провадження: 22-ц/796/5968/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Гончарук
В.П.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 червня 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого -
судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко
Н.О., Стрижеуса А.М.

при секретарі:
Пікало К.В.

за участю: представника позивача -
ОСОБА_8

представника відповідача -
Ратушного С.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою Ейсмонта
ІгоряГеннадійовича, який діє на
підставі довіреності в інтересах
Моторного (транспортного) страхового
бюро України на рішення Дніпровського
районного суду м.Києва від 24 лютого 2014
року у справі за позовом ОСОБА_6 до
Моторного (транспортного) страхового
бюро України, третя особа: ОСОБА_7 про
стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_6 звернувся до суду з
позовом до Моторного (транспортного)
страхового бюро України, третя особа:
ОСОБА_7 про стягнення страхового
відшкодування.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 30
листопада 2012 року в м. Ірпінь, Київської
області по вул.. Надсонова сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля «Мітсубісі» державний
номерний знак НОМЕР_1, під керуванням
ОСОБА_7і автомобіля «Фіат» державний
номерний знак НОМЕР_2 під його
керуванням. Зазначена
дорожньо-транспортна пригода сталася з
вини водія ОСОБА_7, що підтверджується
постановою Ірпінського міського суду
від 20 грудня 2012 року. Відповідно до
звіту № 205-12 про оцінку вартості
матеріального збитку, розмір
матеріального збитку, завданого
власнику автомобіля «Фіат» державний
номернийзнак НОМЕР_2 становить 46 003 грн.
76 коп. На момент ДТП цивільна
відповідальність ОСОБА_7 застрахована
не була. Позивач звернувся до
відповідача на підставі ст.41
«Регламенту виплати з центральних
страхових резервних фондів МТСБУ» та п.
41.1 п.п. «г» Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортних засобів» із
заявою про виплату страхового
відшкодування, але отримав відмову,
яку вважає неправомірною.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 24 лютого 2014 року частково
задоволені позовні вимоги ОСОБА_6 до
Моторного (транспортного) страхового
бюро України, третя особа: ОСОБА_7 про
стягнення страхового відшкодування.

Стягнуто з Моторного (транспортного)
страхового бюро України на користь
ОСОБА_6 45 503 грн. 76 коп. страхового
відшкодування, 455 грн.03 коп. витрат по
сплаті судового збору, а всього 45 958
грн. 79 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
Ейсмонт І.Г., який діє на підставі
довіреності в інтересах Моторного
(транспортного) страхового бюро
України подав апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду першої інстанції
скасувати.

В апеляційній скарзі послався на
порушення та неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та неповне
з'ясування обставин справи, що призвело
до неправильного її вирішення.

В судове засідання третя особа - ОСОБА_7
не з'явився, про день та час розгляду
справи повідомлений у встановленому
законом порядку, у зв'язку з чим колегія
суддів вважала за можливе розглянути
справу у його відсутність.

Представник МТСБУ - ОСОБА_8 апеляційну
скаргу підтримав і просив її
задовольнити.

Представник ОСОБА_6 проти задоволення
апеляційної скарги заперечував і
просив рішення як законне і
обґрунтоване залишити без змін.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що саме з
вини ОСОБА_7, який керував автомобілем
«Мітсубісі» д.н.з. НОМЕР_1, сталася ДТП, у
якій було пошкоджено автомобіль «Фіат»
д.н.з.НОМЕР_2, що належить ОСОБА_6.
Оскільки цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_7 застрахована
не була, МТСБУ має сплатити позивачу
страхове відшкодування у
відповідності до п.41.1 п.п. «г» Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Судом встановлено, що 30 листопада 2012
року на вул. Надеонова в м.Ірпінь з вини
ОСОБА_7, який керував автомобілем
«Міцубісі», д.н.з. НОМЕР_1 сталася ДТП, у
результаті якої було пошкоджено
автомобіль «Фіат», д.н.з. НОМЕР_2, що
належить ОСОБА_6

Постановою Ірпінського міського суду
Київської області від 20 грудня 2012 року
ОСОБА_7 визнано винним в скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено
адміністративне стягнення ( а.с.13).

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_7 на момент дорожньо-транспортної
пригоди застрахована не була.

Відповідно до звіту про оцінку
вартості матеріального збитку від 18
грудня 2012 року « 205-12, проведеного
спеціалістом Ковтуном В.І., вартість
матеріального збитку, завданого
власнику внаслідок пошкодження
автомобіля «Фіат Добло», д.н.з. НОМЕР_2, у
ДТП, становить 46003 грн.76 коп.

10 січня 2013 року ОСОБА_6 звернувся до МТ
СБУ із заявою про страхове
відшкодування, на яку отримав
відповідь від 12 лютого 2013 року № 3/1-05/3662
про відмову у виплаті страхового
відшкодування (а.с.42). При цьому як на
підставу відмови у виплаті страхового
відшкодування МТСБУ посилалося на те,
що на момент огляду страховим
комісаром ТОВ «ЕАК «Довіра»
пошкоджений автомобіль був розібраним,
що унеможливило страховиком
встановити розмір заподіяної шкоди
(п.п.37.1.3 п.37.1 статті 37 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».( а.с.42).

Обґрунтовуючи позовні вимоги до МТСБУ,
посилаючись на приписи ст..ст.29, 33, 34, 37, 41
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» ОСОБА_6, вважаючи
відмову МТСБУ у виплаті страхового
відшкодування безпідставною, просив
задовольнити позов.

Відповідно до ч.1 ст.41 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду
захисту потерпілих відшкодовує шкоду
на умовах визначених цим Законом, у
разі її заподіяння транспортним
засобом, власник якого не застрахував
свою цивільно-правову
відповідальність.

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_7, з вини якого сталася
дорожньо-транспортна пригода,
застрахована не була.

Отже, ОСОБА_6 має право вимагати від
МТСБУ виплати страхового
відшкодування.

ОСОБА_6 звернувся 10 січня 2013 року до
МТСБУ з заявою про виплату страхового
відшкодування, тим самим повідомивши
МТСБУ про дорожньо-транспортну
пригоду.

Доводи апеляційної скарги в тій
частині, що позивач у встановлений
законом час не повідомив про
дорожньо-транспортну пригоду, не
можуть бути підставою відмови у
виплаті страхового відшкодування,
оскільки відповідач, отримавши від
ОСОБА_6 всі необхідні документи, при
наявності будь-яких сумнівів не був
позбавлений можливості встановити
факт дорожньо-транспортної пригоди,
причини та обставини її настання та
розмір заподіяної шкоди.

До того ж, отримавши від ОСОБА_6 заяву та
додатки, МТСБУ на виконання п.п.34.2 ст.34
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» призначило
аварійного комісара ТОВ «ЕАК «Довіра» (
а.с.101), який 28 січня 2013 року за
погодженням з позивачем провів огляд
пошкодженого транспортного засобу.

Протокол огляду транспортного засобу,
складений спеціалістом за дорученням
МТСБУ, свідчить про виконання
обов'язків власника пошкодженого майна
щодо забезпечення можливості
проведення представником МТСБУ огляду
пошкодженого автомобіля ( ст.33 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Доводи представника МТСБУ в
апеляційній скарзі про те, що у зв'язку
з розібраним станом автомобіля
позивача на час проведення огляду
неможливо було встановити розмір
заподіяної шкоди , колегія суддів
вважає підлягають відхиленню, оскільки
спростовуються наявними в матеріалах
справи документами.

Так, як убачається з протоколу огляду
транспортного засобу, який складений
спеціалістом ТОВ «ЕАК «Довіра» 28 січня
2013 року та доданих до нього фотографій
(а.с.79-89), в розділі «назва деталей та
опис пошкоджень» зазначені пошкоджені
деталі, які розташовані в передній
частині автомобіля та з лівої сторони,
серед яких, в тому числі: бампер
передній розірваний, решітка радіатора
розламана, крило переднє ліве
деформоване, фара ліва розбита,
повторювач поворотів лівого крила
поламаний, капот з лівої сторони
загнутий та інше.

Отже, спеціаліст, описавши
пошкодження автомобіля «Фіат»,
належного ОСОБА_6 в протоколі огляду,
наявність яких, без деталізації,
зафіксована і в складеній інспектором
ДАІ Ірпінського МВ після ДТП, довідці,
мав можливість встановити розмір
заподіяної шкоди.

Запис спеціаліста в протоколі, в
графі «стан транспортного засобу до
ДТП» , що автомобіль має сліди
відновлювального ремонту правої
здвижної дверки, переднього бампера.
При огляді був уже розібраний» не може
свідчити про невиконання ОСОБА_6
обов'язку щодо зберігання
транспортного засобу у такому стані, в
якому він знаходився після ДТП , до
огляду спеціалістом, призначеним у
даному випадку МТСБУ.

Дійсно, як убачається з
матеріалів справи, автомобіль належний
позивачу 2 липня 2011 року був
пошкоджений внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди. Згідно
довідки ДАІ за той період часу
автомобіль «Фіат» д.н.з. НОМЕР_2
внаслідок ДТП отримав механічні
пошкодження: обидві праві дверки та
правий поріг.

Відсутність на автомобілі
переднього бамперу та решітки, які
внаслідок ДТП відповідно розірваний та
розламана, про що спеціаліст зазначив в
протоколі, не підтверджує проведення
повного або часткового
відновлювального ремонту пошкодженого
автомобіля.

Пунктом 8.5 Методики товарознавчої
експертизи та оцінки колісних
транспортних засобів , встановлено, що
калькуляція відновлювального ремонту
не складається, якщо КТЗ на момент
технічного огляду відновлено повністю
або частково.

Відтак, оскільки пошкоджений
автомобіль, належний ОСОБА_6, на момент
огляду спеціалістом ТОВ «ЕАК «Довіра»,
відремонтований частково або повністю
не був, останній мав можливість за
результатами технічного огляду КТЗ
скласти калькуляцію вартості
відновлювального ремонту, а тому
посилання апелянта на положення
Методики, як на підставу відмови у
виплаті страхового відшкодування у
зв'язку з неможливістю встановити
розмір завданих збитків, є
необґрунтованим.

У зв'язку з недоведеністю та не
встановленням судом фактів
невиконання ОСОБА_6 своїх обов'язків
щодо збереження пошкодженого майна в
стані після ДТП до огляду його
спеціалістом МТСБУ, відсутні підстави
вважати, що відмова МТСБУ у виплаті
позивачу страхового відшкодування
ґрунтується на вимогах Закону (ст.37
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», в редакції
чинній на час виникнення спірних
правовідносин).

За відсутності інших доказів, що
підтверджують розмір завданих
позивачу матеріальних збитків через
пошкодження його автомобіля під час
ДТП, суд першої інстанції цілком
обґрунтовано прийняв звіти, складені
оцінювачем Ковтуном В.І., оцінка
вартості матеріальної шкоди яким
проведена з дотриманням Методики
товарознавчої експертизи, та оцінки
дорожніх транспортних засобів,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України Фонду державного майна
України від 24 листопада 2003 року №
142/5/2092. Оцінка матеріального збитку ,
завданого ОСОБА_6, визначена суб'єктом
оціночної діяльності з урахуванням
коефіцієнту фізичного зносу, при цьому
втрата товарної вартості оцінювачем не
розраховувалася.

Представником позивача належними та
допустимими доказами зазначений
висновок спеціаліста не спростований,
клопотань щодо призначення експертизи
на предмет визначення розміру
матеріального збитку представником
позивача ні в суді першої інстанції, ні
в апеляційному суд не заявлялося.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку про те, що суд першої
інстанції з достатньою повнотою
з'ясував обставини справи, зібраним
доказам дав належну оцінку, правильно
застосував норми матеріального права й
ухвалив законне та обґрунтоване
рішення. Доводи апелянта в частині
задоволених позовних вимог не
спростовують наведеного і зроблених в
рішенні суду першої інстанції
висновків, в зв'язку з чим підстави для
його скасування і задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Рішення суду першої інстанції в
частині зменшення суми заявленої
позивачем в позові до стягнення з МТСБУ
на суму франшизи, яку суд визначив в
розмірі 500 грн., а також в частині
відмови у задоволенні вимог про
стягнення витрат на проведення
експертизи в розмірі 800 грн., евакуацію
транспортного засобу в сумі 238 грн., та
витрат на правову допомогу, не
оскаржується.

З огляду на викладене,
передбачених ст.309 ЦПК України підстав
для скасування оскаржуваного рішення
суду першої інстанції по даній справі
немає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307-308, 313-317, 218 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Ейсмонта Ігоря
Геннадійовича, який діє на підставі
довіреності в інтересах Моторного
(транспортного) страхового бюро
України - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м.Києва від 24 лютого 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: