відрядження в межах України
та закордон затвердженої наказом
міністерства Фінансів України від
13.03.1998 року № 59, Постанови КМУ «Про суми
та склад витрат на відрядження
державних службовців, а також інших
осіб, що направляються у відрядження
підприємствами, установами та
організаціями, які повністю або
частково утримуються (фінансуються)
за рахунок бюджетних коштів» від 02.02.2011
року № 98, Наказу Міністерства фінансів
України «Про визнання таким, що втратив
чинності, наказу Державної податкової
інспекції України від 28.07.1997 року № 260»,
ст.ст.15, 30, 88, 174, 197 ч.2, 209, 212-215, 294 ЦПК
України, суд -

В
И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Комунального закладу
«Маріупольській міський ліцей», про
стягнення заборгованості з заробітної
плати, добових витрат та сплати роботи
у надурочний час - задовольнити
частково.

Стягнути з Комунального закладу
«Маріупольській міський ліцей
Маріупольської міської ради»
(ідентифікаційний код 23422206) на користь
ОСОБА_1 добові витрати в сумі 600 грн.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з Комунального закладу
«Маріупольській міський ліцей
Маріупольської міської ради»
(ідентифікаційний код 23422206) на користь
держави судовий збір у сумі 229 гривень 40
копійок.

На рішення може бути подано апеляційну
скаргу до Донецького апеляційного
суду в м. Маріуполі через Жовтневий
районний суд м. Маріуполя протягом 10
днів після його проголошення, а особою,
яка не була присутня в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення - протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 04.06.2014
року.

Суддя
С.В. Кулик