Справа № 755/8465/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Бурлай О.Б.,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк»,
третя особа: фізична особа-підприємець
ОСОБА_3, про розірвання кредитного
договору та стягнення коштів, -

у с т а н о в и в :

24.03.2014 року позивач звернувся до суду із
позовом до відповідача про розірвання
кредитного договору та стягнення
коштів. Вимоги позовної заяви
мотивовано тим, що 12.09.2013 року між
позивачем та третьою особою у справі
був укладений договір предметом якого
є встановлення металопластикового
вікна. З метою розрахунку за виконання
третьою особою робіт по вказаному
договору, 12.09.2013 року між позивачем та
відповідачем був укладений договір про
надання споживчого кредиту згідно умов
якого банк зобов'язався надати
позивачу 2506,74 грн. на придбання у
третьої особи по справі, яка реалізує
товари в рамках споживчого
кредитування, послуг щодо встановлення
Вікон Рехау Правди. Відповідно до п. 1.2.3.
кредитного договору підставою для
перерахування банком коштів на рахунок
продавця є оригінал цього договору.
Банк перераховує кошти продавцю
протягом 3-х робочих днів з дати
отримання банком оригіналу свого
примірника даного договору. Згідно п.
3.2. договору укладеного між позивачкою
та третьою особою, третя особа
зобов'язалась встановити вікно
протягом 31-го робочого дня з дати
підписання договору. Позивачка
зазначає, що третя особа свої
зобов'язання за договором не виконала і
металопластикове вікно не встановила.
Тому керуючись положеннями ч. 1 ст. 10
Закону України «Про захист прав
споживачів» та п. 1.5.8 кредитного
договору, згідно якого у випадку
повернення товару, перерахування
коштів за повернутий товар здійснює
продавець, позивачка надіслала на
адресу третьої особи лист про відмову
від договору з вимогою повернути
відповідачу гроші перераховані ним за
виконання робіт. Крім того, керуючись
положенням п. 9 ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів» позивачка
направила відповідачу заяву про
відмову від кредитного договору з
вимогою про негайне повернення
здійснених позивачем виплат у сумі 1220,00
грн. Однак, за твердженням позивача,
відповідач не повернув їй вказані
кошти. На думку позивачки, оскільки
позивач у зв'язку з невиконанням
третьою особою робіт відмовився від
укладеного з нею договору, що надало
позивачу право односторонньо
відмовитись і від кредитного договору,
яке позивачем реалізоване, цей договір
є розірваним, а з відповідача мають
бути стягнуті кошти сплачені позивачем
на виконання кредитного договору.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав вимоги позовної
заяви з підстав викладених у ній та
просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, до суду надійшли
письмові пояснення представника
відповідача в яких, зокрема, міститься
клопотання про розгляд справи за
відсутності представника. Згідно
наданих письмових пояснень, відповідач
позов не визнає та просить відмовити у
його задоволенні посилаючись на те, що
12.09.2013 року між позивачем і банком був
укладений договір про надання
споживчого кредиту відповідно до якого
позивач отримав у строкове платне
користування грошові кошти на
придбання товарів та послуг,
зобов'язався повернути кредит у строки
встановлені кредитним договором,
сплатити проценти за користування
кредитними коштами та виконати інші
обов'язки, покладені на нього вказаним
договором. Зі своєї сторони відповідач
виконав свої зобов'язання за договором
кредиту, перерахувавши за дорученням
позивача кредитні кошти в оплату
обраного товару. На думку представника,
питання щодо купівлі-продажу,
повернення, відмови від придбаного в
кредит товару відноситься до виключної
компетенції продавця такого товару на
підставі укладеного договору і
оскільки факт повернення товару не
відбувся, положення п. 1.5.8. договору
кредиту в даному випадку не підлягають
застосуванню. Обґрунтовуючи свої
заперечення проти вимог позову
представник відповідача також
посилається на те, що главою 50 ЦК
України передбачений вичерпний
перелік підстав для припинення
зобов'язань, жодна з яких у даному
випадку не мала місяця, при цьому,
договором кредиту не передбачено право
односторонньої відмови від нього.

Третя особа в судове засідання не
з'явилась, про час та місце розгляду
справи повідомлена належним чином,
причини неявки суду не повідомила.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
оцінивши всі зібрані по справі докази у
їх сукупності, приходить до висновку
про те, що позовні вимоги підлягають до
частково задоволення, з огляду на
наступне.

Судом встановлено, що 12.09.2013 року між
позивачем та третьою особою у справі
був укладений договір, за змістом якого
третя особа зобов'язалась виготовити
та доставити протягом 31 робочого дня
свій виріб, а саме вікно білого кольору
(а.с. 9).

Також 12.09.2013 року між позивачем та
відповідачем був укладений договір
споживчого кредиту № за змістом
якого, банк шляхом перерахування
кредитних коштів на користь третьої
особи в рахунок оплати товару та
послуг, надав позивачу кредит у сумі
2882,75 грн. строком на 10 місяців зі
сплатою процентів за користування
кредитом у розмірі 0,01% річних для
придбання у третьої особи вікна Окна
Рехау Правди, яка реалізує товари в
рамках програми споживчого
кредитування банку (а.с. 3-8).

Третя особа не виконала своїх
зобов'язань за договором укладеним з
позивачкою, не виготовила, не поставила
та не встановила вікна, що
підтверджується актом від 13.03.2014 року,
згідно якого квартира АДРЕСА_1 не
містить металопластикових вікон, всі
вікна в квартирі є дерев'яними, а також
підтверджується наявними в матеріалах
справи фотосвітлинами (а.с. 10-12).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 10 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
споживач має право відмовитися від
договору про виконання робіт (надання
послуг) і вимагати відшкодування
збитків, якщо виконавець своєчасно не
приступив до виконання зобов'язань за
договором або виконує роботу так
повільно, що закінчити її у визначений
строк стає неможливим.

Як вбачається з матеріалів справи,
28.02.2014 року позивачка звернулась до
третьої особи з листом, яким повідомила
про відмову від договору та вимагала
повернути перераховані третій особі
банком кошти останньому (а.с. 16-17).

Згідно положень ч. 3 ст. 651 ЦК України, у
разі односторонньої відмови від
договору у повному обсязі або частково,
якщо право на таку відмову встановлено
договором або законом, договір є
відповідно розірваним або зміненим.

Отже, за наведених умов договір
укладений між позивачкою та третьою
особою було розірвано в
односторонньому порядку з ініціативи
позивача на що вона за викладених
обставин та враховуючи положення ч. 1
ст. 10 Закону України «Про захист прав
споживачів» мала право.

Крім того, позивачка звернулась до
відповідача з листом про відмову від
договору кредиту та просила повернути
сплачені нею кошти (а.с. 18-19).

Згідно ч. 9 ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів», у разі
реалізації споживачем своїх прав,
передбачених статтями 8 і 10 цього
Закону, ці права діють і стосовно
кредитодавця, що надав йому споживчий
кредит для придбання продукції.

З огляду на викладене, в разі, коли
споживач відмовляється від договору
про виконання робіт, це ж право (а саме:
право відмови від договору) діє і
стосовно банку, який надав кредит для
придбання робіт, тобто споживач може
відмовитися й від кредитного договору.

Отже, за наведених умов договір
споживчого кредиту укладений між
позивачкою та відповідачем також було
розірвано в односторонньому порядку з
ініціативи позивача на що вона за
викладених обставин та враховуючи
положення ч. 1 ст. 10 Закону України «Про
захист прав споживачів» мала право.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 653 ЦК України, у
разі розірвання договору зобов'язання
сторін припиняються. Сторони не мають
права вимагати повернення того, що було
виконане ними за зобов'язанням до
моменту зміни або розірвання договору,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

При цьому, відповідно до ч. 9 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів», у
разі реалізації споживачем своїх прав,
передбачених статтями 8 і 10 цього
Закону, ці права діють і стосовно
кредитодавця, що надав йому споживчий
кредит для придбання продукції.
Кредитодавець у такому випадку
зобов'язаний повернути споживачеві
суму вже здійснених ним виплат при
розірванні договору купівлі-продажу
(виконання роботи, надання послуги) або
здійснити відповідне коригування
кредитних зобов'язань споживача.

З наведеного вбачається, що ті кошти,
які були вже сплачені споживачем на
користь банку в рахунок погашення
кредиту, мають бути повернуті
споживачу. Стосовно тих коштів, які
надавалися банком в кредит на
придбання робіт (послуг), банк у праві
вимагати ці кошти від отримувача, тобто
виконавця робіт (зокрема, через те, що
перерахував гроші безпосередньо
виконавцю робіт, який зазначений в
кредитному договорі, та не видавав їх
споживачеві).

Розмір сплачених позивачкою
відповідачу коштів за користування
кредитом становить 1220,00 грн., що
підтверджується копіями квитанцій (а.с.
20).

Таким чином, вимоги позивача про
стягнення з відповідача сплачених по
кредиту коштів у сумі 1220,00 грн. є
законними, обґрунтованими та
підлягають до задоволення.

При цьому, суд приходить до висновку
про необхідність відмови у задоволенні
позову в частині розірвання договору
споживчого кредиту, оскільки
реалізувавши своє право на
односторонню відмову від договору
позивачка тим самим припинила
зобов'язання і договір споживчого
кредиту на час розгляду справив же є
розірваним.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 208, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України,
ст.ст. 651, 653 ЦК України, Законом України
«Про захист прав споживачів», суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк»,
третя особа: фізична особа-підприємець
ОСОБА_3, про розірвання кредитного
договору та стягнення коштів -
задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «ОТП Банк» на користь
ОСОБА_2 сплачені нею в рахунок
погашення кредиту грошові кошти у сумі
1220 (одна тисяча двісті двадцять) грн. 00
коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Дніпровський районний суд м. Києва
протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя -