Справа № 2-129/08 Головуючий у І інстанції Верещак А.М.
Провадження № 22-ц/780/6529/13 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко
Категорія 29 17.01.2014
УХВАЛА

Іменем України

17 січня 2014 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Матвієнко Ю.О.,

суддів Волохова Л.А., Мельника Я.С.,

при секретарі Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_3, про відшкодування збитків та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2007 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та просив ухвалити рішення про його задоволення, посилаючись на те, що 29 травня 2001 року уклав з ОСОБА_1 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 06 грудня 2005 року, із роз»ясненнями згідно ухвали цього ж суду від 14 липня 2006 року та внесеними змінами за рішенням апеляційного суду м. Києва від 27 квітня 2006 року був визнаний недійсним на підставі ст. 57 ЦК Української РСР в редакції 1963 року. Ухвалою Верховного Суду України від 23 жовтня 2006 року вищевказані судові рішення були залишені без змін.

Квартиру, яка була предметом договору купівлі-продажу, рішенням суду було повернуто ОСОБА_3 та ОСОБА_1, однак при цьому ОСОБА_1 не повернув ОСОБА_2 отримані за продаж квартири гроші в розмірі 67 000 грн., які він отримав під час укладання договору купівлі-продажу за продану ним квартиру, і добровільно повертати їх не збирається. На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь 645 850 грн. грошових коштів, що є вартістю рівноцінної квартири, яку міг би придбати ОСОБА_2 для своїх потреб.

В судовому засіданні позивач уточнив заявлений позов і просив на підставі ст. 230 ЦК України в редакції 2003 року стягнути з відповідача 150 711 грн. 82 коп. в рахунок подвійного відшкодування заподіяних збитків, які складаються з неповернутої відповідачем отриманої від продажу квартири суми грошей в розмірі 75 355 грн. 91 коп. (59 000 грн. та 1500 доларів США, що по курсу 8,01 грн. за 1 долар США дорівнювало 12 015 грн.), витрати по оплаті послуг нотаріуса по оформленню договору купівлі-продажу квартири в сумі 195 грн. 51 коп. та витрати по сплаті боргу по квартплаті в сумі 4 145 грн. 39 коп., які він сплатив після придбання квартири. Крім цього ОСОБА_2 просив стягнути з ОСОБА_1 заподіяну йому моральну шкоду, розмір якої визначив у розмірі дійсної вартості на даний час рівноцінної квартири на суму 645 850 грн.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2009 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 150 711 грн. 82 коп. збитків, 50 000 грн. моральної шкоди та 2 634 грн. судових витрат, а всього 203 345 грн.

Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 05 грудня 2013 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2009 року скасовано. Ухвалено по справі нове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2 та стягнення з ОСОБА_1 на його користь 71 000 грн. коштів, сплачених ним за квартиру, 710 грн. судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В задоволенні решти вимог відмовлено.

16.12.2013 року до апеляційного суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення по справі додаткового рішення з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України. Зокрема, в заяві заявник посилався на те, що оскільки рішенням апеляційного суду Київської області від 05 грудня 2013 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, то з нього на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких ОСОБА_2 відмовлено, що становить 1575,81 грн.

Заслухавши доповідь судді доповідача, з»ясувавши думку учасників процесу з приводу ухвалення по справі додаткового рішення, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Зі змісту рішення апеляційного суду Київської області від 05 грудня 2013 року вбачається, що питання про судові витрати вирішено у відповідності до ст. 88 ЦПК України, та в зв»язку із частковим задоволенням позову ОСОБА_2 на його користь з відповідача ОСОБА_1 стягнуто суму судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог позивача, що дорівнює 710 грн., та понесені позивачем витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн., факт понесення яких підтверджується наявними в справі письмовими доказами.

Будь-яких доказів понесення судових витрат по справі відповідачем ОСОБА_1, що могло б бути підставою для їхнього стягнення з позивача ОСОБА_2 в зв»язку з частковим задоволенням вимог останнього, заявником суду надано не було.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що заява ОСОБА_1 про ухвалення у справі додаткового рішення з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, задоволенню не підлягає за її необґрунтованістю та безпідставністю.

Керуючись ст. 220 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_3, про відшкодування збитків та моральної шкоди відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: