АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-1405/14
Головуючий у 1 інстанції: Камбулов Д.Г.
У Х В А Л А

Іменем України

10 червня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Нежури В.А.

суддів: Соколової В.В.,
Усика Г.І.

при секретарі: Меєчко Д.П.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на
рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 25 вересня 2013 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль" в
особі Дніпропетровської обласної
дирекції до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи:
Орган опіки та піклування Оболонської
районної у м. Києві державної
адміністрації, Головне управління
Державної міграційної служби України у
м. Києві про звернення стягнення на
предмет іпотеки та виселення, -

В С Т А Н О В И Л А

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 25 вересня 2013 року позов ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль" в особі
Дніпропетровської обласної дирекції
до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, яка діє в свої
інтересах, а аткож інтересах
малолітньої ОСОБА_5, треті особи: Орган
опіки та піклування Оболонської
районної у м. Києві державної
адміністрації, Головне управління
Державної міграційної служби України у
м. Києві про звернення стягнення на
предмет іпотеки та виселення
задоволено.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки
за іпотечним договором № 014/153511/3147/74- ж
від 10.10.2008 р., а саме - однокімнатну
квартиру, загальною площею 34,6 кв. м,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1, яка
належить на праві власності ОСОБА_1
шляхом продажу квартири за початковою
вартістю не нижчою за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності на прилюдних торгах у межах
процедури виконавчого провадження для
задоволення грошових зобов'язань за
кредитним договором № 014/153511/3147/74 від
10.10.2008 р. перед ПАТ "Райффайзен Банк
Аваль" в сумі - 4 517 078,66 (чотири мільйони
п'ятсот сімнадцять тисяч сімдесят
вісім гривень), 66 грн.

Виселено ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 з квартири АДРЕСА_1,
находиться в іпотеці Банку.

Зобов'язано Головне управління
Державної міграційної служби України у
місті Києві зняти з реєстраційного
обліку ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які були
зареєстровані з 10.07.2012 року за адресою:
АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позову,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального
права.

Зокрема апелянти вказують на те,що
вони не були належним чином
повідомлені про час і місце слухання
справи, у зв*язку із чим були позбавлені
в повній мірі реалізувати свої
процесуальні права на захист проти
пред*явленого позову.

В суді апеляційної інстанції
апелянти підтримали подану скаргу, із
викладених в ній підстав, ОСОБА_4, із
наданих в суді апеляційної інстанції
пояснень її чоловіка - ОСОБА_2, була
повідомлена про час і місце слухання
справи, не з*явилася в судове засідання
з поважної причини.

Представник позивача проти
задоволення апеляційної скарги
заперечувала в, просив залишити
рішення суду першої інстанції без змін.

Представник ГУ Державної міграційної
служби України у місті Києві пояснив,
що вони готові виконати рішення суду,
яке набере чинності.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого рішення, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 10 жовтня 2008 року
між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі
Дніпропетровської обласної дирекції,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство "Райффайзен Банк
Аваль" та ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір № 014/153511/3147/74 про
надання кредиту у сумі 97 320,00 доларів
США на придбання квартири в місті Київ,
а відповідачі взяли на себе
зобов'язання сплачувати проценти за
користування кредитом та здійснювати
повернення кредиту щомісячними
платежами відповідно графіку ( а с.7-15).

В забезпечення виконання зобов'язань
по поверненню кредитних коштів, між
позивачем та відповідачем ОСОБА_1 10
жовтня 2008 року було укладено іпотечний
договір № 014/153511/3147/74-ж про передачу в
іпотеку банку однокімнатної квартири
АДРЕСА_1 (а.с. 16-18).

Позивач виконав свої зобов'язання за
кредитним договором належним чином,
перерахувавши ОСОБА_1 кредитні кошти в
сумі 97 320,00 доларів США (а.с. 19).

Відповідно до ст. 7 кредитного договору,
позичальник ОСОБА_1, зобов*язалася
щомісячно здійснювати погашення
кредиту та процентів в розмірі згідно з
графіком погашення кредиту та інших
платежів

ОСОБА_1 не виконувала належним чином
свої зобов*язання за кредитним
договором, в зв"язку з чим у неї виникла
заборгованість по відсоткам за
користування кредитом в розмірі 56 604,92
доларів США, а відсотки та кредит не
сплачуються з жовтня 2011 року.

Згідно ч. І ст. 35 Закону України "Про
іпотеку" та п. 5.1. Договору іпотеки, у
разі порушення основного зобов'язання
та/або умов іпотечного договору
іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмову
вимогу про усунення порушення. В цьому
документі зазначається стислий зміст
порушених зобов'язань, вимога про
виконання порушеного зобов'язання у не
менш ніж трицятиденний строк та
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки у разі невиконання
цієї вимоги. Якщо протягом
встановленого строку вимога
іпотекодержателя залишається без
задоволення, іпопекодержатель вправі
розпочати звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Відповідно до наведених норм права та
умов кредитного і іпотечного
договорів, 05.04.2013 р. позивачем було
направлено письмову вимогу на адресу
відповідачки ОСОБА_1 про усунення
порушень кредитного договору та
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки та звільнення
добровільно жилого приміщення, яке
знаходиться в іпотеці банку, але
вказана вимоги не була виконана.

Відповідно до п. 16.3. кредитного
договору, за прострочення виконання
будь-яких грошових зобов'язань за цим
договором, позичальник сплачує
кредитору пеню в розмірі 0,5 % від
простроченої до оплати суми за кожен
календарний день прострочення. Сума
нарахованої пені за прострочення
погашення кредиту та відсотків складає
400 568,85 доларів США.

Згідно розрахунку заборгованості
заборгованість відповідачки ОСОБА_1
перед позивачем за кредитним договором
станом на 01.04.2013 р. складає 565 129,32
доларів США, що становить за офіційним
курсом НБУ (100 дол. США=799,30 гривень) 4 517
078,66 гривень, де: 107 955,55 доларів США (862
888,71 гривень) - заборгованість кредиту; 56
604,92 доларів США (109 520,81 гривень) -
заборгованість по відсоткам; 400 568,85
доларів США 3 201 746,82 гривень) -
нарахована пеня за несвоєчасне
погашення кредиту та відсотків ( а.с.
92-94).

Статтею 572 ЦК України передбачено, що в
силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України
"Про іпотеку", ч. 1 ст. 589 ЦК України, у
разі невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення на предмет застави.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про
іпотеку" передбачено, що обтяження
нерухомого майна іпотекою підлягає
державній реєстрації в порядку,
встановленому законодавством. У разі
недотримання цієї умови іпотечний
договір є дійсним, але вимога
іпотекодержателя не набуває
пріоритету відносно зареєстрованих
прав чи вимог інших осіб на передане в
іпотеку нерухоме майно.

Відповідно до Витягу про реєстрацію у
Державному реєстрі іпотек від 10 жовтня
2008 року, номер витягу 8196, предмет
іпотеки зареєстрований в Державному
реєстрі іпотек за реєстраційним
номером 8057605.

Згідно ч. І ст. 7 Закону України "Про
іпотеку" - за рахунок предмета іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачено
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання.

Відповідно до п. 1 ст. 590 ЦК України, ч. З
ст. 33 Закону України "Про іпотеку",
звернення стягнення на предмет застави
здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Заставодержатель набуває
право звернення стягнення на предмет
застави в разі, коли зобов'язання не
буде виконано у встановлений строк
(термін) якщо інше не встановлено
договором або законом.

У відповідності до ст. 7 Закону України
«Про іпотечне кредитування, операції з
консолідованим іпотечним боргом та
іпотечні сертифікати», примусове
звернення стягнення на предмет іпотеки
і його реалізація задоволення вимог
іпотекодержателя здійснюється органом
державної виконавчої служби на
підставі рішення суду або виконавчого
напису нотаріуса відповідно до Закону
України "Про виконавче провадження", з
урахуванням вимог, установлених
Законом України "Про іпотеку".

Згідно п. 8 ст. 54 Закону України "Про
виконавче провадження", примусове
звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється державним виконавцем з
урахуванням положень Закону України
"Про іпотеку".

Частиною 1 статті 41 Закону України "Про
іпотеку", передбачено, що реалізація
предмета іпотеки, на який звертається
стягнення за рішенням суду або за
виконавчим написом нотаріуса,
проводиться, якщо інше не передбачено
рішенням суду, шляхом продажу на
прилюдних торгах у межах процедури
виконавчого провадження, передбаченої
Законом України "Про виконавче
провадження", з дотриманням вимог
Закону України "Про іпотеку".

Згідно ч. І ст. 40 Закону України "Про
іпотеку", звернення стягнення на
переданий в іпотеку житловий будинок
чи житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться у порядку, встановленому
законом.

Згідно із ч. 2 ст. 39 Закону України "Про
іпотеку", одночасно з рішенням про
звернення стягнення на предмет іпотеки
суд за заявою іпотекодержателя
виносить рішення про виселення
мешканців за наявності підстав,
передбачених законом, якщо предметом
іпотеки є житловий будинок або житлове
приміщення.

Відповідно до довідки з ЖЕКу - 503 (форма
№3) м. Києва в квартирі, яка знаходиться
в іпотеці банку зареєстровано з 10.07.2012
р.: ОСОБА_4 (невістку) ІНФОРМАЦІЯ_1 та її
доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що є
порушенням договору іпотеки, а саме п.
3.6, у якому іпотекодатель (ОСОБА_1)
засвідчує і гарантує, що на момент
укладення цього договору жилому
приміщенні, яке є предметом іпотеки,
будуть проживати такі особи: ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 52).

Іпотекодавець (ОСОБА_1) до моменту
укладення договору іпотеки надала
іпотекодержателю (Банку) нотаріально
посвідчені згоди всіх повнолітніх
осіб, які будуть проживати у жилому
приміщенні, що є предметом іпотеки, на
їх добровільне виселення у разі
звернення стягнення іпотекодержателя
на предмет іпотеки, Іпотекодавець
гарантує, що протягом строку дії цього
договору він зобов"язується не
надавати права користування, не
вселяти (не реєструвати) в жиле
приміщення, що є предметом іпотеки,
будь-яких осіб без попереднього
надання іпотекодержателем аналогічної
згоди на їх виселення".

Відповідно до ч. 3 ст. 109 ЖК України -
звернення стягнення на передане в
іпотеку жиле приміщення є підставою
для виселення всіх громадян, що
мешкають у ньому, за винятками,
встановленими законом. Після прийняття
кредитором рішення про звернення
стягнення на передане в іпотеку жиле
приміщення всі громадяни, що мешкають у
ньому, зобов'язані на письмову вимогу
кредитора або нового власника цього
жилого приміщення добровільно
звільнити його протягом двох місяців з
дня отримання цієї вимоги. Якщо
громадяни не звільняють жиле
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Позивачем 21.08.2013 р. на адресу
відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
були направлені вимоги - попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки та необхідність виселення із
квартири.

Відповідно до вимог ст. 33 Закону
України "Про іпотеку", у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Враховуючи те, що наявність
осіб, зареєстрованих в квартирі, на яку
звертається стягнення, негативно
відобразиться на його вартості, а також
утруднить реалізацію цього майна, в
разі звернення стягнення на предмет
іпотеки, виникають підстави для зняття
з реєстрації за місцем проживання осіб,
що зареєстровані в квартирі, на яку
звертається стягнення.

Згідно статей 525, 526, 530 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу. Одностороння
відмова від зобов"язання або
одностороння зміна його умов не
допускається.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов"язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплатити процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього кодексу, а
саме позикодавець має право на
одержання від позичальника процентів
від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок . одержання процентів
встановлюються договором. Якщо
договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір визначається на
рівні облікової ставки Національного
банку України.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов"язання, на вимогу кредитора
зобов"язаний сплатити суму боргу з
урахування встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Таким чином, встановивши факт не
виконанням відповідачкою ОСОБА_1 своїх
зобов'язань за кредитним договором, що
був забезпечений укладанням договору
іпотеки, суд задовольнив пред*явлений
позов шляхом звернення стягнення на
предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 з
метою погашення заборгованості за
кредитним договором, а також виселення
із вказаної квартири, які вселилися і
проживають в ній в порушення умов
укладеного договору іпотеки.

Колегія суддів погоджується із такими
висновками суду першої інстанції, які
відповідають встановленим у справі
фактичним обставинам, а також нормам
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги колегія
суддів відхиляє як безпідставні,
оскільки посилання апелянтів лише на
процесуальних норм, а саме відсутність
повідомлення про час і місце слухання
справи, не може бути підставою для
скасування рішення суду. Інших доводів
по суті оскаржуваного рішення апелянти
не наводять.

Таким чином рішення є законним і
обґрунтованим і підстав для його зміни
чи скасування колегія судів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України , колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 25 вересня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: