Справа № 2-1780/11
Провадження № 2/712/151/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2014 року Соснівський районний
суд м. Черкаси в складі

головуючого - Мельник І.О.

при секретарі - Аліценко
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2 про поділ майна,
мотивуючи свої вимоги тим, що у період
шлюбу із відповідачем було придбано
майно у вигляді цінних паперів у таких
підприємствах: ВАТ "Черкасагропроект" -
482139 простих іменних акцій, загальною
вартістю 4 578 000 грн., належить
відповідачеві як акціонеру; ВАТ
"Черкасиводпроект" - 419977 простих
іменних акцій, загальною вартістю 3 815 000
грн., належить відповідачеві як
акціонеру; ВАТ "ПМК-216" - 1454265 простих
іменних акцій, загальною вартістю 3 815 000
грн., належить відповідачеві як
акціонеру. Також, за час перебування у
шлюбі було придбано нерухоме майно:
житловий будинок в АДРЕСА_1, вартістю 1
526 000 грн.; земельна ділянка площею 0,16 га
в АДРЕСА_2, вартістю 1 526 000 грн., а також
рухоме майно: транспортний засіб ACURA MDX,
2008 року випуску, держ. номер НОМЕР_1,
вартістю 400 000,00 грн.; транспортний
засіб ТОYОТА САМRY, 2003 року випуску, держ.
номер НОМЕР_2, вартістю 160 000,00 грн.;
частка у статутному фонді ПП "Злата
Тера" в розмірі 100% вартістю 1 526 000 грн.;
частка у статутному фонді ПП "Ренон" в
розмірі 100% вартістю 1 526 000 грн.; частка в
статутному фонді ТОВ "СтройСталь" в
розмірі 100% вартістю 2 289 000 грн. Загальна
вартість майна, що є з відповідачем
спільною сумісною власністю, становить
21 161 000 грн. Просила суд поділити майно,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Заявою від 22.04.2013 року позивачкою
уточнено позовні вимоги. Просила суд
визнати за нею право власності на 361604
простих іменних акцій ВАТ
"Черкасагропроект", загальною вартістю
3431621,96 грн.; 314983 простих іменних акцій
ВАТ "Черкасиводпроект" загальною
вартістю 2 860045,64 грн.; 1090699 простих
іменних акцій ВАТ "ПМК-216", загальною
вартістю 2 857631,38 грн.; 3/4 частини
житлового будинку в АДРЕСА_1, вартістю
1144500 грн.; 3/4 частини земельної ділянки,
площею 0.16 га в АДРЕСА_2, вартістю 1 144 500
грн.; 3/4 частини транспортного засобу
ACURA MDX, 2008 року випуску, держ. номер
НОМЕР_1, вартістю 300 000 грн.; 3/4 частини
транспортного засобу ТОYОТА САМRY, 2003
року випуску, держ. номер НОМЕР_2,
вартістю 120 000 грн.; частку у статутному
фонді ПП "Злата Тера" в розмірі 75%
вартістю 1 144 500 грн.; частку у статутному
фонді ПП "Ренон" в розмірі 75% вартістю 1
144 500 грн.; частку в статутному фонді
ТОВ "СтройСталь" в розмірі 75% вартістю 1
716 750 грн. Визнати право власності за
ОСОБА_2 на: 120535 простих іменних акцій
ВАТ "Черкасагропроект", загальною
вартістю 1 143 877,15 грн.; 104994 простих
іменних акцій ВАГ "Черкасиводпроект",
загальною вартістю 953345,52 грн.; 363566
простих іменних акцій ВАТ "ПМК-216",
загальною вартістю 952 542,92 грн.; 1/4
частину житлового будинку в АДРЕСА_1,
вартістю 381 500 грн.; 1/4 частину
транспортного засобу ACURA MDX, 2008 року
випуску, держ. номер НОМЕР_1, вартістю 100
000 грн.; 1/4 частину транспортного засобу
ТОYОТА САМRY, 2003 року випуску, держ. номер
НОМЕР_2, вартістю 40 000 грн.; частку у
статутному фонді ПП "Злата Тера" в
розмірі 25% вартістю 381 500 грн.; частку у
статутному фонді ПП "Ренон" в розмірі 25%
вартістю 381 500 грн.; частку в статутному
фонді ТОВ "СтройСталь" в розмірі 25%
вартістю 572 250 грн.; 1/4 частину земельної
ділянки, площею 0.16 га в АДРЕСА_2,
вартістю 381 500 грн.

В судовому засіданні представники
позивачки - ОСОБА_3, ОСОБА_4 уточнені
позовні вимоги підтримали в повному
обсязі. Свою позицію мотивували тим, що
кожна річ, набута за час шлюбу, крім
речей індивідуального характеру, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя. Стосовно поділу
будинку по АДРЕСА_1 пояснили, що даний
будинок збудований в період шлюбу,
повністю пристосований для проживання,
де фактично і мешкає позивачка з
дитиною. До будинку підведені всі
необхідні комунікації, сплачуються
комунальні платежі за водопостачання і
водовідведення, газ, електроенергію,
вивіз сміття. Відповідач свідомо не
вживає заходів по введенню будинку в
експлуатацію, щоб уникнути його поділу.
Автомобіль ТОYОТА САМRY, 2003 року випуску,
був придбаний подружжям під час
спільного проживання, ніякого
дарування не було, а тому він підлягає
поділу. Автомобіль ACURA MDX, 2008 року
випуску, дійсно придбаний відповідачем
після припинення шлюбних стосунків з
позивачкою, як і автомобіль HYUNDAI TUCSON, 2008
року випуску, який придбаний нею також
у 2008 році.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник
ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не
визнали. Суду пояснили, що 28.12.1991 року
між відповідачем та ОСОБА_1 було
зареєстровано шлюб. ОСОБА_2 проживав з
позивачкою однією сім'єю до 2005 року,
після чого проживання однією сім'єю
було фактично припинено, за взаємною
згодою на початку 2005 року відповідач
переїхав жити до іншої жінки, від якої у
серпні 2005 року в нього народилася
дитина. Факт припинення проживання
однією сім'єю не заперечується ОСОБА_1
та встановлено рішенням Соснівського
районного суду м. Черкаси від 01.04.2013
року про розірвання шлюбу між
позивачем та відповідачкою. Отже,
враховуючи те, що фактичне повне
припинення шлюбних відносин було в 2005
році, автомобіль ТОYОТА САМRY, 2003 року
випуску, держ. номер НОМЕР_2 подаровано
відповідачу на день народження,
автомобіль ACURA MDX, 2008 року випуску, держ.
номер НОМЕР_1 було придбано ОСОБА_2
після фактичного припинення шлюбних
відносин, зазначені в позовних вимога
акції не належать відповідачу та
відповідно до висновку суду на акції не
поширюється поняття спільної сумісної
власності подружжя, земельна ділянка
по АДРЕСА_2 не є власністю ОСОБА_2,
просили суд у задоволенні позову
відмовити. Стосовно будинку АДРЕСА_1
суду пояснили, що даний будинок не
введений в експлуатацію, тобто право
власності на нього не виникло у
відповідача, що унеможливлює його
поділ. Ввести спірний будинок в
експлуатацію неможливо, так як він
збудований із значними порушеннями
норм ДБН.

Заслухавши представників сторін,
відповідача, дослідивши письмові
матеріали справи, суд приходить до
наступного.

Судом встановлено, що 28.12.1991 року між
позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем
ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, який
рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 01.04.2013 року було
розірвано. Ухвалою апеляційного суду
Черкаської області від 13.09.2013 року
заочне рішення від 01.04.2013 року про
розірвання шлюбу залишено без змін. З
рішення суду вбачається і не
заперечується сторонами, що подружні
стосунки між сторонами припинені у 2005
році.

Відповідно до ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку і доходу.
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об»єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Особа, яка
бере участь у справі, розпоряджається
своїми правами на власний розсуд.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підтвердження своїх вимог і
заперечень. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі ч. 1 ст. 58 ЦПК України
належними є докази, що містять
інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 3 ст. 212 ЦПК України
передбачено, що суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Таким чином, звертаючись до суду з
позовом про поділ спільного майна
подружжя, саме на позивача
покладається обов'язок по доказуванню
належності майна до спільної сумісної
власності подружжя, що є обов'язковою
передумовою для проведення його
поділу.

У своїх позовних вимогах позивачка
ОСОБА_1 зазначає, що за час шлюбу
придбано майно у вигляді цінних
паперів у таких підприємствах: ВАТ
"Черкасагропроект" - 482139 простих
іменних акцій, загальною вартістю 4 578 000
грн., належить відповідачеві як
акціонеру; ВАТ "Черкасиводпроект" - 419977
простих іменних акцій, загальною
вартістю 3 815 000 грн., належить
відповідачеві як акціонеру; ВАТ "ПМК-216"
- 1454265 простих іменних акцій, загальною
вартістю 3 815 000 грн., належить
відповідачеві як акціонеру. Також, за
час перебування у шлюбі було придбано
нерухоме майно: житловий будинок в
АДРЕСА_1, вартістю 1 526 000 грн.; земельна
ділянка площею 0,16 га в АДРЕСА_2,
вартістю 1 526 000 грн., а також рухоме
майно: транспортний засіб ACURA MDX, 2008 року
випуску, держ. номер НОМЕР_1, вартістю 400
000,00 грн.; транспортний засіб ТОYОТА
САМRY, 2003 року випуску, держ. номер
НОМЕР_2, вартістю 160 000,00 грн.; частка у
статутному фонді ПП "Злата Тера" в
розмірі 100% вартістю 1 526 000 грн.; частка у
статутному фонді ПП "Ренон" в розмірі 100%
вартістю 1 526 000 грн.; частка в статутному
фонді ТОВ "СтройСталь" в розмірі 100%
вартістю 2 289 000 грн. Загальна вартість
майна, що є з відповідачем спільною
сумісною власністю, становить 21 161 000
грн.

Проте, з такою позицію позивача суд не
може погодиться в повній мірі з огляду
на наступне.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 57 СК України,
суд може визнати особистою приватною
власністю дружини/ чоловіка майно,
набуте нею/ним за час їхнього окремого
проживання у зв'язку з фактичним
припиненням шлюбних відносин.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, викладених у
п. 30 Постанові №11 від 21 грудня 2007 року
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», якщо за час
окремого проживання подружжя після
фактичного припинення шлюбних
відносин спільне майно його членами не
придбавалося, суд відповідно до ч. 6 ст.
57 СК України може визнати особистою
приватною власністю дружини/чоловіка
майно, набуте кожним з них за цей період
та за вказаних обставин, і провести
поділ тільки того майна, що було їхньою
спільною власністю до настання таких
обставин.

Згідно з вказаною вище нормою закону,
роз'ясненнями, викладеними в п.п. 23, 30
зазначеної постанови Пленуму, при
вирішенні питання про визнання майна
подружжя їх спільною сумісною чи
особистою приватною власністю одного з
них, з'ясуванню підлягають як підстави,
джерела й час набуття такого майна, так
і обставини, що свідчать про окреме
проживання подружжя у зв'язку з
фактичним припиненням шлюбних
відносин до розірвання шлюбу.

У ході розгляду справи судом
достеменно встановлено, що автомобіль
ACURA MDX, 2008 року випуску, держ. номер
НОМЕР_1, придбаний ОСОБА_2 після
фактичного припинення шлюбних
відносин, а саме у 2008 році. Автомобіль
HYUNDAI TUCSON, 2008 року випуску, держ. номер
НОМЕР_3, придбаний позивачкою ОСОБА_1 у
2008 року, тобто також після припинення
шлюбних стосунків між подружжям. Таким
чином, вказані транспортні засоби не є
об'єктом спільного майна подружжя
ОСОБА_1, так як належать їм на праві
особистої приватної власності, набути
після фактичного припинення шлюбних
стосунків між сторонами, а тому поділу
не підлягають.

Згідно з висновками викладеними в
ухвалі Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ "Про визнання права
спільної сумісної власності подружжя
та поділ майна подружжя" по справі №
6-39503св12 від 06.02.2013, а саме: «Виходячи зі
змісту ч. ч. 1, 2 ст. 331 ЦК України, ч. 1 ст. 182
ЦК України та п. 8 Тимчасового положення
про порядок державної реєстрації прав
власності на нерухоме майно, прав
власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає у особи, яка
створила це майно, після закінчення
будівництва об'єкта нерухомості,
введення його в експлуатацію,
отримання свідоцтва про право
власності та реєстрації права
власності.

Отже, до прийняття об'єкта
новоствореного нерухомого майна до
експлуатації та його державної
реєстрації право власності на цей
об'єкт не виникає. До виникнення права
власності на новозбудоване нерухоме
майно право власності існує лише на
матеріали, обладнання та інше майно, що
було використано в процесі будівництва
(ч. 3 ст. 331 ЦК України), а відтак ст. 331 ЦК
України не передбачено можливість
визнання права власності на нерухоме
майно в судовому порядку.

Таким чином, суд вважає безпідставною
вимогу ОСОБА_1 про визнання об'єктом
спільної сумісної власності подружжя
домоволодіння по АДРЕСА_1, оскільки
даний об'єкт нерухомості не введено в
експлуатацію, що підтверджується
довідкою № 870 д, виданою КП «Черкаське
обласне об'єднане бюро технічної
інвентаризації», право власності на
нього не визнавалося, що не
заперечується сторонами по справі.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 04 жовтня 1991
року N 7 "Про практику застосування
судами законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок" судам роз'яснено, що право
власності на жилий будинок виникає
лише з моменту прийняття його в
експлуатацію та державної реєстрації.»

Зазначене кореспондується з
Постановою Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 07.02.2014 р.

Вимога позивачки щодо визнання
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя земельної ділянки площею 0.16
га в АДРЕСА_2, не підлягає до
задоволення, оскільки дана земельна
ділянка не належить відповідачу. Право
власності на вказану ділянку, згідно з
договором купівлі-продажу від 05.03.2004
року за № 2842, зареєстровано за іншою
особою.

Стосовно поділу простих іменних акцій
ВАТ «Черкасиводпроект», ВАТ
«Черкасагропроект» та ВАТ «ПМК-216» .

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п.24 постанови від 21 грудня 2007
року N 11 "Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя до складу
майна, що підлягає поділу, включається
загальне майно подружжя, наявне у нього
на час розгляду справи, та те, що
знаходиться у третіх осіб.

У п. 28, 29 даного роз'яснення зазначено:
«вклад до статутного фонду
господарського товариства не є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя»;

Відповідно до положень 57, 61 СК України,
ст. 52 ЦК України майно приватного
підприємства чи фізичної особи -
підприємця не є об'єктом спільної
сумісної власності подружжя».

Рішенням від 15.02.2013 р. Соснівського
районного суду м. Черкаси справа
№32-3537/11, яким відмовлено в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання недійсними правочинів щодо
відчуження іменних акцій ВАТ
«Черкасиводпроект», ВАТ
«Черкасагропроект», встановлено що на
акції не поширюється поняття спільної
сумісної власності подружжя, позиція
позивача, що дані імені акції є
спільною власністю подружжя суд вважає
недоведеною, оскільки в матеріалах
справи відсутні належні докази щодо
придбання іменних акцій ВАТ
«Черкасиводпроект», ВАТ
«Черкасагропроект» за спільні кошти
подружжя.

Ч. 3 ст. 61 ЦПК України зазначає, що
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ лише в тому
разі, коли в них беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої
встановлено ці обставини, чи їх
правонаступники.

Під час розгляду даної справи
позивачкою також не надано і в ході
судового розгляду, незважаючи на вжиті
судом заходи, не добуто належних,
допустимих та переконливих доказів
того, що придбання іменних акцій ВАТ
«Черкасиводпроект», ВАТ
«Черкасагропроект» та ВАТ «ПМК-216»
відбулося за спільні кошти подружжя.

Таким чином, вказані цінні папери не
підлягають поділу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка є майно, набуте нею, ним за час
шлюбу, але на підставі договору
дарування або в порядку спадкування.

Позицію відповідача та його
представника про те, що автомобіль
ТОYОТА САМRY, 2003 року випуску, держ. номер
НОМЕР_2, подаровано ОСОБА_2 на день
народження і є його особистою
приватною власністю, суд оцінює
критично, адже в матеріалах справи
відсутній документ, який підвереджує,
що річ подарована. Листівки на день
народження, копія якої міститься в
матеріалах справи, не є належним та
допустимими доказом, оскільки не
відповідає змісту та формі договору
дарування.

Аналізуючи вищевикладене, враховуючі
фактичні обставини справи, суд вважає,
що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до
задоволення частково.

Судом достеменно встановлено, що
об»єктом спільного майна подружжя, яке
підлягає розподілу, є автомобіль TOYTA
CAMRY, 2003 року випуску, державний номерний
знак НОМЕР_4, право власності на який
зареєстровано за ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 70 СК України при
вирішенні спору про поділ майна суд
може відступити від засади рівності
часток подружжя за обставин, що мають
істотне значення, зокрема якщо один із
них не дбав про матеріальне
забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи
пошкодив спільне майно, витрачав його
на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням
суду частка майна дружини, чоловіка
може бути збільшена, якщо з нею, ним
проживають діти, а також непрацездатні
повнолітні син, дочка, за умови, що
розмір аліментів, які вони одержують,
недостатній для забезпечення їхнього
фізичного, духовного розвитку та
лікування.

Оскільки переконливих доказів
наявності вище перелічених обставин не
надано, суд не вбачає підстав для
відступу від засад рівності часток
подружжя. Згоди на отримання грошової
компенсації позивачкою не надано, тому
суд вважає за необхідне визнати за
ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину
автомобіля TOYTA CAMRY, 2003 року випуску,
державний номерний знак НОМЕР_4.

Судові витрати підлягають до стягнення
з відповідача, оскільки позивачка
звільнена від сплати судового збору як
інвалід 2 групи.

На підставі ст.ст. 15, 16, 100, 368, 370, 372 ЦК
України, ст. ст.. 57, 60, 61, 69, 70, 71 СК України,
Законом України «Про цінні папери та
фондовий ринок», керуючись ст.ст. 5, 10,11,
57-60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна
задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частину автомобіля TOYTA CAMRY, 2003 року
випуску, державний номерний знак
НОМЕР_4, право власності на який
зареєстровано за ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в сумі 243,60 грн.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Черкаської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Головуючий: