УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 червня 2014 року

м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Червинської М.Є.,
Лесько А.О., Черненко
В.А.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
відшкодування шкоди за касаційною
скаргою ОСОБА_6, поданою представником -
ОСОБА_8, на рішення Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська від

23 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від

2 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2010 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з указаним позовом, у якому
просила суд стягнути у солідарному
порядку із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у рахунок
відшкодування матеріальної шкоди 4 042 100
грн., з ОСОБА_5 у рахунок відшкодування
моральної шкоди 20 тис. грн.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що
у вересні 2007 року вона вирішила
придбати у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 земельну
ділянку та житловий будинок, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1.
ОСОБА_7 запевнив її, що спірне майно
належить на праві власності йому та
його дружині ОСОБА_7, а зареєстроване за
ОСОБА_9 лише з формальних підстав.
Сторони дійшли згоди про продаж
земельної ділянки та будинку за 490 тис.
доларів США, із яких 70 тис. доларів США
домовились сплатити шляхом передачі
належного їй автомобіля «Volkswagen Touareg»,
2006 року випуску, державний номерний
знак НОМЕР_1. Вона передала ОСОБА_5 420
тис. доларів США, оформила доручення на
ім'я ОСОБА_6 та його сина на право
розпорядження та продаж автомобіля,
які ОСОБА_5 передав ОСОБА_6, як
представнику власника земельної
ділянки. 24 листопада 2007 року між її
довіреною особою ОСОБА_10 та ОСОБА_9 було
укладено договір купівлі-продажу
земельної ділянки площею 0,10 га та
договір купівлі-продажу житлового
будинку, розташованих за адресою:
АДРЕСА_1. У подальшому попередній
власник земельної ділянки ОСОБА_11
звернулась із позовом до
Голосіївського районного суду м. Києва
про визнання вищевказаного договору
купівлі-продажу земельної ділянки
недійсним, та рішенням цього ж суду від
13 січня 2010 року визнано недійсним
договір купівлі-продажу земельної
ділянки, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_4
та застосовано наслідки недійсного
правочину, шляхом повернення земельної
ділянки у власність ОСОБА_11 Підставою
визнання недійсним спірного правочину
стало встановлення судом факту
підробки договору купівлі-продажу
земельної ділянки на ім'я ОСОБА_9 від 18
жовтня 2007 року, з використанням якого
було зареєстровано право на земельну
ділянку та її продаж. З урахуванням
викладеного, позивач вважає, що діями
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 їй спричинена
матеріальна шкода, а діями відповідача
ОСОБА_5, який не перевірив
достовірність документів та
належність права власності на земельну
ділянку та житловий будинок ОСОБА_6 та
ОСОБА_9, спричинена моральна шкода.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 23 грудня

2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 2 квітня 2014 року, позов
ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 у рахунок
відшкодування матеріальної шкоди 685 040
грн. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_4 у рахунок відшкодування
моральної шкоди 20 тис. грн. У решті
позову відмовлено. Вирішено питання
про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі, поданій
представником, ОСОБА_6 просить
скасувати зазначені судові рішення у
частині стягнення з нього коштів та в
цій частині ухвалити нове рішення про
відмову в позові, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, законність
судових рішень в межах касаційного
оскарження, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі, особою, яка її завдала.

Суди вирішуючи спір, на підставі
доказів, наданих сторонами й належним
чином оцінених судами (ст. 212 ЦПК
України), дійшли обґрунтованого
висновку про наявність підстав для
стягнення з ОСОБА_6 на користь позивача
коштів у рахунок відшкодування
матеріальної шкоди, так як останній
отримав кошти від позивача за
договором купівлі-продажу земельної
ділянки, яку у подальшому, за рішенням
суду, було повернуто попередньому
власнику за недійсним правочином.

У решті судові рішення до суду
касаційної інстанції не оскаржені та
предметом перегляду не є.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень, не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, тому колегія
суддів вважає за необхідне касаційну
скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 23 грудня

2013 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 2 квітня

2014 року в частині позову ОСОБА_4 до
ОСОБА_6 про стягнення матеріальної
шкоди залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
М.Є. Червинська

А.О. Лесько

В.А. Черненко