Ухвала

іменем україни

4 червня 2014 року
м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Колодійчука В.М.,

Умнової О.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за заявою публічного
акціонерного товариства акціонерний
банк «Укргазбанк» про заміну способу
виконання рішення у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
«Укргазбанк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про
стягнення кредитної заборгованості та
пені шляхом звернення стягнення на
предмет іпотеки за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
акціонерний банк «Укргазбанк» на
ухвалу Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 21
жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від 31
березня 2014 року,

встановила:

У травні 2013 року публічне акціонерне
товариство акціонерний банк
«Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ
«Укргазбанк») звернулося до суду з
заявою про заміну способу виконання
рішення у справі за позовом ПАТ АБ
«Укргазбанк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (
далі - ОСОБА_4) про стягнення кредитної
заборгованості та пені шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

В обґрунтування заяви зазначало, що 16
листопада 2010 року Дніпропетровським
районним судом Дніпропетровської
області було ухвалено рішення у справі
за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення
кредитної заборгованості та пені
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Даним рішенням стягнуто з ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 в солідарному порядку на
користь ПАТ АБ «Укргазбанк»
заборгованість за кредитним договором
від 21 серпня 2008 року в розмірі 1 361 152,75
грн, шляхом звернення стягнення на
предмет іпотеки - будівлі та споруди
(нежитлові приміщення), загальною
площею 931,1 кв.м., які знаходяться за
адресою: Дніпропетровська область,
Дніпропетровський район, смт.
Кіровське, вул. Горького, буд. 62а,
що належать ОСОБА_3 на підставі рішення
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області від 15
листопада 2006 року.

Зазначало, що дане судове рішення не
може бути виконане відносно ОСОБА_4
саме шляхом звернення стягнення на
предмет іпотеки, оскільки остання не є
співвласницею предмету іпотеки, а
реалізація предмету іпотеки можлива
лише у процедурі припинення діяльності
відповідно до Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
адже відносно ОСОБА_3, як підприємця,
порушена справа про банкрутство,
обтяжене іпотекою нерухоме майно
включено до складу ліквідаційної маси,
триває процедура припинення
діяльності, у зв'язку з цим рішення до
примусового виконання не зверталось.

Ураховуючи, що виконання рішення
неможливо, просив встановити інший
спосіб виконання рішення суду - в
загальному порядку відповідно до вимог
Закону України «Про виконавче
провадження», без звернення стягнення
на предмет іпотеки.

Ухвалою Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 21
жовтня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 31
березня 2014 року, заяву залишено без
задоволення.

У касаційній скарзі ПАТ АБ
«Украгазбанк» просить скасувати
постановлені в справі ухвали та
постановити нову ухвалу про
задоволення заяви, посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю - доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 342 ЦПК України
розглянувши касаційну скаргу на ухвалу
суду, суд касаційної інстанції
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом прийнято ухвалу з
додержанням вимог закону.

Відмовляючи в задоволенні зміни
способу виконання рішення, суди
виходили з того, що задоволення заяви
про заміну способу виконання рішення
фактично змінює предмет позову та
виходить за межі позовних вимог,
викладених у позовній заяві Банка.

Даний висновок відповідає вимогам
закону та матеріалам справи..

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

З обставин справи, встановлених судом,
вбачається, що предметом спору між
сторонами було стягнення
заборгованості за кредитним договором
від 21 серпня 2008 року, укладеного між
сторонами. Звернення стягнення
фактично було шляхом реалізації
виконання судового рішення про
стягнення заборгованості.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за
наявності обставин, що утруднюють
виконання рішення сторони по справі
мають право звернутися до суду з
заявою про зміну способу і порядку
виконання ухваленого судом рішення.

У п. 9 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
судам роз'яснено, що право вибору
способу судового захисту,
передбаченого законом або договором
(дострокове стягнення кредиту,
стягнення заборгованості, у тому числі
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави, одночасне заявлення
відповідних вимог у разі, якщо
позичальник є відмінною від особи
іпотекодавця (майновий поручитель),
одночасне заявлення вимог про
стягнення заборгованості з
позичальника з вимогами про стягнення
заборгованості шляхом звернення
стягнення на предмет застави/іпотеки,
належні іпотекодавцю, який не є
позичальником, розірвання кредитного
договору, набуття права власності на
предмет іпотеки тощо) належить
виключно позивачеві (частина перша
статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК ).

Задоволення позову кредитора про
звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави не є перешкодою для
пред'явлення позову про стягнення
заборгованості з поручителя за тим
самим договором кредиту у разі, якщо на
час розгляду справи заборгованість за
кредитом не погашена. Задоволення
позову кредитора про стягнення
заборгованості з поручителя не є
перешкодою для пред'явлення позову про
звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави з метою погашення
заборгованості за тим самим договором
кредиту у разі, якщо на час розгляду
спору заборгованість за кредитом не
погашена.

Таким чином висновок суду про те, що
зміна способу виконання ухваленого
судом рішення призведе до виходу за
межі заявлених позовних вимог
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи, а наведені в
касаційній скарзі доводи висновок суду
не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Оскільки під час розгляду справи
судами не були порушені норми
процесуального права, а наведені в
скарзі доводи висновків суду не
спростовують, тому суд касаційної
інстанції згідно п.1 ч.1 ст. 342 ЦПК
України не знаходить підстав для
задоволення касаційної скарги.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства акціонерний
банк «Укрсоцбанк» відхилити.

Ухвалу Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 21
жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від 31
березня 2014 року залишити без змін

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук Судді:В.С.
Висоцька В.М. Колодійчук О.В. Умнова
І.М. Фаловська