Справа №
Провадження № 2-о/127/492/14
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у
справі

11 червня 2014 року
м.
Вінниця

Суддя Вінницького міського суду
Вінницької області Іщук Т.П.,
розглянувши заяву ОСОБА_1,
заінтересована особа ОСОБА_2, про
встановлення факту, що має юридичне
значення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про
встановлення факту належності на праві
особистої власності нерухомого майна,
за участі заінтересованої особи ОСОБА_2

Вивчивши зазначену заяву, суд дійшов до
висновку, що провадження у справі не
може бути відкрито з наступних підстав.

Стаття 256 ЦПК України передбачає
перелік юридичних фактів, що можуть
бути встановленні в судовому порядку.
У судовому порядку можуть бути
встановлені також інші факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення. Натомість, відповідно до
п. 17 постанови пленуму Верховного суду
України від 31 березня 1995 року № 5 «Про
судову практику в справах про
встановлення фактів,що мають юридичне
значення», суди повинні мати на увазі,
що факт володіння громадянином жилим
будинком на праві власності
встановлюється судом, якщо у заявника
був правовстановлюючий документ на цей
будинок, але його втрачено і немає
можливості підтвердити наявність
права власності не в судовому порядку.
В таких справах заявник має подати
докази про відсутність можливості
одержання чи відновлення відповідного
документу про право власності та про
те, що на підставі цього документа
жилий будинок належав йому на праві
власності. Заяви про встановлення
факту володіння будинком на праві
власності не підлягають розгляду в
порядку окремого провадження, якщо
будівництво не було закінчено і
будинок не був прийнятий в
експлуатацію або його було збудовано
самовільно чи зареєстровано за іншою
особою.

За наведеного суд зазначає, що в
порядку окремого провадження можливе
встановлення факту володіння будівлею
на праві власності в певних випадках.
Натомість, визнання права власності на
будівлю чи її розподіл, розглядається у
позовному провадженні за нормами ЦК в
разі наявності спору. Аналогічна
позиція викладена в листі Верховного
Суду України від 01 січня 2012 року
«Судова практика розгляду справ про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення».

Заявниця просить встановити факт
належності на праві особистої
власності самовільно збудованого
нерухомого майна. При цьому з поданої
заяви та документів доданих до неї
вбачається, що вказане нерухоме майно є
новозбудованим, а у заявниці наявна
декларація про готовність об'єкта до
експлуатації від 03 грудня 2013 року, яка
свідчить про прийняття зазначених
об'єктів до експлуатації. Отже,
заявниця просить встановити факт
належності нерухомого майна на праві
власності та в такий спосіб визначити
правовий режим майна, що не підлягає
судовому розгляду в порядку окремого
провадження.

Якщо за законодавством заява не
підлягає судовому розгляду, суддя
відмовляє у відкритті провадження в
справі на підставі ч.2 ст.122 ЦПК України,
про що також зазначається в п.п.2,3
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995 року №5 «Про судову
практику в справах про встановлення
фактів, що мають юридичне значення».

На підставі викладеного, керуючись п. 1
ч. 2 ст.122 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в
цивільній справі за заявою ОСОБА_1,
заінтересована особа ОСОБА_2, про
встановлення факту, що має юридичне
значення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції може бути подана
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя: