Справа № 727/1234/14-ц
Провадження № 2/727/577/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року.
Шевченківський районний суд м.
Чернівці в складі:

головуючого судді Чебан В.М.

при секретарі Руснак
Р.О.

з участю позивачки ОСОБА_1

з участю відповідача ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м. Чернівці цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом про розірвання шлюбу до
відповідача ОСОБА_2 вказавши в
ньому, що 25 квітня 2012 року сторони
уклали шлюб, про що у відділі
державної реєстрації актів
цивільного стану Чернівецького
міського управління юстиції, зроблено
відповідний актовий запис за № 396.

Від шлюбу у сторін є малолітня дитина
- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка зазначає, що шлюб
фактично розпався і носить лише
формальний характер, оскільки з січня
2014 року шлюбні відносини з
відповідачем вони припинили, не ведуть
спільне господарство, не мають
спільного бюджету. Через різні погляди
на життя та погані взаємовідносини
вони втратили один до одного почуття
взаємної любові, взаєморозуміння та
поваги.

Позивачка вважає, що подальше
проживання та перебування у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем
суперечитиме їх інтересам та
інтересам малолітньої дитини,
примирення вважає неможливим, оскільки
кожен з них живе самостійним
відокремленим життям.

Спору про поділ майна що є у
спільній власності сторін між ними
немає.

Спір про місце проживання
малолітньої дитини у сторін
відсутній, оскільки після розірвання
шлюбу малолітній - ОСОБА_3 буде
проживати з позивачкою.

На підставі зазначеного просить
розірвати шлюб між нею та
відповідачем.

Позивачка в судовому засіданні
надала покази аналогічні викладеним в
позовній заяві, позовні вимоги
підтримала та просила їх задовольнити.
Крім того, позивачка в судовому
засіданні вказала, що до укладення
шлюбу вони з відповідачем проживали
в цивільному шлюбі близько трьох
років, за час спільного проживання
вони зрозуміли, що в них різні погляди
на життя та шлюбні відносини, в них
постійно відбувалися суперечки в
присутності їх дитини, що негативно
впливає на його розвиток. Просила не
надавати їм терміну на примирення,
вважаючи що їх сім"я розпалась
остаточно.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги визнав, не заперечував
проти розірвання шлюбу з позивачкою,
теж в судовому засіданні вказав, що в
них з позивачкою несумісність
характерів, що постійно призводить до
суперечностей і скандалів, що
негативно впливає на дитину. Просив не
надавати їм термін на примирення,
вважаючи, що їх шлюб розпався
остаточно.

Суд, дослідивши письмові матеріали
справи, вважає, що позовні вимоги
підлягають до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України
при визнанні позову ухвалюється
судове рішення в порядку,
встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно
з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності
для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що 25 квітня 2012
року сторони уклали шлюб, про що у
відділі державної реєстрації актів
цивільного стану Чернівецького
міського управління юстиції, зроблено
відповідний актовий запис за № 396, що
підтверджується свідоцтвом про шлюб
серії НОМЕР_1 ( а.с. 5).

Від шлюбу у сторін є малолітня
дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_2

Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу
України дружина та чоловік зобов'язані
спільно піклуватися про побудову
сімейних відносин між собою та членами
сім'ї на почуттях взаємної любові,
поваги, дружби, взаємодопомоги.

Також судом встановлено, що шлюб сторін
фактично розпався і носить лише
формальний характер, оскільки з січня
2014 року шлюбні відносини сторони
припинили, вони не ведуть спільного
господарства, не мають спільного
бюджету. Через різні погляди на життя
та погані взаємовідносини, вони
втратили один до одного почуття
взаємної любові, взаєморозуміння та
поваги.

Спір про місце проживання
малолітнього сина у сторін відсутній,
оскільки після розірвання шлюбу
малолітній - ОСОБА_3 буде проживати з
позивачкою.

Спір про поділ спільного майна у
сторін відсутній.

Беручи до уваги вище викладене, суд
вважає, що подальше спільне проживання
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам подружжя та малолітньої
дитини, а тому шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 слід розірвати, малолітню
дитину залишити проживати з
позивачкою.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 110-112 Сімейного Кодексу України,
ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований відділом
державної реєстрації актів
цивільного стану Чернівецького
міського управління юстиції, актовий
запис за № 396- розірвати.

Малолітню дитину - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити проживати з
позивачкою ОСОБА_1.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги. Апеляційна скарга
на рішення суду може бути подана до
апеляційного суду Чернівецької
області через Шевченківський районний
суд м. Чернівці протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ: