Справа № 521/89/13-ц
Провадження№2/521/2517/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 05» червня 2014 року Малиновський
районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Целуха А.П.

при секретарі - Корнієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю
третьої особи - П'ятої Одеської
державної нотаріальної контори про
встановлення факту батьківства та
визнання права на спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до
Малиновського районного суду м. Одеси з
позовними вимогами, в яких просила суд
ухвалити рішення, яким встановити факт
родинних стосунків між ОСОБА_4 та нею,
визнати ОСОБА_4 її, ОСОБА_1, батьком та
визнати за право на спадкування після
смерті ОСОБА_4, якій помер ІНФОРМАЦІЯ_1
року, як доньки померлого.

Свої позовні вимоги
обґрунтовувала тим, вона ОСОБА_1,
народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м. Одесі,
та при реєстрації народження її
батьками було записано: мати - ОСОБА_5
батько - ОСОБА_4. З самого свого
народження, та до смерті матері,
ОСОБА_5, разом, з матір'ю та батьком
ОСОБА_4, проживала в будинку, якій
розташований за адресою: АДРЕСА_1, та
належав її батьку ОСОБА_4. Все своє
життя її було відомо, що її батько - це
ОСОБА_4, а запис її прізвища «ОСОБА_1», в
свідоцтві про народження було
зроблено, в зв'язку з тим що матері не
подобалося прізвище - «ОСОБА_4». Також
позивач посилалася на ту обставину, що
їй не було відомо що батьки не
знаходилися в зареєстрованому шлюбі, і
про означену обставину їй стало відомо
лише після смерті батька, коли вона
звернулася до нотаріальної контори для
отримання свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, якій склав її
батько ОСОБА_4 ще 17 березня 1988 року, в
якому зазначив позивача своєю донькою,
ї це є перешкодою в отриманні нею
свідоцтва про право на спадщину
оскільки для отримання спадщини їй
необхідно встановити родинні
відносини між нею та ОСОБА_4.

Сторони в судове засідання з'явилися,
позивач та її представник позов
підтримали та просили задовольнити
його в повному обсязі.

Відповідач та її представник позов не
визнали та заперечували проти
задоволення позову.

Представник третьої особи - П'ятої
Одеської державної нотаріальної
контори у судове засідання не з'явився,
про дату, час та місце розгляду справи
повідомлявся належним чином.

Заслухавши пояснення стороні по
справі, показання свідків, дослідивши
письмові докази, та матеріали справи,
суд прийшов до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 року про що в
книзі реєстрації актів про народження
зроблено запис за № 1582,про що свідчить
свідоцтво про народження серії НОМЕР_1
видане 20 липня 1979 року Ленінським
відділом ЗАГС м. Одеси.

При реєстрації її народження батьками
були записані: мати - ОСОБА_5 батько -
ОСОБА_4.

17 березня 1988 року ОСОБА_4 склав заповіт
на користь ОСОБА_1, в якому зазначено що
ОСОБА_4, заповідає належну йому частину
житлового будинку розташованого за
адресою: АДРЕСА_1 своїй дочці ОСОБА_1.

Мати позивачки, ОСОБА_5 померла
ІНФОРМАЦІЯ_3 року у віці 48 років, про що
в книзі реєстрації актів про смерть
було зроблено запис за № 2133 та про що
свідчить свідоцтво про смерть серії
НОМЕР_2 видане 5 грудня 1989 року відділом
ЗАГС Суворівського району м. Одеси.

1 травня 2011 року, ОСОБА_1, уклала
шлюб з ОСОБА_9, про що в книзі реєстрації
актів про укладення шлюбу було
зроблено запис за № 9, згідно свідоцтва
про укладення шлюбу НОМЕР_4 виданого
Приліманською сільською радою
Біляївського району Одеської області.
Після укладення шлюбу ОСОБА_1 було
присвоєно прізвище «ОСОБА_1».

Разом з чоловіком ОСОБА_9, сином
ОСОБА_10 позивач проживала та була
зареєстрована з 2004 року у будинку
ОСОБА_4, що підтверджується Довідкою №
1104 від 29 березня 2012 року .

ОСОБА_4, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
про що в Книзі реєстрації смертей 14
березня 2012 року було зроблено актовий
запис за № 2627 та про що свідчить
свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3
видане Відділом державної реєстрації
актів цивільного стану у місті Одесі
Одеського міського управління юстиції.

Після смерті ОСОБА_1 звернулася до
нотаріальної контори для отримання
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, але нотаріусом було
відмовлено в зв'язку з необхідністю
встановлення факту батьківства в
судовому порядку, оскільки не надано
документів які підтверджують родинні
стосунки між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, що
підтверджується листом державного
нотаріуса П'ятої державної
нотаріальної контори від 7 червня 2012
року № 967/02-14.

Рішенням Малиновського районного
суду міста Одеси від 24 вересня 2012 року
було встановлено факт родинних
стосунків між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, а саме
що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

За апеляційною скаргою ОСОБА_2,
яка є донькою ОСОБА_4, від першого шлюбу,
рішення Малиновського районного суду
м. Одеси було скасовано. Ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
26 грудня 2012 року заява ОСОБА_1 була
залишена без розгляду у зв'язку з тим,
що існує спір про право, справа має бути
вирішення в позовному провадженні.

Також судом встановлено що ОСОБА_2
є дочкою ОСОБА_4, що не заперечувалося
сторонами у справі.

За клопотанням сторін по справі
були викликані та допитані свідки як зі
сторони позивача, так і зі сторони
відповідача.

Свідки зі сторони позивача, а саме
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, які були
допитані в судовому засіданні,
підтвердили той факт що померлий
ОСОБА_4 є батьком позивача по справі
ОСОБА_1 та те що їм достовірно відомо
про те, що ОСОБА_5 ще вагітна проживала
разом з ОСОБА_4 в його будинку, після
народження їх дочки, після пологового
будинку, дитину ОСОБА_4 привіз до себе
до дому, вони разом, до смерті матері
позивача, виховували дочку ОСОБА_1,
утримували дочку.

Відповідно ч. 2 п. 3 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
15.05.2006 N 3 «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів ",
якою було надано роз'яснення судам, що
при розгляді справ про встановлення
батьківства щодо дитини, яка
народилася до ІНФОРМАЦІЯ_4 р., необхідно
застосовувати відповідні норми КпШС
беручи до уваги всі докази, що
достовірно підтверджують визнання
відповідачем батьківства, в їх
сукупності, зокрема, спільне
проживання й ведення спільного
господарства відповідачем та матір'ю
дитини до її народження, спільне
виховання або утримання ними дитини.

Також на підтвердження факту
родинних відносин позивачем по справі
до суду були надані сімейні
фотознімки, на яких зображені мати
позивача ОСОБА_5 її батько ОСОБА_4 разом
з позивачем. Позивачем по справі до
суду були надані також письмові докази,
для підтвердження факту проживання
однією сім'єю та виховання дитини
ОСОБА_1, а саме медичні картки дитини, де
зазначено місця її проживання саме за
адресою її батька ОСОБА_4, санітарна
книжка ОСОБА_5, картку стаціонарного
хворого - ОСОБА_5, статистичну картку
вибувшого зі стаціонару, талон до
супроводжувального листа.

Суд приймає до уваги показання
свідків, які підтвердили що ОСОБА_4 був
батьком ОСОБА_1.

Згідно до ч. 2 п. 9 Постанови
Пленуму ВСУ України " Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів " № 3 від 15 березня 2006 року,
якою було надано роз'яснення судам в
частині того, що питання щодо
походження дитини суд вирішує на
підставі будь-яких доказів про це.

На підставі встановлених судом
обставин, оцінивши надані докази в
сукупності, суд приходить до
обґрунтованого висновку про
доведеність факту родинних стосунків
між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, якій помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а саме що ОСОБА_4 є
батьком позивача. Не встановлення
факту батьківства перешкоджає
позивачу в здійснені нею законного
права на спадкування.

Згідно до ч. 7 п. 3 Постанови
Пленуму ВСУ України " Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів " № 3 від 15 березня 2006 року у
разі смерті чоловіка якій не перебував
у шлюбі з матір'ю дитини, або смерті
жінки, котра вважалася матір'ю дитини,
факт батьківства може бути визнано за
рішенням суду в окремому провадженні.

Відповідно до п. 1 ст. 256 Цивільного
процесуального кодексу України суд
розглядає родинних відносин між
фізичними особами.

Однак якщо спірні відносини
допускають спір про право вказані
правовідносини повинні розглядатися в
позовному провадженні.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11 ЦПК
України, цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Згідно з ст. 57 ЦПК України, доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно ч. 4 цієї статті, доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно п. 26 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №2 від 12.06.2009
року «Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції», під час судового розгляду
предметом доказування є факти, якими
обґрунтовують заявлені вимоги чи
заперечення і підлягають встановленню
при ухваленні рішення.

Згідно п. 27 зазначеної Постанови,
враховуючи обов'язок кожної сторони
довести ті обставини, на які вона
посилається, необхідно в судовому
засіданні дослідити кожний доказ,
наданий сторонами на підтвердження
своїх вимог або заперечень, який
відповідає вимогам належності та
допустимості доказів (ст. 58, 59 ЦПК
України).

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має
право звернутися в суд за захистом
свого цивільного права у випадку його
порушення з вимогою про примусове
виконання зобов'язання в натурі.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільну справу в межах
заявлених вимог і на підставі
представлених сторонами доказів.

Враховуючи все вищевикладене, суд
вважає обґрунтованими позовні вимоги
ОСОБА_1 та задовольняє їх у повному
обсязі.

На підставі викладеного та
керуючись ст. 55 Конституції України,
ст. 16, 1216, 1222 ЦК України, ст.ст. 10,11, 60, 212-215
ЦПК України,суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за
участю третьої особи - П'ятої Одеської
державної нотаріальної контори про
встановлення факту батьківства та
визнання права на спадкування -
задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт родинних стосунків між
ОСОБА_4 та ОСОБА_1.

Визнати ОСОБА_4 батьком ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право на спадкування
після смерті ОСОБА_4, якій помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, як доньки померлого.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Малиновського
районного суду міста Одеси апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ
А.П. ЦЕЛУХ