АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа №22-ц/796/4260/14
Головуючий у 1-й інстанції - Шклянка М.П.
Доповідач - Заришняк Г.М
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Білич І.М., Андрієнко А.М.

при секретарі - Онищенка О.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Дарницького
районного суду міста Києва від 16 січня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до
Дарницького дитячого будинку -
інтернату, ОСОБА_1, треті особи: Орган
опіки та піклування Дарницької
районної в м. Києві державної
адміністрації, Орган опіки та
піклування Обухівської районної
державної адміністрації Київської
області, Орган опіки та піклування
виконкому Черкаської міської ради про
відібрання дитини та повернення
попередньої реєстрації місця
проживання дитини, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до
відповідачів про відібрання
малолітньої доньки ОСОБА_3 від
Дарницького дитячого
будинку-інтернату та повернення
попередньої реєстрації місця
проживання дитини, посилаючись на те,
що він з відповідачкою ОСОБА_1 з серпня
1994 по 22 травня 2007 року перебували у
зареєстрованому шлюбі, від якого у них
народилося двоє дітей: ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
яка є дитиною інвалідом з діагнозом -
атиповий аутизм з помірною розумовою
відсталістю, недорозвиток мови 1-3 рівня
резидуально-органічного генезу. В
період перебування сторін у шлюбі, діти
проживали разом з батьками, але
відповідачка на протязі всього часу
наполягала на тому, що доньку потрібно
влаштувати до дитячого будинку.
Незгода з цього питання призвела до
розриву сімейних відносин та
розірвання шлюбу. У травні 2007 року
рішенням опікунської ради Обухівської
РДА було визначено проживання
малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_3 разом з
матір'ю. Він неодноразово звертався в
суд з позовами про визначення місця
проживання дітей, встановлення порядку
виховання дітей, визначення способу
участі батька у вихованні малолітньої
дитини та з адміністративним позовом
до Обухівської РДА про скасування
рішення опікунської ради, в
задоволенні яких йому було відмовлено.

23.06.2009 року відповідачка самовільно,
без його згоди, передала малолітню
доньку до Дарницького дитячого
будинку-інтернату, до якого та була
зарахована наказом №119 від 22.06.2009 року.
Він не погоджується з рішення
відповідачки про поміщення дитини до
дитячого будинку-інтернату. Окрім того,
згідно п. 5.4 Положення про Дарницький
дитячий будинок-інтернат,
затвердженого розпорядженням КМДА №1397
від 30.07.2003 р., прийняття до будинку
інтернату здійснюється згідно з
путівкою, виданою Головним управлінням
соціального захисту населення
виконавчого органу Київської міської
ради та на підставі заяви батьків. Він
такої заяви не писав і тому донька була
прийнята лише за заявою матері. Він
також заперечує проти перебування
дитини в Дарницькому дитячому
будинку-інтернат, оскільки в
зазначеному закладі згідно п.п. 1.1 та 5.1
Положення постійно проживають і
перебувають на повному державному
утриманні діти з глибокою розумовою
відсталістю, його ж дочці встановлено
діагноз - помірна розумова відсталість.
На протязі чотирьох років знаходження
дитини, ОСОБА_3, у дитячому будинку
відповідачка ніяких коштів на рахунок
дитячого будинку не перераховувала,
хоча отримує їх від нього, зрідка
забирала дитину додому. Він оскаржував
дії відповідачки ОСОБА_1 в Обухівському
районному суді Київської області, але
рішенням суду від 25 лютого 2010 року у
позові про передачу дитини для
проживання разом з батьком внаслідок
ухилення матері від виконання рішення
суду, нехтуванням батьківськими
обов'язками відмовлено. Він є лікарем
за фахом, має необхідний досвід,
матеріально забезпечений, може змінити
власний графік роботи, має постійне
місце проживання і в змозі надавати
дитині професійний догляд, забезпечити
дитину необхідним лікуванням та
індивідуальним навчанням з
відповідними фахівцями, тому
наполягав на задоволенні позову.

Рішенням Дарницького районного суду
міста Києва від 16 січня 2014 року позов
ОСОБА_2 задоволено, відібрано
неповнолітню дитину ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, від Дарницького дитячого
будинку-інтернату і повернуто її для
проживання разом з батьком ОСОБА_2 за
адресою: АДРЕСА_1. В іншій частині
позову відмовлено. Допущено негайне
виконання рішення в частині відібрання
дитини.

В апеляційній скарзі відповідачка
ОСОБА_1 просить скасувати зазначене
рішення суду та постановити нове, яким
в задоволенні позову відмовити,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

В суді апеляційної інстанції
представник відповідачки ОСОБА_1
підтримала апеляційну скаргу, з
підстав та доводів, наведених в ній.

Позивач проти апеляційної скарги
заперечував, вважаючи рішення суду
законним.

Інші учасники судового процесу в
судове засідання не з»явилися, про час
та місце розгляду справи повідомлялися
належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність й обґрунтованість
постановленого рішення суду в цій
частині, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав

Судом встановлено, що з 27 серпня 1994
року по 22 травня 2007 року сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі
(а.с.10), від якого мають двох дітей -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11,12). Дочка ОСОБА_3 є
інвалідом дитинства і має психічне
захворювання, а саме: атиповий аутизм з
помірною розумовою відсталістю,
недорозвиток мовлення І-ІІ рівня
резидуально-органічного ґенезу (а.с.13).

Як вбачається зі справи, між позивачем
ОСОБА_2 та відповідачкою ОСОБА_1 ще в
період перебування у шлюбі виникали
суперечки з приводу виховання
дочки-інваліда. Відповідачка
наполягала на поміщення дочки в
спеціальну установу - будинок-інтернат.

Оскільки позивач заперечував проти
поміщення доньки в інтернат, він
звернувся до Органу опіки та
піклування Обухівської РДА про
визначення місця проживання дочки з
ним. Рішенням опікунської Ради
Обухівської РДА від 15.05.2007 року було
визначено за доцільне місце проживання
дочки з матір'ю та братом, а позивачу
ОСОБА_2 надано право приймати участь у
вихованні, навчанні та утриманні дітей
(а.с. 18). Дане рішення опікунської ради
Обухівської РДА позивач оскаржував до
суду, та одночасно звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_1 про визначення місця
проживання дочки ОСОБА_3 з ним.
Неодноразовими судовими рішеннями
судів різних інстанцій у справах за
позовом ОСОБА_2 про визначення місця
проживання дитини та відібрання
дитини, ОСОБА_2 було відмовлено у
визначенні місця проживання дочки
ОСОБА_3 з ним, та фактично залишено
місце проживання дитини з матір'ю,
відповідачкою ОСОБА_1 (а.с.19, 20, 24, 40, 41-43,
45-46,113)

На підставі заяви відповідачки ОСОБА_1
та путівки Головного управління
соціального захисту населення
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) (а.с.81,83) й відповідно до
діагностичного обстеження Київської
міської психолого-медико-педагогічної
консультації (а.с.78 ) неповнолітня
ОСОБА_3 наказом по Дарницькому дитячому
будинку-інтернату №119 від 22.06.2009р. була
зарахована з 23.06.2009 року до
Дарницького дитячого
будинку-інтернату та перебувала там на
час ухвалення районним судом рішення
по даній справі і була поставлена на
всі види державного забезпечення (а.с.77,
79).

Із наявних в матеріалах справи
медичних документі видно, що
неповнолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, має
захворювання з діагнозом - атиповий
аутизм, помірна розумова відсталість,
системна недорозвиненість мови1-2
ступеню (а.с.141-144).

Позивач стверджував у судовому
засіданні, що він є старшим науковим
співробітником відділення планування
сім'ї та статевого розвитку Інституту
педіатрії, акушерства і гінекології
Академії медичних наук України, має
постійне місце проживання й має намір
піклуватись про доньку, надавати їй
належні умови для життя, наймати
спеціалістів, лікарів, забезпечити
доньку навчанням у спеціальних
закладах освіти, які спеціалізуються
на вихованні дітей з подібними
діагнозами, (а.с.130,137-140).

Допитані в судовому засіданні як
свідки лікарі - дитячі психіатри
ОСОБА_7, ОСОБА_8 та свідки ОСОБА_9,
ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які працюють
лікарями в Дарницькому
будинку-інтернаті, підтвердили суду, що
неповнолітній доньці позивача краще
знаходитись вдома, в оточенні близьких
та рідних, які будуть про неї
піклуватись, та проходити
індивідуальне навчання і виховання за
спеціальними програмами.

Відповідно до ст. ст.151, 155 СК України,
батьки мають переважне право перед
іншими особами на особисте виховання
дитини. Батьки мають право обирати
форми та методи виховання, крім тих, які
суперечать закону, моральним засадам
суспільства. Здійснення батьками своїх
прав та виконання обов'язків мають
ґрунтуватися на повазі до прав дитини
та її людської гідності. Батьківські
права не можуть здійснюватися всупереч
інтересам дитини. Відмова батьків від
дитини є неправозгідною, суперечить
моральним засадам суспільства.

Згідно зі ст.163 СК України, батьки мають
переважне право перед іншими особами
на те, щоб малолітня дитина проживала з
ними. Батьки мають право вимагати
відібрання малолітньої дитини від
будь-якої особи, яка тримає її у себе не
на підставі закону або рішення суду.

На підставі ст. 161 СК України, під час
вирішення спору щодо місця проживання
малолітньої дитини беруться до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень Конвенції про
права дитини від 20.11.1989 року, яка була
ратифікована Україною 27.02.1991 року,
Держави-учасниці визнають, що
неповноцінна в розумовому або
фізичному відношенні дитина має вести
повноцінне і достойне життя в умовах,
які забезпечують її гідність, сприяють
почуттю впевненості в собі і
полегшують її активну участь у житті
суспільства.

Держави-учасниці визнають право
неповноцінної дитини на особливе
піклування, заохочують і забезпечують
надання, за умови наявності ресурсів,
дитині, яка має на це право, та
відповідальним за турботу про неї
допомогу, щодо якої подано прохання і
яка відповідає стану дитини та
становищу її батьків або інших осіб, що
забезпечують турботу про дитину (ст.23
Конвенції) .

Згідно акту обстеження
житлово-побутових умов ОСОБА_2 за
адресою АДРЕСА_1, складеного
працівниками Обухівської районного
державної адміністрації Київської
області, ОСОБА_2 веде нормальний спосіб
життя, умови проживання для дитини в
квартирі задовільні(а.с.100).

Орган опіки та піклування Дарницької
районної в м.Києві державної
адміністрації зробив висновок про те,
що з метою захисту майбутнього та
інтересів дитини є доцільним
відібрати неповнолітню ОСОБА_3 від
Дарницького дитячого
будинку-інтернату та передати її на
виховання батькові, який має бажання
виховувати доньку, дбати про неї, брати
участь у її розвитку та утриманні.

Суд першої інстанції повно та всебічно
з»ясував обставини справи та
врахувавши інтереси виключно
неповнолітньої ОСОБА_3, зважаючи на її
захворювання та бажання батька
піклуватись й утримувати дочку, яку
мати добровільно віддала на виховання
та державне забезпечення в Дарницький
дитячий будинок- інтернат, прийшов до
правильного висновку про необхідність
відібрати дитину - ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та повернути її для
проживання разом з батьком,
обґрунтовано задовольнивши позовні
вимоги ОСОБА_2 в цій частині.

Доводи апеляційної скарги висновки
суду не спростовують.

Постановлене судом рішення
відповідає вимогам матеріального та
процесуального закону й не може бути
скасованим з підстав, що наведені в
апеляційній скарзі.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що висновки районного суду суперечать
інтересам неповнолітньої дитини, є
безпідставними й спростовуються
зібраними по справі доказами, яким суд
дав належну оцінку.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду
міста Києва від 16 січня 2014 року
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий

Судді