22-ц/775/1180/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Кашицька С.А.
Доповідач Ігнатоля Т.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області у
складі:

головуючого Ігнатоля Т.Г.,

суддів Кочегарової Л.М.,
Попової С.А.,

при секретарі Одінцові Е.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Іллічівського районного суду
м. Маріуполя Донецької області від 19
червня 2014 року,-

в с т а
н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди. Посилався на те, що є
власником квартири АДРЕСА_1.
Власником квартири №71 в цьому ж
будинку, яка розташована над його
квартирою, є ОСОБА_2 Починаючи з 2009
року, відповідачка проводить в своїй
квартирі ремонтні роботи, в тому числі,
пов'язані з заміною підлоги, в
результаті чого в його квартирі
з'явилися тріщини на стелях та стінах.
У зв»язку з заміною підлоги зменшилася
звукоізоляція, що порушує його спокій.
Комісією ЖКП Іллічівського району м.
Маріуполя 03 березня 2010 року складено
акт, відповідно до якого при обстежені
його квартири виявлені тріщини в
місцях стику панельних плит, тріщини на
панельних плитах, відслоєння
штукатурного слою, тріщини на стінах.
Оцінивши матеріальну шкоду в розмірі
5 000 грн., позивач просив стягнути
вказану суму з відповідачки, а також
просив у відшкодування моральної
шкоди стягнути на його користь 10 000
грн.

Рішенням Іллічівського районного
суду м. Маріуполя Донецької області від
19 червня 2014 року ОСОБА_1 відмовлено в
задоволені позову.

В апеляційній скарзі позивач
посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та просить рішення
суду скасувати і прийняти нове, яким
відшкодувати матеріальну та
матеріальну шкоду в повному обсязі.
Зокрема, посилається на те, що суд не
прийняв до уваги акт комісії ЖКП
Іллічівського району м. Маріуполя,
яким підтверджено пошкодження стелі
та стін у його квартирі; його заяви та
скарги в Іллічівський відділ міліції
м. Маріуполя та ЖКП Іллічівського
район; не надав об'єктивної оцінки
висновкам будівельно-технічніої
експертизи; не витребував у
відповідачів документів, які
підтверджують надання їм дозволу на
перепланування квартири.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення ОСОБА_1, який підтримав
доводи скарги та просив її
задовольнити, заперечення проти скарги
ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, які
просили скаргу відхилити, а рішення
суду залишити без зміни, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом встановлено і це
підтверджується матеріалами справи, що
згідно зі свідоцтвом про право
власності на житло від 19 липня 2002 року
ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1.

Власником квартири АДРЕСА_2, яка
розташована поверхом вище, з 2009 року
є відповідачка ОСОБА_2

З пояснень сторін в судовому
засіданні встановлено, що в квартирі
АДРЕСА_2 відповідачкою були зроблені
ремонтні роботи підлоги кухні та
заміна підвіконної частини стіни на
дверний отвір в залі.

Відповідно до складеного ЖКП
Іллічівського району м. Маріуполя акту
від 03 березня 2010 року, при обстеженні
стель в квартирі АДРЕСА_1, належної
позивачу, після проведеного ремонту
підлоги в кухні та прихожій в квартирі
№71, яка належить відповідачці,
(демонтаж лінолеуму та кладка кахеля)
при візуальному огляді порушень
будівельно-технічних норм не виявлено.
При обстеженні стель в залі квартири
№ 63 виявлені волосяні тріщини в місцях
стиків панельних плит, відслоєння
штукатурного слою площею 17х0,3. Зі слів
власника ремонтні роботи проводилися
у 2007 році. В спальні - стеля (побілка)
площею 13 кв.м. - є видимі тріщини на
панельних плитах; стіни (побілка) -
тріщина площею 2,1х 0,2 кв.м.; кут- площею
2,5х0,1 кв.м. Ремонт в спальні виконувався
в 1999 році. Прихожа - стеля ( побілка)
площею 1,3х2,5 - тріщина в місцях стиків
панельних плит (а.с. 8).

Згідно з висновком
будівельно-технічної експертизи від 15
травня 2014 року, вартість
ремонтно-відновлювальних робіт та
матеріалів, необхідних для проведення
ремонту, з метою усунення пошкоджень в
квартирі АДРЕСА_1, складає 4868 грн.

Встановити причину утворення
тріщин в квартирі АДРЕСА_1 достовірно
точно, як і причинно - наслідковий
зв'язок утворення даних тріщин з
ремонтом покриття підлоги в квартирі
№71, не виявляється можливим з
наступних підстав: - експерт не
обстежував квартиру №63 на предмет
наявності тріщин та стінах та стелі
раніше (до проведення робіт по ремонту
підлоги в квартирі №71 того ж будинку); -
оглянута квартира №69 того ж будинку
також має тріщини у стиках плит
перекриття та в стиках стін і стелі,
характерні для квартири №63; - будинок
зведений в 60-ті роки ХХ століття та в
процесі його експлуатації (більше 45
років) можливий якийсь вплив
вібраційних коливань від руху
транспорту по пр. Металургів, зміни
стану грунту від часових або інших
факторів, проведення ремонтних робіт в
окремих квартирах з застосуванням
ударного впливу (перфоратор), що може
потягти за собою утворення тріщин на
стінах або стиках стін та стель (а.с.
27-32).

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем не надано належних
та допустимих доказів заподіяння йому
майнової та моральної шкоди
відповідачкою, наявність зв'язку між
проведенням ремонту в квартирі
відповідачки та наявністю тріщин на
стелі та стінах квартири позивача.

Колегія суддів не може не
погодитися з таким висновком суду,
оскільки він відповідає обставинам
справи та вимогам закону.

Згідно зі ст. 22 ЦК України, особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування.

Під збитками, цією нормою,
визначено в тому числі втрати, яких
особа зазнала у зв'язку зі знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки)

Відповідно до ст.1166 ЦК України
шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи відшкодовується в
повному обсязі особою,яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Згідно зі ст.1167 цього Кодексу
моральна шкода, завдана фізичній особі
неправомірними діями відшкодовується
особою,яка її завдала, за наявності її
вини.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК
України, суд розглядає справу в межах
заявлених позовних вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справ. Особа яка бере
участь у справі, розпоряджається
своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд, зобов`язана надати усі
наявні у неї докази та довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких виникає спір.

Колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції, вирішуючи спір,
правильно встановив фактичні
обставини справи та відповідні їм
правовідносини, всебічно та
об»єктивно перевірив доводи сторін, їм
та наданим доказам дав належну оцінку
і дійшов обгрунтованого висновку про
відмову у задоволенні позову.

Приймаючи до уваги, що за змістом
положень ст.1166 ЦК України у
правовідносинах з відшкодування шкоди
діє презумпція вини заподіювача шкоди,
що обов'язок доказування наявності
шкоди та її розміру покладається на
позивача, а відсутність вини у
заподіянні шкоди повинен довести
відповідач, суд першої інстанції
зробив обґрунтований висновок про те,
що вина відповідачки у заподіянні
матеріальної та моральної шкоди
позивачу внаслідок неналежного
проведення відповідачкою
ремонтно-будівельних робіт в квартирі,
не доведена. Відповідно до положень ч.4
ст.60 ЦПК України доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Причини утворення тріщин на
стелі і стінах в залі, кухні, спальні в
квартирі позивача та причинно -
наслідковий зв»язок між наявністю цих
тріщин, відслоєння штукатурки на
стінах і ремонтними роботами по заміні
підлоги в кухні та прихожій в квартирі
відповідачки експертом достовірно
не встановлено, оскільки технічний
стан квартири позивача до
проведення ремонту в квартирі
відповідачки експертом не
досліджувався. Доказів того, що в
квартирі ОСОБА_2 під час виконання
ремонтних робіт застосовувалися будь
-які прилади з ударно динамічним
впливом, суду не надано.

Тому, оцінюючи висновок експертизи
у сукупності з наданими позивачем
доказами, суд зробив обґрунтований
висновок про те, що вина відповідачки
у заподіянні матеріальної та
моральної шкоди позивачу не доведена.

Звернення позивача до
правоохоронних органів та до ЖКП
Іллічівського району м. Маріуполя щодо
порушення відповідачкою правил
співжиття в багатоквартирному будинку
не доводять її вини у заподіянні
школи, оскільки до адміністративної
відповідальності відповідачка не
притягувалася.

Посилання позивача на відсутність
у відповідачки дозвільних документів
на проведення ремонтних робіт в
квартирі не відповідає фактичним
обставинам.

З наданих відповідачкою
апеляційному суду документів
вбачається, що рішенням колегії
Іллічівської райадміністрації м.
Маріуполя від 28 листопада 2012 року за
№248 ОСОБА_2 надано дозвіл на
перепланування квартири.

Згідно з висновком ТОВ
«Азовбудпроект» від 12 вересня 2012 року
в результаті перепланування квартири
АДРЕСА_2 були виконані роботи по
демонтажу підвіконної частини стіни в
залі з заміною на дверний блок і
виконані роботи по підсиленню згідно з
вимогами п.8.5 ДБН В.3.2.-2-2009.
Перепланування квартири не пов»язане
зі змінами конструктивної схеми
будівлі і не впливає на несучу
здатність і технічний стан
будівельних конструкцій.

Факт порушення шумоізоляції в
квартирі позивача внаслідок заміни
леноліуму в квартирі відповідачки не
доведено належними та допустимими
доказами.

Як вбачається з висновку
будівельно - технічної експертизи від
15 травня 2014 року в квартирі АДРЕСА_2 в
коридорі та на кухні підлога покрита
кахельною плиткою, в одній жилій
кімнаті підлога покрита линоліумом по
стяжці, а в іншій жилій кімнаті на плиті
перекриття виконана пісчана основа
товщиною 50-60 мм., а по цій основі
виконана стяжка товщиною 40 мм. з
цементно-пісчаного раствору, що не
суперечить п.п.2.2, 5.2, 5.3 СниП 2.03.13-88
«Поли».

Роботи по заміні підлоги в
квартирі не вимагають спеціального
дозволу згідно з Переліком
будівельних робіт, на виконання яких
не вимагається дозвіл, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 30 вересня 2009 року №1104.

На підтвердження того, що в
нічний час відповідачка та члени її
сім»ї заважають йому відпочивати,
оскільки виконують будівельні роботи,
ніяких доказів позивач не надав.

В скарзі апелянт посилається на ті
ж обставини, яким суд, відповідно до
положень ст.212 ЦПК України, дав належну
оцінку. Будь - яких доказів, які б
змінювали правові висновки суду першої
інстанції про відсутність підстав для
задоволення позову, апеляційному суду
не надано.

Оскільки рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального права
та у відповідності з нормами
процесуального права, воно підлягає
залишенню без зміни, а апеляційна
скарга позивача підлягає відхиленню.

Керуючись ст.. ст.307, 308,313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л
и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Іллічівського районного
суду м. Маріуполя Донецької області
від 19 червня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Судді