У х в а л а

02 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Касьяна О.П.,
Мартинюка В.І.,

Кузнєцова В.О.,
Парінової І.К.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 лютого 2014 року у
справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_3 про стягнення
безпідставно набутих грошових коштів,
за зустрічним позовом ОСОБА_3 до
публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» про
стягнення пені за безпідставне
списання коштів, інфляційних втрат,
трьох процентів річних та зобов'язання
виконати умови договору,

встановила:

Публічне акціонерне товариство
«Комерційний банк «Надра» (далі ‒? ПАТ
«КБ «Надра») звернулося до суду з
указаним позовом, обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що 27 січня 2009 року між цим
банком та ОСОБА_3 укладено договір №
758239 строкового банківського вкладу
(депозиту), згідно з яким останній вніс
на вкладний рахунок 100 тис грн. У межах
даного пакету послуг вкладнику
відкрито поточний рахунок НОМЕР_1.
Згідно з умовами договору вклад разом з
процентами повертається вкладнику на
його поточний рахунок. Так сума
депозитного вкладу разом із
нарахованими процентами була
повернута повністю ОСОБА_3 шляхом
отримання грошових коштів при
примусовому виконанні боржником
рішень суду відповідно до Закону
України «Про виконавче провадження».
Таким чином, мало місце подвійне
стягнення з банку на користь ОСОБА_3
грошових коштів у сумі 105 301 грн 25 коп. і
на теперішній час дані кошти
відносяться до дебіторської
заборгованості банку.

Не погоджуючись із позовом ПАТ «КБ
«Надра», ОСОБА_3 звернувся до суду із
зустрічним позовом, на обґрунтування
якого зазначив, що грошові кошти у сумі
105 301 грн 25 коп. він отримав на підставі
додаткової угоди до договору від 27
листопада 2009 року № 758239, яка на
теперішній час є дійсною, а стягнуті на
підставі судових рішень грошові кошти
не мають відношення до цього правочину
і можуть бути повернуті у разі повороту
виконання рішення. Просив стягнути на
свою користь пеню за безпідставне
списання коштів, інфляційні втрати, три
проценти річних на загальну суму 8 056
грн 63 коп., а також виконати в натурі
умови депозитного договору від 27 січня
2009 року № 903401.

Рішенням Острозького районного суду
Рівненської області від 01
жовтня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Рівненської
області від 18 грудня 2013 року, первісний
позов ПАТ «КБ «Надра» задоволено, в
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3
відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 лютого 2014 року касаційну
скаргу ОСОБА_3 відхилено. Рішення
Острозького районного суду
Рівненської області від 01 жовтня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Рівненської області від 18 грудня 2013
року залишено без змін.

У травні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 лютого 2014 року з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме:
ст.ст. 203‒?215, 216, 225, 1046‒?1050, 1212 ЦК
України.

Як на приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
заявник посилається на:

Відповідно до ст. 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Згідно з п. 9 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» судовими рішеннями, на які
заявник посилається на підтвердження
підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК,
можуть бути рішення:

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ;

Вищого адміністративного суду України;

Вищого господарського суду України;

Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України, ухвалені як
судом касаційної інстанції;

Апеляційних судів загальної
юрисдикції як судів касаційної
інстанції в цивільних справах, яким
право на перегляд у касаційному
порядку цивільних справ було надано
Законом «Про внесення змін до Закону
України «Про судоустрій України щодо
забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ» від 22 лютого 2007 року №
697-V.

Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним. Обов'язковою є
умова, щоб цими рішеннями, які набрали
законної сили, вирішено спір по суті, та
в них судом (судами) касаційної
інстанції неоднаково застосовано одні
й ті самі норми матеріального права.

Отже, постанова Верховного Суду
України від 02 жовтня 2013 року не може
бути підставою неоднаковості
застосування норм матеріального права,
оскільки винесені не в результаті
перегляду справи в касаційному
порядку.

Згідно з п. 6 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353‒?360 ЦПК України» під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.
Зміст правовідносин із метою
з'ясування їх подібності в різних
судових рішеннях суду (судів)
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи.

Оскільки встановлені фактичні
обставини даної справи та справ, в яких
постановлені ухвали від 22 вересня 2010
року, 03 жовтня та 07 листопада 2012 року, 13
березня 20013 року та винесено постанову
від 29 травня 2008 року, є різними, то
наведені заявником доводи не містять
ознак неоднакового застосування
судами касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень.

Керуючись ст. ст. 355, 359 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

ухвалила:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом
публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3
про стягнення безпідставно набутих
грошових коштів, за зустрічним позовом
ОСОБА_3 до публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Надра»
про стягнення пені за безпідставне
списання коштів, інфляційних втрат,
трьох процентів річних та зобов'язання
виконати умови договору, за заявою
ОСОБА_3 про перегляд ухвали колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 19 лютого 2014 року
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Дем'яносов

Судді: О.П. Касьян

В.О.
Кузнєцов

В.І.
Мартинюк

І.К.
Парінова