Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №287/414/13-ц
Головуючий у 1-й інст. Ковальчук
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

Головуючого - судді
Трояновської Г.С.

суддів Миніч
Т.І., Павицької Т.М.

при секретарі
Камінній М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод у спілкуванні з
дитиною та у її вихованні

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Олевського районного суду
Житомирської області від 03 квітня 2014
року,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з названим позовом. В
обґрунтування вимог зазначав, що після
розірвання шлюбу відповідач не надає
йому можливості бачитися та
спілкуватися з дитиною. Уточнивши
позовні вимоги, просив надати йому
можливість спільного відвідування
дитиною його місця проживання за
адресою АДРЕСА_2 починаючи з п»ятниці з
10.00 до неділі 17.00 годин, щотижня без
присутності матері дитини з правом
ночівлі дочки за місцем його
проживання; надати можливість забирати
дитину з дому, школи особисто або
особою, уповноваженою ним на це; надати
3 тижні у літній період (червень, липень,
серпень місяці) під час літніх канікул
дочки та під час його відпустки для
оздоровлення дитини за узгодженням з
матір»ю дитини за межами м. Олевська та
за згодою дитини під час зимових
канікул, взимку тиждень, включаючи
новорічні свята; надати можливість
спілкуватися з дочкою особисто
засобами телефонного, поштового та
іншого зв»язку, що не передбачають
безпосереднього фізичного спілкування
між дочкою та ним.

Рішенням Олевського районного
суду Житомирської області від 03 квітня
2014 року у позові ОСОБА_1 ОСОБА_2 про
усунення перешкод у спілкуванні з
дитиною та її вихованні - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове - про задоволення його
позовних вимог. Зокрема, посилається на
те, що суд не врахував того , що
відповідачка чинить йому перешкоди у
спілкуванні з дитиною та не виконує
рішення органу опіки та піклування про
встановлення днів та годин спілкування
з малолітньою донькою.

Розглянувши справу в межах,
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої
інстанції та підтверджено матеріалами
справи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в
зареєстрованому шлюбі з 20 липня 2006 року
по 22 березня 2012 року/а.с.9/. Під час шлюбу,
а саме ІНФОРМАЦІЯ_3, у них народилась
дочка ОСОБА_3 /а.с.8/.

ОСОБА_2 разом з дочкою мешкають за
адресою: АДРЕСА_1 /а.с.14/.

Позивач разом зі своїми батьками
проживає в АДРЕСА_2 про, що свідчить
акт обстеження матеріально побутових
умов сім»ї від 11.07.2013 року /а.с.5/. Цим
актом також встановлено, що в будинку
створені умови для перебування дитини,
а саме наявні іграшки, окрема кімната,
задовільний санітарногігієнічний стан
помешкання.

За нормами ч. 2 ст. 141, ст. ст. 153, 157 СК
України розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до положень ст.159 СК України
якщо той із батьків, з ким проживає
дитина, чинить перешкоди тому з
батьків, хто проживає окремо, у
спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, зокрема якщо він ухиляється
від виконання рішення органу опіки та
піклування, другий із батьків має право
звернутися до суду з позовом про
усунення цих перешкод. Суд визначає
способи участі одного з батьків у
вихованні дитини (періодичні чи
систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування. В
окремих випадках, якщо це викликано
інтересами дитини, суд може обумовити
побачення з дитиною присутністю іншої
особи. Під час вирішення спору щодо
участі одного з батьків у вихованні
дитини береться до уваги ставлення
батьків до виконання своїх обов'язків,
особиста прихильність дитини до
кожного з них, вік дитини, стан її
здоров'я та інші обставини, що мають
істотне значення, в тому числі стан
психічного здоров'я одного з батьків,
зловживання ним алкогольними напоями
або наркотичними засобами.

Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права
дитини, чч. 7.8 ст. 7 СК України при
вирішенні будь-яких питань щодо дітей,
суд повинен виходити з найкращого
забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до чч. 4, 5 ст. 19 СК України
передбачено, що при розгляді судом
спорів щодо участі одного з батьків у
вихованні дитини обов'язковою є участь
органу опіки та піклування. Разом з тим
орган опіки та піклування подає суду
письмовий висновок щодо розв'язання
спору на підставі відомостей,
одержаних у результаті обстеження умов
проживання дитини, батьків, інших осіб,
які бажають проживати з дитиною, брати
участь у її вихованні, а також на
підставі інших документів, які
стосуються справи.

Матеріали справи містять висновок
органу опіки та піклування Олевської
міської ради від 04.08.2012 року, яким
визначено ОСОБА_1 та його матері ОСОБА_4
дні спілкування з дочкою та внучкою
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 - щосуботи по 3
години з 10год. до 13год./а.с.6/.

Рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 12 квітня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 (матері
позивача) до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у спілкуванні з дитиною та її
вихованні встановлено ОСОБА_4 час
спілкування з онукою ОСОБА_3 у першу та
третю неділю кожного місяця та в день
народження дитини: з 10 до 15 години
/а.с.83-84/.

Таким чином висновок органу опіки і
піклування, доданий до матеріалів
справи стосується обставин, які мали
місце у 2012 році та стали підставою для
розгляду інших справ.

Проте у матеріалах справи відсутній
висновок органу опіки та піклування
щодо розв'язання цього спору.

Натомість Олевська міська рада
направила як до суду першої так і
апеляційної інстанції листи, в яких
просила розглядати справу без
представника органу опіки та
піклування міської ради, а відтак не
висловила свою думку щодо заявленого
позову /а.с.29,135/.

Сторони також не з»явились до суду
апеляційної інстанції для розгляду
апеляційної скарги, просили розглянути
справу за їх відсутності /а.с.134,136/.

Відповідач ОСОБА_2 направила письмове
заперечення на апеляційну скаргу, в
якому зазначила, що батько дитини
згідно наявного висновку органу опіки
та піклування не з"являвся і до цього
часу не з»являється за місцем
проживання дитини, щоб узяти її для
спілкування та спільного проводження
часу /а.с.133-134/. Таким чином доводи
позивача, наведені в апеляційній
скарзі про те, що відповідачка визнала,
що перешкоджає у його спілкуванні з
дитиною спростовуються її ж
запереченнями та не свідчать про
визнання нею обставин, наведених в
апеляційній скарзі.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Матеріали справи не містять жодного
доказу того, що позивач намагався узяти
для спілкування та спільного
проводження часу, у визначений органом
опіки та піклування період, свою дочку
ОСОБА_3, а відповідач перешкоджала йому
в цьому. Допитані в судовому засіданні,
як свідки, батьки сторін дали
кардинально протилежні свідчення, а
тому об"єктивно не підтверджують
фактичні обставини справи.

Будь-яких письмових доказів на
підтвердження своїх вимог позивач не
надав.

Посилання в апеляційній скарзі на
заяву відповідачки, адресовану
завідуючій дитячим садком про заборону
спілкування її дитиною ОСОБА_3 з ОСОБА_1,
ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не заслуговують на
увагу, оскільки ця заява не є належним
доказом в контексті положень ст.ст.58,59
ЦПК України, позаяк датована 13.09.2012 року
і стосувалася розгляду іншої справи в
суді - за позовом матері позивача
ОСОБА_4 /а.с.85/. Із зазначеним позовом
ОСОБА_1 звернувся до суду 18.07.2013 року та
не надав суду жодних доказів на
підтвердження своїх вимог, про що
зазначено вище.

А тому колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції дійшов
обгрунтованого висновку про
відсутність порушеного права позивача
щодо прийняття участі у вихованні
дочки з боку відповідачки.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують та не впливають на
правильність його прийняття.

Рішення суду є законним і
обґрунтованим, підстав для його
скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст.
209,218,303,304,307,308,313,314,315,317,319,324,325 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Олевського районного
суду Житомирської області від 03 квітня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий Судді