Номер провадження: 22-ц/785/5097/14
Головуючий у першій інстанції Кочко
Доповідач Суворов В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2014 року
м. Одеса

Судова колегія судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області

в складі:

головуючого - Суворова В.О.

суддів -Артеменко І.А.

-Сватаненко В.І.

при секретарі -Добряк Н.І.

за участю: представника ОСОБА_3-ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Одеської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Овідіопольського районного
суду Одеської області від 03 квітня 2014
року по справі за заявою ОСОБА_5 про
перегляд рішення Овідіопольського
районного суду Одеської області від 09
березня 2011 року за нововиявленими
обставинами за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_5, треті особи інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області,
Таїровська селищна рада
Овідіопольського району Одеської
області про визнання права власності
на 1/2 частину земельної ділянки площею
0, 0740 га для здійснення підприємницької
діяльності, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, а також на ? частину
побудованої на ній будівлі кафе-бару
«ІНФОРМАЦІЯ_1» площею до 332,8 кв.м. ,

ВСТАНОВИЛА:

25 серпня 2010 року позивачка звернулась
до суду з зазначеним позовом, який
уточнила 23 та 27 вересня 2010 року, а також
31 січня 2011 року. Обґрунтовуючи свої
вимоги посилається на те, що сторони
під час шлюбу придбали спірне майно,
яке було зареєстровано за
відповідачем. Відповідно до
правоустановчих документів площа кафе
бара складала 275, 1 кв.м. У 2004 року вони
самочинно реконструювали кафе-бар і
збільшили загальну площу до 332,8 кв. м.

З метою вирішення спору щодо поділу
спільного сумісного майна подружжя
позивачка звернулася до Приморського
районного суду м.Одеси . Рішенням
Приморського районного суду м. Одеси
від 01 вересня 2009 року за нею в порядку
поділу спільного майна подружжя
визнано право власності на ? частину
кафе-бару та земельної ділянки. При
цьому, в рішенні суду зазначена
загальна площа кафе-бару 275, 1 кв.м., без
врахування її збільшення внаслідок
самочинної реконструкції. З метою
оформлення права власності на ?
частину кафе-бару, з урахуванням
самочинного збільшення його загальної
площі до 332,8 кв.м. актами готовності
об'єкта до експлуатації і прийняття
його до експлуатації, вона отримала
погодження з відповідними органами
влади та службами , залишилось лише
отримати сертифікат про відповідність
збудованого об'єкта проектній
документації вимогам державних
будівельних норм та правил у інспекції
ДАБК Одеської області. Проте у видачі
сертифікату їй було відмовлено у
зв'язку з тим, що ОСОБА_5, як другий
співвласник будівлі кафе-бару,
відмовився підписати акт готовності
будівлі для прийняття її до
експлуатації.

Рішенням Овідіопольського районного
суду Одеської області від 09 березня 2011
року, залишеним без змін ухвалою
колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області від 01 липня 2011 р.
позов задоволено. Визнано за ОСОБА_3
право власності на ? частину кафе-бару
«ІНФОРМАЦІЯ_1», який складається з
позначених на плані під літ.
«А»-кафе-бару, загальною площею 332,8
кв.м., під літ. «Б»-навісу, №№1-7,1-споруд
і розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3
судові витрати.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 жовтня 2011 року касаційна
скаргу ОСОБА_5-відхилена, рішення
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 09 березня 2011 року
та ухвала колегії суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області від
01 липня 2011 р. залишені без змін.

11 лютого 2014 року ОСОБА_5 звернувся з
заявою про перегляд рішення суду за
ново виявленими обставинами (а.с.2 т.2).

Рішенням суду першої інстанції від 03
квітня 2014 року заяву ОСОБА_5-задоволено.

Рішення Овідіопольського районного
суду Одеської області від 09 березня 2011
року-скасовано за ново виявленими
обставинами.

У задоволенні позивних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_5 про визнання права власності на
нерухоме майно-відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставиться
питання про скасування рішення суду
першої інстанції в зв'язку з порушенням
норм матеріального та процесуального
права та відмову у задоволенні заяви
про перегляд рішення за нововиявленими
обставинами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність рішення суду в межах
позовних вимог і доводів апеляційної
скарги, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції задовольняючи
вимоги відповідача про перегляд
рішення за ново виявленими обставинами
виходив з того, що на час розгляду
справи за відповідачем не було
зареєстровано право власності на ?
частину спірного майна, оскільки на
підставі рішення суду було здійснено
державну реєстрацію переходу 2/3 частин
приміщення кафе-бару у власність
позивачки. Відповідно відповідач був
власником 13 частини кафе-бару, про що
йому стало відомо у 2013 р. З урахуванням
того, що позивачка обґрунтовувала свої
вимоги тим, що за відповідачем
зареєстровано право власності на ?
частину спірного майна, яке на той час
йому не належало, а також, що за
позивачкою визнано право власності на ?
частину самочинно збудованого майна ,
суд відмовив у задоволенні позовних
вимог .

Але судова колегія не може погодитися з
вказаним висновком з наступних
підстав.

Судовою колегією встановлено, що
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з 30 липня 1998 р. по 2005
рік перебували у зареєстрованому
шлюбі, у ході якого набули земельну
ділянку площею 0,0740 га для здійснення
підприємницької діяльності, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1, на
який побудували будівлю кафе-бару
«ІНФОРМАЦІЯ_1» площею 275,1 кв.м.

25 липня 2001 р. ОСОБА_5 видано свідоцтво
про право власності на будівлю
кафе-бару, загальна площа кафе-бару на
той час була 275,1 кв.м. Відповідно до
державного акту на землю від 03 вересня
2001 року земельна ділянка площею 0,0740 га,
на якій розташована спірна будівля
кафе-бару, передана у власність
відповідача (а.с. 79-82).

Весною 2004 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5
реконструювали кафе-бар і збільшили
загальну площу його до 332,8 кв.м.

Актом готовності об'єкту до
експлуатації та актом державної
приймальної комісії, утвореної
розпорядженням Овідіопольської
районної державної адміністрації від 14
червня 2005 р. №399, за участю
представників Овідіопольської
районної державної адміністрації,
Таїровської селищної ради, відділу
містобудування та архітектури
Овідіопольської районної державної
адміністрації, Овідіопольської
районної санепідемстанції,
Овідіопольського РВ ГУ МНС України в
Одеській області, Одеської державної
інспекції ПБ та ОП в АПК та СКС,
територіального управління державної
інспекції з енергозбереження в
Одеській області, управління охорони
навколишнього середовища в Одеській
області визнано, що пред'явлений
приймальній комісії після
реконструкції кафе-бар загальною
площею 332,8 кв.м. прийнятий до
експлуатації (а.с. 19, 20, 21-23, 124-128).

Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області ОСОБА_3, з урахуванням
письмової заяви відповідача про його
заперечення щодо оформлення права
власності позивачки на будівлю
кафе-бару після самочинної
реконструкції, відмовлено у видачі
сертифіката про відповідність
збудованого об'єкта вимогам державних
стандартів, будівельних норм та правил
з тої підстави, що акт готовності
кафе-бару до експлуатації не був
підписаний відповідачем (а.с. 28, 29 зв.).

З метою вирішення спору позивачка
звернулася до Приморського районного
суду м. Одеси з позовом про поділ
спільного сумісного майна подружжя.

Заочним рішення Приморського
районного суду міста Одеси від 20 лютого
2006 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
02 серпня 2006 року за позивачкою визнано
право власності на 2/3 частини кафе бару,
за відповідачем визнано право
власності на 1/3 частину кафе-бару. На
підставі вказаного рішення ОСОБА_3 була
проведена реєстрація права власності
на 2/3 частини кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1» -
загальною площею 275,1 кв.м. Відповідач в
свою чергу не реєстрував право
власності на 1/3 частину вказаного
майна.

Зазначені судові рішення ухвалою
Верховного Суду України від 16 травня 2007
року скасовані та справу направлено
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 01 вересня 2009 р., яке набрало
законної сили 18 листопада 2009 р., за
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в порядку поділу
спільного майна подружжя визнано право
власності по 1/2 частині за кожним на
майно у вигляді кафе-бару
«ІНФОРМАЦІЯ_1»загальною площею 275,1
кв.м., розташованого по АДРЕСА_1 і
земельної ділянки площею 0,0740 га
несільськогосподарського призначення,
розташованої за тією ж адресою (а.с. 10-16).
Відповідно до вказаного рішення за
позивачкою була проведена реєстрація
права власності на 12 частину кафе бару
«ІНФОРМАЦІЯ_1» , загальною площею 275,1
кв.м. Відповідач знову не зареєстрував
право власності на належне йому майно.

Суд першої інстанції розглядаючи
справу та ухвалюючи рішення від 09
березня 2011 року, виходив з того, що
відповідно до рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 01 вересня 2009
р. частки між сторонами є рівними.
Судова колегія вважає, що вказаний
висновок є обґрунтований, оскільки
відповідає ч. 5 ст. 11 ЦК України,
відповідно до якої рішення суду є
правовстановлюючим документом, яким
остаточно вирішується спір.

Посилання відповідача на те , що на час
розгляду справи він був власником 13
частини спірного майна, яка взагалі за
ним не була зареєстрована відповідно
до рішення Приморського районного
суду м. Одеси від 20 лютого 2006 року, а за
ОСОБА_3 була проведена реєстрація права
власності на 2/3 частини кафе-бару, що є
нововиявленою обставиною оскільки
йому не було відомо про вказане, не
заслуговує на увагу з наступних
підстав.

Судовою колегією було встановлено, що
рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 20 лютого 2006 року за
позивачкою було визнано право
власності на 23 частини, а за
відповідачем на 1/3 частину кафе-бару.
Але вказане рішення було скасоване та
ухвалене нове рішення , яким за
сторонами було визнано право власності
на спірне кафе-бару у рівних частках.
Безумовно на час ухвалення рішення
Овідіопольського районного суду від 09
березня 2011 року про вказане було відомо
відповідачу , оскільки він та його
представник приймали участь у справі.
Крім того, вказане свідоцтво було
скасоване на підставі рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 01 вересня 2009 року та за сторонами
було визнано право власності на
кафе-бар в рівних частках. Крім того , за
заявником не була зареєстрована 1/3
частина кафе-бару. Таким чином , на час
ухвалення рішення Овідіопольського
районного суду Одеської області від 09
березня 2011 року за відповідачем не було
зареєстровано право власності на 1/3
частину кафе-бару.

Все перераховане дає судовій колегії
зробити висновок, що суд першої
інстанції задовольняючи заяву про
перегляд рішення за нововиявленими
обставинами на вказані обставини уваги
не звернув.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року № 4 "Про
застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами" обставини,
які відповідно до пункту 1 частини
другої статті 361 ЦПК є підставою для
перегляду судового рішення, це
юридичні факти, які існували на час
розгляду справи, але не були і не могли
бути відомі заявнику, повинні бути
істотними, тобто такими, що могли
вплинути на висновки суду при
ухваленні судового рішення і були
встановлені після набрання ним
законної сили.

З урахуванням того, що за заявником не
було зареєстровано право власності на
1/3 частину кафе-бару, рішення суду,
відповідно до якого за ним було визнано
право власності на 1/3 частину спірного
майна скасовано, а також була скасована
реєстрація права власності за
позивачкою на 2/3 частини кафе-бара,
рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 01 вересня 2009 р. за сторонами
було визнано право власності на
кафе-бар у рівних частках, яку
позивачка зареєструвала, судова
колегія вважає, що відсутня така
нововиявлена обставина як те, що на час
ухвалення рішення Овідіопольського
районного суду Одеської області від 09
березня 2011 р. відповідач відповідно до
рішення суду був власником 1/3 частини
кафе-бару.

Розглядаючи спір по суті судова
колегія, застосовуючи принцип
диспозитивності закріплений у ст. 11 ЦПК
України, приходить до висновку, що
відповідач в відповідності до ст. 10,60
ЦПК України не надав доказів, які б
свідчили, що він на час розгляду справи
був власником 1/3 частини кафе-бару, у
зв'язку з чим його заперечення на позов
не заслуговують на увагу. На підставі
викладеного судова колегія вважає, що
заперечення відповідача проти позову
не заслуговують на увагу. Інші доводи
викладені в заяві про перегляд рішення
суду за нововиявленими обставинами (то
що була проведена самочинна
реконструкція кафе бару, та то що по
вказаному спору було ухвалено рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 01 вересня 2009 р. ) були предметом
розгляду суду при ухвалені рішення від
09 березня 2011 р.

Таким чином, судова колегія вважає, що
суд першої інстанції, виносячи рішення,
неповно з'ясував обставини, що мають
значення для справи, неправильно
застосував норми матеріального та
процесуального права , що є підставою
для скасування рішення суду першої
інстанції з відмовою у задоволенні
заяви про перегляд рішення за
нововиявленими обставинами.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п. п.
1,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Одеської
області,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
-задовольнити частково.

Рішення Овідіопольського районного
суду Одеської області від 03 квітня 2014
року - скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_5 про
перегляд рішення Овідіопольського
районного суду Одеської області від 09
березня 2011 року за нововиявленими
обставинами - відмовити.

Залишити в силі рішення
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 09 березня 2011 року.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської
області
В.О. Суворов

В.І. Сватаненко

І.А. Артеменко