РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

Справа № 600/523/14-ц

Справа № 2/600/207/2014

14 травня 2014 року
Козівський районний суд

Тернопільської
області

в складі: головуючого судді:
Вирсти М.М.

при секретарі: Фещак
Г.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Козова цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Геленківської
сільської ради Козівського району про
визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом про
визнання права власності, в якому
вказує, що її батькові ОСОБА_3 згідно
свідоцтва на право особистої власності
на жилий будинок від 07 березня 1990 року,
належав житловий будинок зі спорудами
в АДРЕСА_1.

Крім того, ОСОБА_3 згідно державного
акту на право приватної власності на
землю серії ТР2 № від 15 серпня 2001 року,
належала земельна ділянка, площею 2,04
га, розташована на території
Геленківської сільської ради
Козівського району.

Матері позивачки ОСОБА_4 згідно
державного акту на право приватної
власності на землю серії ТР4 № від 15
серпня 2001 року, належала земельна
ділянка, площею 2,04 га, розташована на
території Геленківської сільської
ради Козівського району.

28 червня 2004 року ОСОБА_3 склав заповіт,
згідно якого на випадок смерті, належне
майно заповів ОСОБА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, заповіт не
склала.

Нотаріусом позивачці відмовлено в
оформленні спадкового майна, оскільки
такий суб'єкт приватної власності, як
колгоспний двір, не визначений діючим
законодавством.

Державні акти, які підтверджували
право власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на
вказані земельні ділянки втрачено.

Позивачка просить визнати за нею право
власності на: житловий будинок (А),
загальною площею 95,0 м.кв, житловою,
площею 63,4 м.кв, цегляний сарай (Б),
площею 51,0 м.кв., цегляний гараж (В),
площею 23,5 м.кв., цегляну літню кухню (Г),
площею 20,4 м.кв., огорожу з металевої
сітки та ворота металеві в АДРЕСА_1;
земельну ділянку, площею 2,04 га,
розташовану на території
Геленківської сільської ради
Козівського району, яка належала
ОСОБА_3, згідно державного акту на право
приватної власності на землю серії ТР2
№ від 15 серпня 2001 року; земельну
ділянку, площею 2,04 га, розташовану на
території Геленківської сільської
ради Козівського району, яка належала
ОСОБА_4, згідно державного акту на право
приватної власності на землю серії ТР4
№ від 15 серпня 2001 року.

В судове засідання позивачка не
з'явилася, подала заяву, в якій просить
розглядати справу без її участі,
позовні вимоги підтримує, просить їх
задоволити.

Відповідач Геленківської сільська
рада Козівського району в судове
засідання подала відзив на позов,
згідно якого позовні вимоги ОСОБА_1
визнає, не заперечує проти їх
задоволення, просять справу розглядати
за їх відсутності.

Суд, приймаючи до уваги заяву
позивачки, відзив на позов відповідача,
дослідивши надані докази, прийшов до
наступного.

Судом встановлено такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, підтверджується
наявними у справі доказами і не
заперечується сторонами, що 07 березня
1990 року ОСОБА_3 як голові колгоспного
двору, видано свідоцтво на право
особистої власності на жилий будинок в
АДРЕСА_1.(а.с.18)

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 20 від 22
грудня 1995 року «Про судову практику у
справах за позовами про захист права
приватної власності (із змінами,
внесеними згідно з Постановою Пленуму
Верховного Суду України № 15 від 25
травня 1998 року)», спори щодо майна
колишнього колгоспного двору, яке було
придбане до 15 квітня 1991 року, мають
вирішуватися за нормами, що регулюють
власність цього двору. Право власності
на майно, яке належало колгоспному
двору і збереглося після припинення
його існування, мають ті члени двору,
котрі до 15 квітня 1991 року не втратили
права на частку в його майні.

Приватним нотаріусом 06 травня 2013 року
ОСОБА_1 відмовлено в оформленні
спадкового майна та роз'яснено, що
відповідно до п. 1 ст. 11 Закону України
«Про власність» від 07 лютого 1991 року №
697-ХІІ, суб'єктами права приватної
власності в Україні є громадяни
України. Статтею 13 вказаного Закону
передбачено, що жилі будинки є
об'єктами права приватної власності.
Такий суб'єкт приватної власності, як
колгоспний двір, не визначений діючим
законодавством України.

ОСОБА_3 згідно державного акту на право
приватної власності на землю серії ТР2
№ від 15 серпня 2001 року, належала
земельна ділянка, площею 2,04 га,
розташована на території
Геленківської сільської ради
Козівського району.

ОСОБА_4 згідно державного акту на право
приватної власності на землю серії ТР4
№ від 15 серпня 2001 року, належала
земельна ділянка, площею 2,04 га,
розташована на території
Геленківської сільської ради
Козівського району.

28 червня 2004 року ОСОБА_3 склав заповіт,
згідно якого на випадок смерті, належне
майно заповів ОСОБА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер.

Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визначені в
заповіті.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу
право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, у тому числі зачаті
за життя спадкодавця та народжені
після його смерті, той з подружжя, який
його пережив, та батьки.

У відповідності до ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема, із правочинів.

Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення.

Державні акти, які підтверджували
право власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на
вказані земельні ділянки втрачено,
підтверджується оголошенням в газеті
«Вільне слово» № 12 від 28 березня 2014
року.

Згідно довідок Геленківської
сільської ради № 37, № 38 від 20 січня 2014
року, після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
позивачка вступила в управління
спадковим майном. (а.с.14-15)

Оскільки визнання позову не суперечить
вимогам закону, не порушує права,
свободи та інтереси інших осіб, суд
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про
визнання права власності, слід
задоволити.

На підставі викладеного керуючись ст.
ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст. 16,
ст. 328, ст. 1223, ч. 1 ст. 1225, ст. 1261 ЦК України,
п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду
України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про
судову практику у справах за позовами
про захист права приватної власності
(із змінами, внесеними згідно з
Постановою Пленуму Верховного Суду
України № 15 від 25 травня 1998 року)», суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Геленківської
сільської ради Козівського району про
визнання права власності - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на житловий будинок (А),
загальною площею 95,0 м.кв, житловою,
площею 63,4 м.кв, цегляний сарай (Б),
площею 51,0 м.кв., цегляний гараж (В),
площею 23,5 м.кв., цегляну літню кухню (Г),
площею 20,4 м.кв., огорожу з металевої
сітки та ворота металеві в АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на земельну ділянку, площею
2,04 га, розташовану на території
Геленківської сільської ради
Козівського району, яка належала
ОСОБА_3, згідно державного акту на право
приватної власності на землю серії ТР2
№ від 15 серпня 2001 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на земельну ділянку, площею
2,04 га, розташовану на території
Геленківської сільської ради
Козівського району, яка належала
ОСОБА_4, згідно державного акту на право
приватної власності на землю серії ТР4
№ від 15 серпня 2001 року.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається в Апеляційний суд
Тернопільської області через
Козівський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий:
підпис

З
оригіналом: вірно