АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1358/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 30 Кузьменко В. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
Новіков О. М. УХВАЛА
29 травня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоНовіков О. М.
суддівБондаренко С. І. , Храпко В. Д. при
секретаріПосипайко А.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського
районного суду м. Черкаси від 27 березня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_6 до
Держави Україна в особі Головного
Управління державної Казначейської
служби у Черкаській області, Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби ( далі ДВС) головного управління
( далі ГУ) юстиції у Черкаської області,
Головного управління юстиції в
Черкаської області, Прокуратури
Черкаської області про відшкодування
в с т а н о в и л а :
У січні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом до відповідачів про
відшкодування шкоди, посилаючись на те,
що постановою Золотоніського
міськрайонного суду від 02.12.2010 року,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 16.11.2011 року, було задоволено
частково позов ОСОБА_6 до Управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Золотоніської
міської ради про стягнення грошової
допомоги. Визнано протиправною
бездіяльність щодо проведення
перерахунку та виплати позивачу
щорічної разової допомоги до 05 травня
2010 року та зобовязано виплатити
Звернення до виконавчої служби не
принесло будь-яких результатів,
оскільки державним виконавцем було
винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження у звязку з
неможливістю виконання рішення суду
без участі боржника. Таким чином,
станом на день звернення до суду
рішення суду не виконано державними
органами ні в добровільному ні в
примусовому порядку. Можливість
виконання рішення суду в примусовому
порядку втрачена, а добровільно
відповідач не бажає виконувати рішення
суду.

Позивач вважав, що вказаною
бездіяльністю йому було заподіяно як
матеріальної так і моральної шкоди, а
тому просив стягнути з держави Україна
в особі Головного управління
державного казначейства у Черкаській
області 3 150 грн. матеріальної шкоди та 4
000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Соснівського районного
суду м. Черкаси від 27 березня 2014 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_6
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким задовольнити в
повному обсязі позовні вимоги.
Ухвалене судом першої інстанції
рішення апелянт вважає незаконним,
винесеним з порушенням норм
процесуального та матеріального права.

Дослідивши матеріали справи та
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач послався на ст. 1173 ЦК України,
яка визначає, що шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування при здійсненні ними
своїх повноважень, відшкодовується
державою, Автономною Республікою Крим
або органом місцевого самоврядування.

В судовому засіданні встановлено, що з
27.12.2010 по 30.06.2011, з 09.12.2011 по 29.02.2012 на
виконанні у відділі примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Черкаській
області перебувало виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа Золотоніського
міськрайонного суду Черкаської
області № 2-а-5234-2010 від 16.11.2010 про
зобов'язання управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Золотоніської
міської ради Черкаської області
нарахувати та виплатити на користь
ОСОБА_6, проживаючого АДРЕСА_1 допомогу
до 05 травня у відповідності до ч. 5 ст. 12
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
в розмірі п'яти мінімальних пенсій за
віком виходячи з розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, встановленого ч. 1 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування", встановленої на час
виплати з урахуванням раніше
проведеної виплати. Зобов'язати
управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Золотоніської міської ради
Черкаської області виконати постанову
негайно 02 грудня 2010 року.

Боржником рішення суду самостійно не
виконано. У 2010 році ОСОБА_6 вказана
грошова допомога була нарахована в
розмірі 380 грн. 00 коп. В зв'язку з цим, до
боржника застосовано штрафні санкції
та до Золотоніського міськрайонного
суду державним виконавцем направлено
клопотання про притягнення до
кримінальної відповідальності
посадових осіб управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Золотоніської
міської ради Черкаської області за
невиконання рішення суду.

Постановою державного виконавця від
29.02.2012 року закінчено виконавче
провадження на підставі п.11 ст. 49
Закону України «Про виконавче
провадження». Копії постанови
направлені сторонам у той же день за
вих. № 2279/03-01-30.

29.02.2012 виконавчий документ та копія
постанови про закінчення виконавчого

провадження направлені до
Золотоніського міськрайонного суду.

Постановою державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Черкаській області від 01.08.2012
року відмовлено у відкритті
виконавчого провадження за останньою
заявою позивача про повторне звернення
до виконання виконавчого листа на
підставі п. 8 ст. 26, п. 1 ст. 50 Закону
України «Про виконавче провадження».

Відповідно до положень статті 11 Закону
України «Про державну виконавчу
службу» - шкода, заподіяна державним
виконавцем фізичним чи юридичним
особам під час виконання рішення,
підлягає відшкодуванню у порядку,
передбаченому законом, за рахунок
держави.

Пунктом 28 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судових рішень у цивільних
справах» при розгляді позовів фізичних
чи юридичних осіб про відшкодування
завданої шкоди рішеннями, діями чи
бездіяльністю державного виконавця
під час проведення виконавчого
провадження суди повинні виходити з
положень статті 56 Конституції України,
статті 11 Закону «Про державну
виконавчу службу», частини другої
статті 87 Закону про виконавче
провадження, а також з положень статей
1173, 1174 ЦК і враховувати, що в таких
справах відповідачами є держава в
особі відповідних органів державної
виконавчої служби, що мають статус
юридичної особи, в яких працюють
державні виконавці, та відповідних
територіальних органів Державної
казначейської служби України.

Підставою для цивільно-правової
відповідальності за завдання шкоди у
такому випадку є правопорушення, що
включає як складові елементи шкоду,
протиправне діяння особи, яка її
завдала, причинний зв'язок між ними.
Шкода відшкодовується незалежно від
вини.

Належним доказом протиправних
(неправомірних) рішень, дій чи
бездіяльності державного виконавця є,
як правило, відповідне судове рішення
(вирок) суду, що набрало законної сили,
або відповідне рішення вищестоящих
посадових осіб державної виконавчої
служби.

Суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку про відсутність
будь-яких порушень в діях органів ДВС.
Сам позивач на такі обставини не
посилається.

Що стосується відшкодування моральної
шкоди, то суд першої інстанції,
керуючись ч. 1 ст. 23 ЦК України та п. 5
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 31.03.1995 року, вірно
прийшов до висновку про відсутність у
справі достатніх доказів спричинення
відповідачем моральної шкоди.

Згідно з вимогами частин 1, 4 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Посилання ОСОБА_6 на ст. 1175 ЦК України
також непереконливе.

Вказана позивачем сума заподіяної
шкоди 3 150 грн. 00 коп. вже стягнута за
рішенням суду і повторному стягненню
не підлягає. Вона не може бути визнана
заподіяною шкодою в розумінні ст. 22 ЦК
України.

Таким чином колегія суддів приходить
до переконання, що доводи скарги та
матеріали справи не дають підстав
вважати, що судом першої інстанції при
розгляді даної справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які можуть бути
підставами для скасування або зміни
рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 27 березня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :