Справа № 495/2818/14-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

22 травня 2014 року
Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області в складі:

головуючої одноособово судді -
Гайда-Герасименко О.Д.,

при секретарі - Завацькій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в
м.Білгород-Дністровському цивільну
справу за позовною заявою комунального
підприємства "Семенівський",
Семенівська сільська рада до ОСОБА_1
про відшкодування матеріальної шкоди,
заподіяної кримінальним
правопорушенням,

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство
"Семенівський", Семенівська сільська
рада звернулись до суду з позовною
заявою до ОСОБА_1 про відшкодування
матеріальної шкоди, заподіяної
кримінальним правопорушенням.

В судове засідання представник
позивачів в судове засідання не
зявився, але надав заяву згідно якої
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі та просив справу слухати у його
відсутність.

В судове засідання відповідач не
зявився, але надав заяву згідно якої
позовні вимоги визнав, не заперечував
проти їх задоволення та просив справу
слухати в його відсутність.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню по наступним
підставам.

В судовому засіданні встановлено, що 19
жовтня 2012 року державним реєстратором
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції
було проведено державну реєстрацію
комунального підприємства
«Семенівський».

Вказана юридична особа є комунальним
підприємством Семенівської сільської
рада с.Семенівка,
Білгород-Дністровський район, Одеська
область та створено на підставі
рішення сільської ради від 26.09.2012 року
№160-VI.

22 липня 2013 року між засновником в особі
сільського голови ОСОБА_2 та
відповідачем ОСОБА_1 був укладений
контракт, згідно якого відповідач
ОСОБА_1 приймається на роботу до
комунального підприємства
«Семенівський» на посаду керівника, що
підтверджується розпорядженням
Семенівської сільської ради №15 від
22.07.2013 року.

Перебуваючи на посаді керівника КП
«Семенівський» та являючись службовою
особою, наділеною
організаційно-розпорядчими та
адміністративно-господарськими
функціями відповідач ОСОБА_1 перевищив
службове становище, діяв умисно та з
корисливих мотивів, а саме: у строк з
25.11.2013 року по 09.12.2013 рік здійснив
розтрату грошових коштів підприємства
на загальну суму 21000 грн. (двадцять одна
тисяча), з яких власні кошти - 9000
грн. (девять тисяч), 12000 грн. (дванадцять
тисяч) - кредитні, шляхом зняття готівки
з розрахункового рахунку НОМЕР_2, який
відкритий в ПАТ «КБ «Приватбанк», чим
спричинив комунальному підприємству
матеріальні збитки на вказану суму.

Вироком Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 12.02.2014 року ОСОБА_1 визнано винним у
вчиненні злочину, передбаченого ч.2
ст.191 КК України та назначено покарання
у вигляді 2 років позбавлення волі з
позбавленням права обіймати посади
повязані з організаційно-розпорядчими
та адміністративно-господарськими
фукціями строком на 1 рік. У
відповідності до ст.75 КК України
звільнений від відбуння призначеного
покарання з випробуванням, встановивши
іспитовий термін у 1 рік.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок
у кримінальному провадженні, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Вирок суду набрав чинності та не
оскаржувався, отже, вирок від 12.02.2014
року є підставою для звільнення від
доказування вчинення збитків з боку
відповідача.

В зв'язку з вищевикладеним, є всі докази
того, що відповідач ОСОБА_1 своїми
протиправними діями завдав
матеріальних збитків на загальну суму
21 000 грн. (двадцять одна тисяча), що
спричинило матеріальну шкоду, яка
полягає у розтраті, оскільки КП
«Семенівський» є підприємством,
засновником якого є сільська рада.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно до ст. 130 КЗпП України, яка
визначає загальні підстави й умови
матеріальної відповідальності
працівників, працівники несуть
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну підприємству, установі,
організації внаслідок порушення
покладених на них трудових обов'язків.

При покладенні матеріальної
відповідальності права і законні
інтереси працівників гарантуються
шляхом встановлення відповідальності
тільки за пряму дійсну шкоду, лише в
межах і порядку, передбачених
законодавством, і за умови, коли така
шкода заподіяна підприємству,
установі, організації винними
протиправними діями (бездіяльністю)
працівника.

Згідно ст.134 КЗпП України відповідно до
законодавства працівники несуть
матеріальну відповідальність у
повному розмірі шкоди, заподіяної з їх
вини підприємству, установі,
організації, зокрема, у випадку, коли
шкоду завдано діями працівника, які
мають ознаки діянь, переслідуваних у
кримінальному порядку.

Відповідно до п.7.4 Статуту комунального
підприємства «Семенівський», «До
виключної компетенції сільської ради
відноситься притягнення до
матеріальної відповідальності
директора».

Як вбачається з Постанови Пленуму
Верховного суду України №14 від 29.12.1992
року «Про судову практику в справах про
відшкодування шкоди, заподіяної
підприємствам, установам, організаціям
їх працівниками».

Судовому розгляду підлягають - заяви
власника підприємства, установи,
організації або уповноваженого ним
органу до працівника про відшкодування
шкоди в розмірі, що перевищує середній
місячний заробіток, а також в розмірі,
що не перевищує цей заробіток
(перевищує, але законом встановлена
відповідальність в межах середнього
місячного заробітку), якщо
відшкодування не може бути проведене
за розпорядженням власника або
уповноваженого ним органу шляхом
відрахування із заробітної плати
(наприклад, у випадку припинення
працівником трудових відносин з даним
підприємством, у зв'язку з закінченням
строку на видання розпорядження про
відрахування).

У відповідності п.18 Постанови Пленуму
Верховного суду №3 від 31 березня
1989 року "Про практику застосування
судами України законодавства про
відшкодування матеріальної шкоди,
заподіяної злочином, і стягнення
безпідставно нажитого майна", при
розгляді в порядку цивільного
судочинства позову, що випливає з
кримінальної справи, суд згідно з
роз'ясненням, даним у п. 7 Постанови
Пленуму Пленуму Верховного Суду
України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про
судове рішення у цивільній справі».

Відповідно до частини четвертої статті
61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-
правові наслідки дій особи, стосовно
якої ухвалено вирок, що набрав законної
сили, або постанову суду у справі про
адміністративне правопорушення, цей
вирок або постанова обов'язкові для
суду лише з питань, чи мали місце ці дії
та чи вчинені вони цією особою. Тому,
розглядаючи позов, який випливає з
кримінальної справи чи зі справи про
адміністративне правопорушення, суд не
вправі обговорювати вину відповідача,
а може вирішувати питання лише про
розмір відшкодування. Інші прийняті в
рамках кримінальної справи чи справи
про адміністративне правопорушення
постанови оцінюються судом згідно з
положеннями статті 212 ЦПК. На
підтвердження висновку суду щодо
розміру відшкодування збитків у
рішенні, крім посилання на вирок у
кримінальній справі чи постанову у
справі про адміністративне
правопорушення, необхідно також
зазначати докази, подані сторонами при
розгляді цивільної справи (наприклад,
врахування матеріального становища
відповідача або вини потерпілого).

Враховуючи, що у звіті про дебетові та
кредитні операції по банківському
рахунку НОМЕР_2, відкритий в ПАТ «КБ
«Приватбанк» за період листопад 2013
року - грудень 2013 року та січень 2014 року
прослідковується та доказується вина
відповідача ОСОБА_1 то є всі підстави
для задоволення позову.

За таких обставин суд вважає, що
позовні вимоги комунального
підприємства "Семенівський",
Семенівська сільська рада до ОСОБА_1
про відшкодування матеріальної шкоди,
заподіяної кримінальним
правопорушенням обґрунтовані,
доказані і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.1166, 1167 ЦК України,
ст.ст.10, 11, 60, 61, 197, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву комунального
підприємства "Семенівський",
Семенівська сільська рада до ОСОБА_1
про відшкодування матеріальної шкоди,
заподіяної кримінальним
правопорушенням - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт
серії НОМЕР_3, виданий Тарутинським РВ
УМВС України в Одеській області 16.08.2004
року, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на
користь комунального підприємства
"Семенівський", засновником якого є
Семенівська сільська рада, с.Семенівка,
Білгород-Дністровський район, Одеська
область матеріальну шкоду у розмірі 21
000 грн. (двадцять одна тисяча).

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт
серії НОМЕР_3, виданий Тарутинським РВ
УМВС України в Одеській області 16.08.2004
року, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на
користь комунального підприємства
"Семенівський", засновником якого є
Семенівська сільська рада, с.Семенівка,
Білгород-Дністровський район, Одеська
область сплачений судовий збір у
розмірі 253 грн..

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги на рішення суду протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя