Справа № 639/2823/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року Жовтневий
районний суд м. Харкова

в складі : головуючого -
судді Труханович В.В.

за участю секретаря -
Малойван Є.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
3-ті особи ОСОБА_3, Жовтневий районний
відділ державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції, Харківське міське регіональне
управління ПАТ КБ «ПриватБанк» про
визнання права власності на майно та
зняття арешту, суд

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом та просить постановити
рішення, на підставі якого визнати за
ним та ОСОБА_3 право власності на
автомобіль марки «DAEWOO Lanos», 2004 року
випуску, НОМЕР_2, реєстровий номер
НОМЕР_1 та зняти арешт з
вищезазначеного автомобіля.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
22.09.2008 року, він, ОСОБА_1, його дружина,
ОСОБА_3, домовилися із ОСОБА_2 про
придбання у неї автомобіля «DAEWOO Lanos»,
2004 року випуску, НОМЕР_2, реєстровий
номер НОМЕР_1.

В цей же день на виконання договору
купівлі-продажу позивач та його
дружина передали відповідачці кошти у
еквіваленті 9000 доларів США, що
підтверджується розпискою.

В свою чергу, відповідачка видала на
ім'я позивача та ім'я його дружини
довіреність на право керування та
розпорядження цим автомобілем строком
на сім років (до 22.09.2015 року), яка
посвідчена приватним нотаріусом ХМНО
ОСОБА_4 Разом з довіреністю було
передано і технічний паспорт на
автомобіль.

Таким чином, 22.09.2006 року фактично було
укладено договір купівлі-продажу
автомобіля, за яким власниками стали
спільно ОСОБА_1 та ОСОБА_3

У зв'язку із наявністю заборгованості
відповідачки перед ПАТ КБ
«ПриватБанк», за рішенням суду, 06.12.2013
року було видано судовий наказ, на
підставі якого державним виконавцем
Жовтневого ВДВС ХМУЮ було відкрито
виконавче провадження та винесена
постанова від 28.02.2014 року про
накладання арешту на автомобіль «DAEWOO
Lanos», реєстровий номер НОМЕР_1.

Через те, що на автомобіль було
накладено арешт, позивач та його
дружина, як фактичні власники даного
майна, позбавлені можливості вільно
ним користуватися.

Вищевикладені обставини вимусили
позивача звернутися до суд з даним
позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник заявлений позов
підтримали, дали пояснення про
обставини, які викладені у рішенні
вище.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилася, надала нотаріально
посвідчену заяву, в якій просила справу
розглянути у її відсутність, проти
задоволення позову не заперечувала.

3-тя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні
позов ОСОБА_1 визнала, просила його
задовольнити.

Представник 3-тьої особи ПАТ КБ
«ПриватБанк» в судовому засіданні
проти позову заперечував, посилаючись
на відсутність законних підстав для
його задоволення.

Представник 3-тьої особи Жовтневий
районний відділ державної виконавчої
служби Харківського міського
управління юстиції в судове засідання
не з'явився, про день та час слухання
справи повідомлявся, про причину
неявки суд не сповістив.

Суд, вислухавши пояснення позивача та
його представника, пояснення 3-тіх осіб,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
заявлений позов не обґрунтований та не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права не встановлена судом.

Так, в судовому засіданні було
встановлено, що автомобіль марки «DAEWOO
Lanos», 2004 року випуску, НОМЕР_2,
реєстровий номер НОМЕР_1 згідно
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, виданого 21.06.2006
року на праві власності належить
ОСОБА_2. (а.с. 7)

22.09.2008 року ОСОБА_2 видала довіреність
строком на сім років, яка дійсна до
22.09.2015 року, відповідно до якої
уповноважила ОСОБА_1 та ОСОБА_3 керувати
та розпоряджатися незалежно один від
одного автомобілем марки «DAEWOO Lanos», 2004
року випуску, НОМЕР_2, реєстровий номер
НОМЕР_1 та представляти її інтереси в
органах нотаріату, відповідних органах
ДАІ, митниці або в будь-яких установах,
підприємствах та організаціях
незалежно від їх підпорядкування та
форм власності з усіх без винятку
питань, пов'язаних з експлуатацією та
відчуженням автомобіля, його
переобладнанням, ремонтом,
проходженням технічного огляду; виїзду
за кордон, отримання в органах ДАІ
свідоцтва про реєстрацію ТЗ для
поїздки за кордон; визначати на власний
розсуд місце стоянки ТЗ; страхувати,
зняти автомобіль з обліку та поставити
на тимчасовий або постійний облік та
ін. ( а.с. 8)

Положення ст. 244 ЦК України
передбачають, що на підставі
довіреності здійснюється
представництво. Довіреність є
письмовий документ, що видається
однією особою іншій особі для
представництва перед третіми особами.

Згідно зі ст. ст. 238, 244 ЦК України
довіреність не є правовим оформленням
переходу права власності.

Однак, як зазначили в судовому
засіданні позивач ОСОБА_1, його
представник та 3-тя особа ОСОБА_3, при
оформленні ОСОБА_2 довіреності від
22.09.2008 року, подружжям ОСОБА_3 було
передано ОСОБА_2 грошові кошти у
розмірі еквіваленту 9000 доларів США за
придбання автомобілю «DAEWOO Lanos»,
реєстровий номер НОМЕР_1, у зв'язку з чим
вважають, що між сторонами фактично
відбувся договір купівлі-продажу.

Згідно розписки, копія якої мається в
матеріалах справи, дійсно ОСОБА_2
продала автомобіль «DAEWOO Lanos»,
реєстровий номер НОМЕР_1 ОСОБА_1, ОСОБА_3
по генеральній довіреності від 22.09.2008
року за еквівалент 9000 доларів США. ( а.с.
6)

Відповідно до змісту статей 202, 208, 626, 638,
655 ЦК України, договором є домовленість
двох або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Правочин має
вичинятися у формі, встановленій
законом. У письмовій формі належить
вчиняти правочини фізичних осіб між
собою на суму, що перевищує у двадцять і
більше разів розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян.

За договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Як було встановлено в судовому
засіданні договір купівлі-продажу
вищезазначеного автомобілю між ОСОБА_1
та ОСОБА_2 не укладався, а останньою
була тільки видана довіреність на ім'я
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з правом керування та
розпорядження транспортним засобом, у
тому числі і з правом зняти автомобіль
з обліку та поставити на тимчасовий або
постійний облік та ін.

Відповідно до п. п. 2,7, 8, 42 Правил
державної реєстрації та обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілі, мотоциклів усіх типів,
марок і моделей, причепів,
напівпричепів та мотоколясок,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 7 вересня 1998 року
№ 1388 (далі - Правила державної
реєстрації та обліку автомобілів) в
редакції, яка діяла на час виникнення
спірних правовідносин, передбачено
порядок набуття права власності на
транспортний засіб з обов'язковою
реєстрацією власником придбаного
транспортного засобу на підставі
документів, що підтверджують право
власності.

Для того, щоб здійснити продаж
автомобіля, зняти його з обліку та
перереєструвати на нового власника
необхідно, щоб був відсутній арешт
автомобіля чи заборона зняття його з
обліку.

Крім того, власник автомобіля повинен
підтвердити правомірність придбання
транспортних засобів зазначеними в
Правилах документами, засвідченими
підписом відповідної посадової особи,
що скріплений печаткою.

Серед зазначених в цих Правилах
документів відсутні довіреність,
розписка про отримання грошових коштів
та усний договір купівлі-продажу
автомобіля, який нібито був укладений
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Натомість
вказано, що одними із таких документів
можуть бути договори, в тому числі
угоди, укладені на товарних біржах, та
інші посвідчені в установленому
порядку документи, що встановлюють
право власності на транспортний засіб.

Для реєстрації транспортних засобів,
що перебували в експлуатації і
зареєстровані в підрозділах ДАІ, крім
названих документів, додається
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу (технічний
паспорт) з відміткою підрозділу ДАІ про
зняття транспортного засобу з обліку.
Перед відчуженням такий транспортний
засіб повинен бути знятий з обліку в
підрозділі ДАІ.

Перед видачею довіреності від 22.09.2008
року на ім'я ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2
автомобіль не був знятий з обліку в
органах ДАІ.

Таким чином, придбання позивачем
спірного автомобіля на підставі
довіреності не можна вважати
правомірним, тому за цим договором він
не набув право власності на
транспортний засіб.

Отже, сторони не вжили заходів щодо
переоформлення автомобіля у порядку,
визначеному Правилами державної
реєстрації та обліку автомобілів.

Таким чином, за позивачем не можна
визнати його права власності на
автомобіль з підстав ст. 392 ЦК України.

В своєму позові ОСОБА_1 просить визнати
право власності на спірний автомобіль
як за ним, так і за ОСОБА_3, яка є 3-тьою
особою у справі, та яка не заявила
самостійній вимоги щодо предмету
спору.

Оскільки ОСОБА_3 не звернулась до суду з
позовом про визнання за нею права
власності на автомобіль, а у
відповідності до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, вимоги позивача ОСОБА_1
в цій частині є безпідставними.

Статтею 60 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено,
що особа, яка вважає, що майно на яке
накладено арешт, належить їй, а не
боржникові, може звернутися до суду з
позовом про визнання права власності
на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно роз'яснень, наданих у п. 4
постанови Пленуму Верховного Суду
України N 6 від 27.08.76 р. «Про судову
практику у справах про виключення
майна з опису» визначено, що за
правилами, установленими для розгляду
позовів про виключення майна з опису,
розглядаються вимоги громадян та
організацій, що ґрунтуються на праві
власності на описане майно або на праві
володіння ним.

Оскільки позовні вимоги позивача не
ґрунтуються на праві власності на
спірний транспортний засіб, то ним і не
можуть ставитись вимоги про звільнення
майна з під арешту.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.7,10,15,60, 209, 212-215, 223 ЦПК України, ст..
ст.203, 208, 237, 244, 328,334 ЦК України,
постановою КМУ від 07.09.1998 року № 1388
«Правил державної реєстрації та обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілі, мотоциклів усіх типів,
марок і моделей, причепів,
напівпричепів та мотоколясок», суд

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
3-ті особи ОСОБА_3, Жовтневий районний
відділ державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції, Харківське міське регіональне
управління ПАТ КБ «ПриватБанк» про
визнання права власності на майно та
зняття арешту - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Харківської області
через Жовтневий районний суд м. Харкова
шляхом подання апеляційної скарги
протягом 10-ти днів з дня його
проголошення, а особами, які не були
присутні в судовому засіданні у той же
строк з дня отримання його копії.

Суддя
В.В. Труханович