Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/5981/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

12 червня 2014 року Київський
районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

при секретарі Лукомській А.В.,

за участю

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника третьої особи Лобач Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Полтава цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_4, Київської районної в
м. Полтаві ради про визнання права
власності на нерухоме майно в порядку
спадкування, треті особи - Друга
Полтавська державна нотаріальна
контора, територіальна громада в особі
Полтавської міської ради, Полтавське
міське управління юстиції
(реєстраційна служба), -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 16 серпня 2013 року
звернулася в Київський районний суд м.
Полтави з позовом про визнання права
власності на квартиру, який уточнила в
поданій до суду 30 серпня 2013 року заяві.

В поданих до суду заявах позивач
посилалася на те, що є спадкоємцем
майна за заповітом померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6

Зазначала, що з метою прийняття
спадщини, що складу якої належить
квартира АДРЕСА_1, звернулася до
нотаріальної контори, але у зв'язку з
відсутністю правовстановлюючого
документа нотаріусом відмовлено у
видачі свідоцтва про право власності.

Просила суд визнати за нею право
власності в порядку спадкування за
заповітом на квартиру АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача повністю
підтримали подану до суду позовну
заяву, посилаючись на викладені в ній
обставини.

Представник Київської районної в м.
Полтаві ради в судовому засіданні щодо
задоволення позовних вимог
заперечувала. Вважає, що рада жодним
чином не порушувала право позивача на
отримання спадщини. Також вказувала,
що Київська районна в м. Полтаві рада не
є територіальною громадою, до якої в
силу норм ст. 1277 ЦК України переходить у
власність спадщина за відсутності
спадкоємців.

Представник Полтавської міської ради в
судовому засідання заперечувала з
приводу задоволення позовних вимог
ОСОБА_1 у зв'язку з їх пред'явленням не
до належного відповідача.

Інші особи в судове засідання для
участі в розгляді справи не з'явилися.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які
приймають участь в розгляді справи,
дослідивши зібрані в справі докази,
приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у
віці 90 років померла ОСОБА_6.

За життя ОСОБА_6 неодноразово складала
заповіти. Згідно з останнім заповітом,
посвідченим 25 грудня 2010 року, ОСОБА_6
належну їй на праві власності квартиру
АДРЕСА_1 заповіла позивачу ОСОБА_1.

Відповідно до ст.ст. 1222, 1223, 1261 ЦК
України спадкоємці визначаються за
законом і за заповітом, у разі
відсутності заповіту, право на
спадкування за законом в першу чергу
мають діти спадкодавця, той з подружжя,
хто його пережив, та батьки.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Судом встановлено, що позивач
ОСОБА_1,будучи спадкоємцем майна
померлої ОСОБА_6 за заповітом, у
встановленому законом порядку
звернулася до Другої полтавської
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини.

Також встановлено, що Другою
полтавською державною нотаріальною
конторою після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_6 05 липня 2010 року відкрита
спадкова справа № 320/2010. З заявами про
прийняття спадщини звернулися: ОСОБА_4
як спадкоємець за законом, ОСОБА_7 як
спадкоємець за заповітом на грошові
заощадження та позивач ОСОБА_1 як
спадкоємець за заповітом на спірну
квартиру.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що
до складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Як встановлено судом, померлій ОСОБА_6
відповідно до договору купівлі-продажу
від 25 грудня 1991 року на праві приватної
власності належала квартира АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Вважаючи своє право на тримання
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом порушеним, позивач ОСОБА_1,
обираючи спосіб захисту порушеного
права, звернулася в суд з позовом до
Київської районної в м. Полтаві ради та
до ОСОБА_4 про визнання права власності
на квартиру.

Разом з тим, вимоги позивача ОСОБА_1 про
визнання права власності на квартиру
АДРЕСА_1 не можуть бути задоволені з
наступних підстав.

Як встановлено судом та не
оспорювалося позивачем ОСОБА_1, ОСОБА_6
померла насильницькою смертю.

За фактом вбивства ОСОБА_6 проводиться
досудове розслідування в межах
кримінального провадження, внесеного
до ЄРДР за № 0000029.

Також судом встановлено, що в межах
даного кримінального провадження
начальником СВ Київського РВ ПМУ УМВС
України в Полтавській області 13 липня
2010 року винесено постанову, згідно з
якою накладено арешт на квартиру
АДРЕСА_1.

Зазначена постанова є чинною станом на
час вирішення справи судом, у
встановленому процесуальним законом
порядку не оскаржена та не
скасовувалася.

Ні позивач ОСОБА_1, ні інші особи з
вимогами про знаття арешту з квартири
не зверталися.

Накладений на спірну квартиру арешт є
безумовною перешкодою для визнання за
позивачем ОСОБА_1 права власності на
спірне нерухоме майно.

Крім того, позивач, користуючись на
власний розсуд наданими їй
процесуальними правами, з відповідним
позовом до суду звернулася до
Київської районної в м. Полтаві ради.

Разом з тим, відповідачами у справах
щодо визнання права власності на
спадкове майно є спадкоємці, які
прийняли спадщину. При відсутності
інших спадкоємців за заповітом і за
законом, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними
спадщини, а також відмови від її
прийняття відповідачами є
територіальні громади в особі
відповідних органів місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини.

Такою територіальною громадою є саме
Полтавська міська рада як орган
місцевого самоврядування, а не
Київська районна в місті Полтаві рада.

В судових засіданням судом
неодноразово позивачу роз'яснювалися
вимоги ст. ст. 33, 35 ЦПК України та
роз'яснювалися наслідки не вчинення
процесуальних дій. Незважаючи на
роз'яснення судом норм процесуального
законодавства, а також пояснення
представників Полтавської міської
ради та Київської районної в м. Полтаві
ради з цього приводу, відповідні
клопотання щодо залучення до участі в
справі в якості належного
співвідповідача відповідної
територіальної громади ні позивачем,
ні представником позивача заявлені не
були.

В той же час судом встановлено, що
Київська районна в місті Полтаві рада
жодних прав позивач не порушувала та не
є належним відповідачем в справі.
Вимоги до Київської районної в місті
Полтаві ради є безпідставними та не
ґрунтуються на нормах закону.

Враховуючи встановлені судом
обставини, вирішуючи справу в межах
заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, суд
приходить до висновку про відмову в
задоволенні позовних вимоги ОСОБА_1 про
визнання права власності на квартиру
АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України у
зв'язку з відмовою в задоволенні
позовних вимог понесені позивачем
судові витрати не підлягають
відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
до ОСОБА_4, Київської районної в м.
Полтаві ради про визнання права
власності на нерухоме майно в порядку
спадкування відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Полтавської області
через Київський районний суд м. Полтави
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий суддя
Н.Л.Яковенко

12.06.2014