Справа № 390/1021/14-ц
Провадження №2/390/373/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2014 р. Кіровоградський районний
суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Гершкул І.М.,

при секретарі - Муравському О.В.,

за участю:

представника позивача за довіреністю
ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача за
довіреністю ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за позовом ФОП ОСОБА_4 до ОСОБА_2
про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом
до ОСОБА_2 в якому просить стягнути із
останньої заборгованість за договором
про надання послуг покупцю нерухомості
в сумі 24 000 грн. В обґрунтування
позовних вимог зазначено, що 02.11.2013 року
сторонами укладено договір про надання
послуг покупцю нерухомості, згідно
якого позивач зобов'язався надати
відповідачу
інформаційно-консультативні послуги
при купівлі об'єкта нерухомості, а саме
вивчити пропозиції щодо об'єктів
нерухомості та здійснити пошук
нерухомого майна, що відповідає
вимогам відповідача. Позивачем
виконано вимоги договору та надано
відповідачу інформацію щодо будинку за
адресою: АДРЕСА_1, яку прийнято
відповідачем. Однак, відповідачем не
виконано вимоги договору та не
сплачено вартість наданих послуг, а
такожу порушення умов договору
придбано будинок за вказаною адресою,
що є підставою для стягнення із
відповідача неустойки.

Представник позивача за довіреністю
ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в
повному обсязі та просила їх
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 заперечила проти
задоволення позову та пояснила суду, що
договір із ФОП ОСОБА_5 не укладала,
оскільки підписала пустий аркуш паперу
без роз'яснення та узгодження умов
договору. Будь-яких послуг не
отримувала. Придбаний нею будинок вона
оглядала до спілкування із ОСОБА_6, а
тому коли остання повторно показала їй
будинок вона повідомила, що вже
оглядала його. Про те, що ОСОБА_6 працює
із ФОП ОСОБА_4 та показуючи будинок
надає їй послугу не знала.

Представник відповідача за
довіреністю ОСОБА_3 заперечив проти
задоволення позову та зазначив, що
договір не укладався та будь-які
послуги відповідачем не отримано.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона
колишній власник будинку за адресою:
АДРЕСА_1. У другому півріччі 2013 року
вона вирішила продати вказаний
будинок, а тому розмістила інформацію
про його продаж у газетах та Інтернеті.
У вересні 2013 року їй зателефонувала
ОСОБА_2, яка оглянула будинок і хотіла
його придбати, однак після огляду
будинку зникла. Через деякий час їй
зателефонувала її знайома ОСОБА_6 і
запитала щодо продажу будинку,
оскільки в неї є покупець. Про те, що
ОСОБА_6 є працівником агентства з
продажу нерухомості вона не знала,
домовленості щодо продажу будинку із
останньою не мала. Вона дозволила
оглянути будинок і виявилось, що
покупцем була ОСОБА_2, яка повідомила,
що вже оглядала будинок і запитала про
можливість зменшення ціни, проте вона
не погодилась. Однак, через деякий час
ОСОБА_2 звернулась до неї щодо
придбання будинку, а вона погодилась
зменшити ціну і вони уклали договір
купівлі-продажу будинку.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що він
разом із матір'ю ОСОБА_2 у жовтні 2013 року
та її знайомою їздили дивитись будинок
за адресою: АДРЕСА_1, який матір знайшла
через газету. Будинок сподобався, проте
була висока ціна, а тому вони поїхали.
Вдруге до цього будинку він їздив із
матір'ю, а біля будинку їх зустріла
жінка, якій вони повідомили, що даний
будинок вони вже оглядали. Крім цього,
на автобусній зупинці жінка, яка
показувала будинок, записала паспортні
дані матері, після чого попросила матір
підписала аркуш паперу. Що було
написано на цьому аркуші йому не
відомо, проте жінка пояснила, що цим
підписом підтверджується, що вони
оглядали будинок. Потім, коли вони
хотіли придбати цей будинок їм
повідомили, що будинок продано. Через
деякий час матір знайшла повторно
об'яву в газеті та поспілкувавшись із
власником будинку з'ясувала, що будинок
не продано, а тому було оформлено
купівлю-продаж.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що ОСОБА_2
хотіла придбати будинок, а тому у кінці
вересня 2013 року ОСОБА_2 спілкувалась із
власником будинку за адресою: АДРЕСА_1.
У середині жовтня 2013 року вона разом із
ОСОБА_2 та її сином їздили оглянути
вказаний будинок. Потім, ОСОБА_2
втратила телефон власника будинку, а
через деякий час ОСОБА_2 повідомила їй,
що їздила повторно оглянути вказаний
будинок.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона
знайома із ОСОБА_4, який займається
продажем нерухомості. Вона звернулась
до нього за допомогою у продажу свого
будинку, а він попросив її надати
послугу, а саме зателефонувати в разі
необхідності комусь придбати будинку,
а також за його дорученням показати у
разі необхідності будинок у с. Степове,
Кіровоградського району та області, де
вона проживає. Їй зателефонувала
ОСОБА_2 із приводу її будинку, проте
ціна була високою, а тому ОСОБА_2 не
придбала її будинок, проте вона
повідомила, що в агентстві є будинки з
нижчими цінами. Потім, вона зв'язалась
із ОСОБА_4, який попросив її показати
ОСОБА_2 будинок за адресою: АДРЕСА_1,
який вона показала. Вона допомагала
ОСОБА_4 у даному випадку, як знайомому,
проте у трудових чи договірних
відносинах вони не перебували. Між ФОП
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладався договір,
однак суть його їй не відомо.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, допитавши свідків, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
не підлягає задоволенню, виходячи з
таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.526, 527 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться, боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а кредитор -
прийняти виконання особисто, якщо інше
не встановлено договором або законом,
не випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Згідно вимог ст.ст.610, 629 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до вимог ст.907 ЦК України
договір про надання послуг може бути
розірваний, у тому числі шляхом
односторонньої відмови від договору в
порядку та на підставах, встановлених
цим кодексом, іншим законом або за
домовленістю сторін (кореспондує ст.10
Закону України «Про захист прав
споживачів»).

Згідно ст.615 ЦК України у разі порушення
зобов'язання однією стороною друга
сторона має право частково або в
повному обсязі відмовитись від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом. Внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання частково або у повному
обсязі відповідно змінюються умови
зобов'язання або воно припиняється.

Судом встановлено, що 02.11.2013 року між
ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладений договір
про надання послуг покупцю нерухомості
(далі - Договір), згідно якого ФОП ОСОБА_4
зобов'язався надати ОСОБА_2
посередницькі та
інформаційно-консультативні послуги
при купівлі об'єкта нерухомості, який
відповідає визначеним Договором
вимогам, а ОСОБА_2 зобов'язалась
сплатити вартість наданих послуг. До
договору додано акт прийому-передачі
інформації (Додаток №1), згідно якого
ОСОБА_2 отримала інформацію про продаж
будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6).
Інформаційна довідка з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
№21502091 від 12.05.2014 року свідчить, що 30.01.2014
року ОСОБА_2 придбала будинок за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с.27).

Пунктом 3.1 Договору передбачено
обов'язки ФОП ОСОБА_4, а саме: вивчити
пропозиції щодо об'єктів нерухомого
майна та здійснити пошук майна, що
відповідає вимогам ОСОБА_2;
організувати огляд майна та переговори
із продавцем; надати необхідну
допомогу в підготовці та оформленні
документів. У судовому засіданні
встановлено, що ОСОБА_2 самостійно вела
переговори із власником будинку ОСОБА_7
щодо придбання будинку, оскільки
остання будь-яких угод про надання
послуг по продажу свого будинку не
укладала, а потім оформлено договір
купівлі-продажу будинку, що
підтвердили свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 і
ОСОБА_9 У підготовці та оформленні
документів щодо придбання будинку, що
передбачено договором, ФОП ОСОБА_4 не
приймав будь-якої участі, оскільки
власник будинку не укладала з ним
будь-яких угод про надання послуг по
продажу свого будинку. За таких
обставин, суд приходить до висновку, що
ФОП ОСОБА_4 неналежно виконав свої
зобов'язання за договором, що
відповідно до вимог ст.ст.615, 907 ЦК
України давало ОСОБА_2 право
відмовитися від зобов'язання в
односторонньому порядку.

Крім цього, пунктом 4.1 Договору
передбачено, що Замовник
зобов'язується сплатити Виконавцю
вартість наданих послуг в повному
обсязі у тому випадку, якщо Замовник,
будь-хто з його родичів або треті особи,
що використали отриману від Замовника
інформацію згідно Додатку №1 купили
(обміняли) або будь-яким чином придбали
один із вказаних у Додатку №1 об'єктів
нерухомості, незалежно від того
скористались вони при цьому в повному
обсязі послугами Виконавця чи ні.

Відповідно до вимог ст.215 ч.2 ЦК України
недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Згідно вимог ст.217 ЦК України
недійсність окремої частини правочину
не має наслідком недійсності інших
його частин і правочину в цілому, якщо
можна припустити, що правочин був би
вчинений і без включення до нього
недійсної частини.

Статтею 228 частинами 1, 2 ЦК України
передбачено, що правочин вважається
таким, що порушує публічний порядок,
якщо він був спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним.

Аналіз наведених вище норм свідчить, що
пункт 4.1 Договору порушує право ОСОБА_2
на самостійний пошук об'єкта
нерухомості, який відповідає її
вимогам, незважаючи на Договір, а також
обмежує її право придбати об'єкт
нерухомості, який знайдено ФОП ОСОБА_4
незалежно від того скористалась вона
при цьому в повному обсязі послугами
останнього чи ні, що суд вважає
порушенням конституційних прав і
свобод людини і громадянина, а
відповідно вказаний пункт Договору
порушує публічний порядок і є
нікчемним.

Інформація про продаж будинку за
адресою: АДРЕСА_1 була розміщена у
газетах та Інтернеті, що підтверджено
показаннями власника будинку ОСОБА_7 та
узгоджується із поясненнями ОСОБА_2,
яка зазначила, що до підписання
Договору про надання послуг покупцю
нерухомості вона самостійно отримала
інформацію про вказаний будинок
із газети, після чого поїхала та
оглянула його, що також підтверджено
свідками ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9
Наведені обставини свідчать, що
інформація про продаж вищевказаного
будинку була загальнодоступною, а тому
ФОП ОСОБА_4 не є власником даної
інформації. Крім цього, ФОП ОСОБА_4 не
надало суду доказів того, що між
останнім та власником будинку існував
договір про продаж будинку та про
продаж інформації щодо продажу
будинку. Також, ФОП ОСОБА_4 не надало
суду доказів того, що ОСОБА_2 для
купівлі будинку за адресою: АДРЕСА_1,
використала виключно інформацію
отриману саме від ФОП ОСОБА_4

Таким чином, зваживши у сукупності
наведені обставини, суд вважає, що ФОП
ОСОБА_4 не виконано належним чином
умови договору про надання послуг
покупцю нерухомості, а тому позовні
вимоги про стягнення коштів за
вказаним договором є необґрунтованими
та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.215, 217, 228, 526, 527, 610, 615, 629,
901, 907 ЦК України, ст.ст.10, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ФОП ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
стягнення коштів - залишити без
задоволення.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Кіровоградської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області
І.М. Гершкул