Справа № 569/2207/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2014 року
Рівненський міський суд

в особі головуючого

судді Кухарця В.М.

при секретарі судового засідання
Теслав А.В.

за участі:

представника позивача - адвоката
ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача - адвоката
ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача - адвоката
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Рівне цивільну справу за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про
усунення перешкод в користуванні
квартирою шляхом вселення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6, звернувшись в лютому 2014 року до
суду, просить усунути йому перешкоди в
користуванні належними йому на праві
власності 52/100 частками квартири
АДРЕСА_1 шляхом вселення його до даного
помешкання.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що
з 28 вересня 2013 року є власником
відповідної ідеальної частки
зазначеного об'єкта нерухомого майна,
яке отримав в дар від ОСОБА_7 Проте
відповідачі, як співвласники іншої
ідеальної частки квартири, чинять йому
перешкоди в користуванні цим житлом.
Так, позивач стверджує, що протягом
часу, який минув від дати набуття ним
частки квартири у власність, і до
моменту пред'явлення позову
відповідачі фізично не допускають його
до житла, змінили замки у вхідних
дверях квартири, при спробах зайти до
помешкання двері йому не відчиняють, а
також не реагують на його пропозиції
добровільно домовитися про
встановлення порядку користування
спільним житлом. У зв'язку із
зазначеним, в листопаді 2013 року
змушений був звернутися за захистом
свого порушеного майнового права та
інтересу в орган міліції, а потім і до
суду. Вказує, що таким чином
відповідачі порушують його права
власника, передбачені ст.ст.316, 317, 319 ЦК
України та ст.150 ЖК України.

В судовому засіданні представник
позивача вимоги свого довірителя
підтримала та з мотивів, наведених у
позовній заяві, просить задовольнити
позов у повному обсязі, при цьому
уточнила позовні вимоги та просить суд
усунути ОСОБА_6 перешкоди в
користуванні належними тому на праві
власності 10/100 частками квартири
АДРЕСА_1, шляхом вселення позивача до
даного помешкання.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник
в судовому засіданні позов не визнали,
вказуючи на безпідставність та
необґрунтованість вимог позивача, тому
просять відмовити ОСОБА_6 у задоволенні
його позовних вимог, зокрема й з
мотивів, наведених відповідачем у
письмовому запереченні від 25.04.2014 р.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник в
судовому засіданні позов не визнали,
вказуючи на безпідставність та
необґрунтованість вимог позивача, тому
просять відмовити ОСОБА_6 у задоволенні
його позовних вимог, зокрема й з
мотивів, наведених відповідачкою у
письмовому запереченні від 25.04.2014 р.

З'ясувавши обставини по справі та
перевіривши їх доказами, суд дійшов
висновку, що у задоволенні позову слід
відмовити з таких підстав.

Як вбачається з наданих позивачем
копії Договору дарування квартири від
28 вересня 2013 року, посвідченого
приватним нотаріусом Рівненського
міського нотаріального округу ОСОБА_8,
зареєстровано в реєстрі за №935, копії
витягу №10148955 з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності, з 28.09.2013 р.
ОСОБА_6 є власником 10/100 часток квартири
АДРЕСА_1. Власником 42/100 часток цієї
квартири є ОСОБА_9.

З наданих співвідповідачами копії
Свідоцтва про право власності на житло
від 06 квітня 2004 року, виданого згідно з
наказом від 06.04.2004 р. №224 управління
житлово-комунального господарства
виконавчого комітету Рівненської
міської ради, копії витягу №3308873 від
09.04.2004 р. про реєстрацію права власності
на нерухоме майно, виданого
комунальним підприємством "Рівненське
міське бюро технічної інвентаризації",
вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 також є
співвласниками квартири АДРЕСА_1, де їм
належить по 24/100 частки цієї квартири.

Таким чином, спірне житло належить
позивачу та відповідачам на праві
спільної часткової власності.

Відповідно до ст.356, ч.ч.1 - 3 ст.358 ЦК
України, власність двох чи більше осіб
із визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

Суб'єктами права спільної часткової
власності можуть бути фізичні особи,
юридичні особи, держава, територіальні
громади.

Право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою.

Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

Кожен із співвласників має право на
надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Як передбачено ст.391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Посилаючись на дану норму цивільного
законодавства, позивач стверджує, що
відповідачі чинять йому перешкоди в
користуванні майном, що є об'єктом
права приватної спільної часткової
власності. Однак, в судовому засіданні
не знайшли свого підтвердження жодна з
обставин, якими ОСОБА_6 обґрунтовував
свої позовні вимоги.

Так, допитана в судовому засіданні за
її клопотанням як свідок відповідач
ОСОБА_4 надала показання, з яких
вбачається, що вони з ОСОБА_2 є
подружжям й за час шлюбу набули у
власність 48/100 часток квартири АДРЕСА_1,
де зареєстровані як за місцем
проживання і де проживають фактично.
Квартира двокімнатна, однак
користуються вони лише однією з кімнат,
так як іншою кімнатою користувалися
попередні власники 52/100 часток
квартири, котрі привели ту кімнату у
непридатний для проживання стан.
Попередніми співвласниками спірного
житла були колишня дружина ОСОБА_2 -
ОСОБА_10, потім неодноразово судимий
ОСОБА_11, після нього ОСОБА_7, який і
подарував належні йому 52/100 частки
помешкання ОСОБА_9 й ОСОБА_6, у
відповідних частках кожному. Разом з
тим, свідок ствердила, що з позивачем не
знайома, ніколи його не бачила й з ним
не спілкувалася, тому об'єктивно не
могла чинити ОСОБА_6 перешкод в
користуванні квартирою, оскільки той і
не намагався увійти до свого
помешкання, так само як і вносити їм
(відповідачам) ті чи інші пропозиції
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Зауважила, що замки у
вхідних дверях квартири ніхто не
змінював, так як у них з чоловіком
встановлені броньовані двері на вході
в ізольовану житлову кімнату, в той час
як до іншої кімнати й допоміжних
приміщень вхід для інших співвласників
житла доступний. Свідок не заперечила
тієї обставини, що восени 2013 року до них
додому приходив дільничний інспектор
міліції Рівненського МВ ОСОБА_12, який у
її чоловіка відібрав письмові
пояснення з приводу обставин спільного
користування квартирою разом з іншими
власниками, зокрема з ОСОБА_6 Однак,
позивача вона того дня біля їх будинку
не бачила, ніяких зауважень від
працівника міліції на протиправну
поведінку ні їй, ні ОСОБА_2 зроблено не
було.

Допитаний в судовому засіданні за його
клопотанням як свідок відповідач
ОСОБА_2 надав суду показання,
аналогічні показанням його дружини.

Як вбачається з показань свідка ОСОБА_7,
він є колишнім власником 52/100 часток
спірної квартири, 48/100 з яких 28 вересня
2013 року подарував своїй матері ОСОБА_9,
а 10/100 частки - партнеру по
підприємницькій діяльності ОСОБА_6
Свідок ствердив, що після відчуження
житла ключі від вхідних дверей
квартири новим співвласникам не
передавав, оскільки таких ключів у
нього ніколи не було, а востаннє доступ
до 52/100 часток житла мав ще попередній
власник квартири - ОСОБА_11

З показань допитаного судом працівника
міліції - свідка ОСОБА_12, а також з
досліджених в судовому засіданні
висновку 16444 по матеріалах ЄО №24933 від
28.11.2013 р., вбачається, що дільничним
інспектором міліції не перевірялися
фактичні обставини, з яких можна було б
дійти висновку, що співвідповідачі
чинять позивачу перешкоди в
користування спірною квартирою.

Виходячи з встановлених обставин
справи і визначених відповідно до них
правовідносин, суд вважає встановленою
відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги позивача,
відхиляє подані ним докази та
приходить до висновку, що
відповідачами не були порушені майнові
права та інтереси позивача, за захистом
яких він звернувся до суду.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212 - 215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити, за безпідставністю позовних
вимог, у задоволенні позову ОСОБА_6 до
ОСОБА_2, ОСОБА_4 про усунення перешкод в
користуванні квартирою шляхом
вселення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

На рішення протягом десяти днів з дня
його проголошення може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Рівненської області через Рівненський
міський суд.

Головуючий: