АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 789/876/13 Головуючий у 1-й
інстанції Процько Я.В. Провадження №
22-ц/789/325/14 Доповідач - Кузьма
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2014 р. Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Кузьми Р.М.

суддів - Жолудько Л. Д., Костіва О. З.,

при секретарі - Цінькевич В.М.

з участю представників сторін,
апелянтів

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою
споживчого кооперативу "Олімпія Б" та
споживчого кооперативу "Степана
Бандери" на рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 18 липня 2011 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до
приватного підприємства
"Тернопільська фірма "Будівельник" про
визнання недійсним договору та
стягнення коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2011 року ОСОБА_1 звернулась в
суд із позовом до приватного
підприємства "Тернопільська фірма
"Будівельник" про стягнення 546594 грн. 55
коп., посилаючись на те, що 19.08.2008 року
між сторонами був укладений договір
про пайову участь у будівництві
трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1.
Згідно п. 1.1 згаданого договору планове
закінчення та здача будинку в
експлуатацію заплановано на 2011 рік.
Позивачем оплачено вартість квартири в
сумі 323050 грн. На даний час ПП
"Тернопільська фірма "Будівельник"
будівництва за адресою вказаною в
договорі не веде. В Меморандумі на
виконання зобов'язань з будівництва
житлових будинків в м.Тернополі
підприємства Корпорації
«Укрбудінвест» немає будинку за
адресою АДРЕСА_1, що також підтвердила
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю,
яка письмово повідомила, що ПП
"Тернопільська фірма "Будівельник" не
отримувало дозволу на будівництво за
адресою: АДРЕСА_1. Вважає, що при
укладенні договору дольової участі її
було обмануто, надано неправдиву
інформацію про будівництво
багатоквартирного будинку за адресою
АДРЕСА_1.

А тому просить позов задовольнити,
визнати недійсним договір дольової
участі від 19.08.2008 року на будівництво
трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 та
стягнути з відповідача 323050 грн.
сплаченого пайового внеску, 179902 грн. 30
коп. подвійних інфляційних збитків,
розрахованих по індексу інфляції
Держкомстату, 43642 грн. 25 коп. подвійних
річних за користування грошима та
судові витрати по справі.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 18 липня 2011 року
позов задоволено частково.

Визнано недійсним договір від 19.08.2008
року укладений між ПП "Тернопільська
фірма "Будівельник" та ОСОБА_1 про
дольову участь у будівництві квартири
АДРЕСА_1.

Стягнено з приватного підприємства
"Тернопільська фірма "Будівельник" в
користь ОСОБА_1: 323050 грн. сплаченого
пайового внеску; 179902 грн. 20 коп.
подвійних інфляційних збитків; 120 грн.
ІТЗ.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Стягнено з ПП "Тернопільська фірма
"Будівельник" в користь держави 1700 грн.
державного мита.

В апеляційній скарзі споживчий
кооператив "Олімпія Б" та споживчий
кооператив "Степана Бандери", просять
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким в задоволенні позовних вимогах
ОСОБА_1 відмовити повністю, посилаючись
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, неповне з'ясування
обставин, які мають значення для справи
внаслідок неправильної оцінки доказів,
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що суд
невірно встановив факт доведеності
умислу у відповідача при укладенні
договору під впливом обману та
безпідставно не прийняв до уваги те, що
на момент розгляду вказаної справи та
винесення оскаржуваного рішення
ухвалою Господарського суду
Тернопільської області від 26.04.2011 року
порушено провадження у справі про
банкрутство ПП "Тернопільська фірма
"Будівельник" та введено мораторій на
задоволення вимог кредиторів.

У судовому засіданні представники
апелянта підтримали апеляційну скаргу,
зіславшись на доводи, викладені в ній,
просять її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 відносно
апеляційної скарги заперечив та
пояснив, що рішення суду є законним та
обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення учасників
процесу, ознайомившись з матеріалами
справи, доводами апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення,
виходячи з наступних мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги , суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач не проводить будівельних
робіт за адресою: АДРЕСА_1 і дозвіл на
виконання будівельних робіт за
вказаною адресою ПП "Тернопільська
фірма "Будівельник" не надавався. А
згідно ст. 230 ч.2 ЦК України сторона, яка
застосувала обман, зобов'язана
відшкодувати другій стороні збитки у
подвійному розмірі, що завдані у
зв'язку з вчиненням цього правочину.

Колегія суддів з вказаними висновками
погодитися не може, а тому згідно ст. 309
ч.1 ЦПК України рішення суду підлягає
скасуванню з ухваленням нового
рішення, оскільки судом неповно
з'ясовано обставини, які мають значення
для справи.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Суд розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі,
що випливає із норм ч.1 ст. 11 ЦПК України.

Судом встановлено, що 19.08.2008 року між ПП
"Тернопільська фірма "Будівельник" та
ОСОБА_1 укладено договір, відповідно до
п.1.1 умов якого відповідач приймає
позивача у пайове будівництво
трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1.
Планове закінчення будівництва та
здача об'єкта в експлуатацію: 2011 р.
Позивачем оплачено вартість квартири в
сумі 323050 грн.

Підставою для задоволення позову судом
першої інстанції було відсутність
дозволу на виконання будівельних робіт
у відповідача та не проведення
будівельних робіт за адресою вказаною
в договорі.

В рішенні суд посилається на лист
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Тернопільській області № 01-94/440 від
06.04.2011 року, в якому вказується, що
дозволи на виконання будівельних робіт
за адресою АДРЕСА_1 ПП "Тернопільська
фірма "Будівельник" не надавалися.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про
планування і забудову територій», який
діяв на час укладення договору, дозвіл
на виконання будівельних робіт це
документ, що засвідчує право замовника
та підрядника на виконання будівельних
робіт, підключення об'єкта будівництва
до інженерних мереж та споруд.

Під час укладання договору між
сторонами його відсутність чи
наявність не обумовлювалася умовами
оспорюваного договору та не впливала
на його укладення, не була істотною
підставою цього договору.

Виходячи з цього, посилання суду першої
інстанції як на доказ задоволення
позову, виходячи з позовних вимог є
безпідставним.

В заявленому позові позивачка ОСОБА_1
вказала, що при укладенні договору її
обманули, повідомивши неправдиву
інформацію про будівництво
багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1
та цю ж квартиру 28 травня 2008 року
продали іншим людям.

Згідно із ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна
із сторін правочину навмисно ввела
другу сторону в оману щодо обставин,
які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229
цього Кодексу), такий правочин
визнається судом недійсним. Обман має
місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

Пленум Верховного Суду України у п. 20
постанови № 9 від 6 листопада 2009 року
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» роз'яснив , що
правочин визнається вчиненим під
впливом обману у випадку навмисного
введення іншої сторони в оману щодо
обставин, які впливають на вчинення
правочину. На відміну від помилки,
ознакою обману є умисел у діях однієї
зі сторін правочину. Наявність умислу в
діях відповідача, істотність значення
обставин, щодо яких особу введено в
оману, і сам факт обману повинна
довести особа, яка діяла під впливом
обману. Обман щодо мотивів правочину не
має істотного значення.

В судовому засіданні не доведено, що
наведені підстави є доказом того, що
під час укладання договору вона діяла
під впливом обману.

Колегія суддів вважає, що позивачкою не
доведено наявності умислу в діях
відповідача та факту обману при
укладенні оспорюваного договору.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що в позові ОСОБА_1 до
приватного підприємства
"Тернопільська фірма "Будівельник" слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу споживчого
кооперативу "Олімпія Б" та споживчого
кооперативу "Степана Бандери" -
задовольнити .

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 18 липня 2011 року
скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
приватного підприємства
"Тернопільська фірма "Будівельник" про
визнання недійсним договору від 19
серпня 2008 року та стягнення коштів.

Рішення вступає в законну силу з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Р.М. Кузьма