Справа №: 398/1129/14-цРІШЕННЯ
"15" травня 2014 р. Олександрійський
міськрайонний суд
Кіровоградської області
в складі: головуючого - судді Петрової
при секретарі Сніжко
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Олександрії
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 , де третьою особою, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору є відділ державної
виконавчої служби Олександрійського
міськрайонного управління юстиції в
Кіровоградській обл., про часткове
звільнення від сплати заборгованості
ОСОБА_1, інтереси якого за
довіреністю представляє ОСОБА_3,
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2
про часткове звільнення від
заборгованості за аліментами.
На обґрунтування своїх вимог
позивач зазначає, що рішенням
Олександрійського міськрайонного суду
від 13 січня 2004 р. з нього було стягнуто
аліменти на користь ОСОБА_2 на
утримання їх сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Станом на день досягнення сином
повноліття заборгованість становить 21
016 грн. 33 коп. Дана заборгованість
виникла тому, що він починаючи з 17
жовтня 2003 р. ніде не працював і не в
змозі був утримувати сім`ю та сина
ОСОБА_4, а працевлаштувався лише 16
червня 2011 р. За період, коли він не
працював, заборгованість за
аліментами становить 13 846 грн. Між тим,
в період з 1 серпня 2009 р. по 31 грудня 2012
р. відповідачка отримувала тимчасову
державну допомогу на сина в розмірі 8 995
грн. 50 коп. Зараз на його утриманні
знаходиться двоє неповнолітніх дітей.
Сукупний дохід його сім`ї на одну
особу становить 667 грн. 45 коп., його
середньомісячна заробітна плата - 1531
грн. 52 коп. Його цивільна дружина є
пенсіонеркою й не працює, розмір її
пенсії - 1138 грн. 28 коп. Навпаки, мати
ОСОБА_4 - відповідачка ОСОБА_2 працює,
її щомісячний заробіток становить 1655
грн., що на 160 грн. 05 коп. більше на
одну особу, ніж припадає на одного
До судового розгляду справи від
позивача надійшла заява про збільшення
позовних вимог з урахуванням
уточненої суми заборгованості, яка в
дійсності рахується за ним, - це сума в
розмірі 26 978 грн. 93 коп. В заяві
позивач зазначає, що в довідці, яку
пізніше видав держаний виконавець,
сума заборгованості за аліментами
станом на день виповнення повноліття
сином склала 26 978 грн.93 коп., а не 21 171
грн. 25 коп. За період з січня по
березень 2014 р. з нього утримано
аліментні платежі на загальну суму 1006
грн. 72 коп. Протягом серпня 2009 р. -
грудня 2012 р. відповідачка отримувала
тимчасову державну допомогу на дитину.
Сума отриманої допомоги склала 9 126
грн. 60 коп. Відтак, на думку позивача, ця
сума має бути вирахувана із загальної
заборгованості. Суд має зважити на
його матеріальне становище, а також
прийняти до уваги, що кошти на
погашення заборгованості були
перераховані відповідачці протягом
січня - березня 2014 р. в сумі 1006 грн. 72
коп., 9126 грн.60 коп. вона отримала як
тимчасову державну допомогу, а решта
коштів від заборгованості - 16 845 грн. 61
коп. необхідно розділити на трьох дітей
і вирахувати із загальної
заборгованості 11 230 грн.40 коп., що
припадає на його двох неповнолітніх
дочок, так як діти мають бути в
рівному становищі. З урахуванням
викладеного позивач просить зменшити
розмір заборгованості за аліментами
на 21 363 грн. 73 коп.
Представник позивача - ОСОБА_3
підтримала позовні вимоги з
урахуванням їх збільшення з наведених
вище підстав та зазначила, що ОСОБА_1
сплачував аліменти в тому розмірі, в
якому дозволяв його матеріальний стан.
Йому було тяжко працевлаштуватися і
він перебивався тимчасовими
заробітками. Сім`я існувала за рахунок
коштів його співмешканки, яка тоді
працювала. До Центру зайнятості для
пошуку роботи ОСОБА_1 не звертався.
Його сім`ї державна соціальна допомога
не надавалася, з приводу зменшення
розміру аліментів на утримання сина
ОСОБА_4 він не звертався.
Відповідачка позовне визнала, а
заперечуючи проти позову зазначила
таке: заборгованість за аліментами
виникла з вини позивача, який ухилявся
від сплати аліментів. Пошук роботи
вочевидь ним не проводився. Що стало
перепоною у його працевлаштування, він
не зазначив. Починаючи з 16 червня 2011 р. і
дотепер ОСОБА_1 працює. Коли позивач
працевлаштувався, він навіть не
повідомив про це відділ ДВС. Протягом
тривалого часу їй прийшлося докладати
значних зусиль що утримувати сина, який
на даний час є студентом, на утримання
якого апеляційний суд відмовив у
стягненні аліментів з ОСОБА_1 До цього
часу вона відчуває майнову скруту, бо
як сама має незадовільний стан
здоров'я , так і її мати -пенсіонерка,
про яку повинна піклуватися.
Відповідно до норм СК України та
Закону України «Про виконавче
провадження» одержання тимчасової
державної допомоги на неповнолітню
дитину не звільняє батька дитини від
обов'язку сплачувати аліменти, а
посилання позивача на її вищий дохід
порівняно з його доходом, не впливає на
обов'язки батька утримувати дитину.
Зміна розміру аліментів, визначених
судом, можлива лише за певних обставин.
Однак позивач свого часу не
скористався своїм правом, маючи на це
свої підстави. На її думку, строк
позовної давності за його вимогами вже
сплинув, оскільки право вимоги у нього
у нього виникло лише за період з 8
лютого 2011 р. і по день досягнення
Їй, ОСОБА_2, відомо, що починаючи з
2003 р. по 2011 р. позивач насправді
працював: спочатку таксистом за наймом,
потім самостійно надавав послуги з
перевезення пасажирів, згодом
працевлаштувався на інших
підприємствах. ОСОБА_1 не виконав свого
батьківського обов'язку щодо
утримання сина. Відтак він має
виплатити борг, який накопичився за
Представник відповідачки -
ОСОБА_5, заперечуючи проти позову,
зазначила, що єдиною обставиною, на яку
посилається позивач як на підставу для
часткового звільнення від
заборгованості за аліментами, є те, що
в період з 17 жовтня 2003 р. по 16 червня 2011
р. він не працював, що викликає сумнів.
При цьому позивач не надав
переконливих доказів того, чому він не
працював. Він є працездатною особою, а
тому мав змогу забезпечувати як себе,
так і членів своєї сім`ї. В
протилежному випадку це загрожувало
б взагалі його існуванню.
Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору, - відділу державної
виконавчої служби Олександрійського
міськрайонного управління юстиції в
Кіровоградській обл. в судове
засідання не з'явився, причини своєї
неявки не повідомив. Суд визнав
можливим розглядати справу за
відсутності представника третьої
Вислухавши пояснення
представника позивача, відповідача та
його представника, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
не підлягає задоволенню.
Суд встановив, що сторони у справі
мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, на
утримання якого за рішенням
Олександрійського міськрайонного суду
від 13 січня 2004 р. з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 стягнуто аліменти в розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку (доходу),
але не менше 30 % прожиткового мінімуму
на дитину відповідного віку. На день
досягнення ОСОБА_6 повноліття за його
батьком ОСОБА_1 рахується
заборгованість за аліментами в
розмірі 26 978 грн. 83 коп.
Станом на день розгляду справи в
зв'язку з частковим погашенням боргу
вона зменшилась на 1006 грн. 72 коп. Спору з
приводу розміру заборгованості за
аліментами між сторонами немає.
Позивач доводить, що заборгованість
виникла в зв'язку із його тяжким
матеріальним становищем, викликаним
відсутністю роботи та сімейним станом,
а тому просить зменшити розмір цієї
заборгованості на 21 363 грн. 73 коп.
Відповідно до ч.3 ст. 194 СК України
заборгованість за аліментами, які
стягуються відповідно до статті 187
цього Кодексу, погашається за заявою
платника шляхом відрахувань з його
заробітної плати, пенсії, стипендії за
місцем їх одержання або стягується за
рішенням суду.

Заборгованість за аліментами
стягується незалежно від досягнення
дитиною повноліття, а у випадку,
передбаченому статтею 199 цього Кодексу,
- до досягнення нею двадцяти трьох
років (ч.4 ст. 194 СК України).

Вирішуючи даний спір, суд
виходить з того, що відповідно до ч.2
ст.197 СК за позовом платника аліментів
суд може повністю або частково
звільнити його від сплати
заборгованості за аліментами, якщо
вона виникла у зв'язку його тяжкою
хворобою або іншою обставиною, що має
істотне значення.

Виходячи із змісту цієї правової
норми, суд має встановити причинний
зв'язок між заборгованістю, що
утворилася, та обставинами, що
слугували її виникненню.

Таких обставин суд не вбачає.

Обставини, на які посилається
позивач, не мають істотного значення,
оскільки він є працездатною особою,
починаючи з 16 червня 2011 р. відноситься
до зайнятого населення. Доказів на
підтвердження поважності своєї
незайнятості впродовж більше ніж семи
років позивач не надав. В період з 1
серпня 2009 р. по 31 грудня 2012 р.
відповідачка була отримувачем
тимчасової державної допомоги дітям,
батьки яких ухиляються від сплати
аліментів, відповідно до Порядку
призначення та виплати тимчасової
державної допомоги дітям, батьки яких
ухиляються від сплати аліментів, не
мають можливості утримувати дитину або
місце проживання їх невідоме,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 22 лютого 2006 р. №
189, про що свідчить довідка цього
органу.

Проведення порівняння
матеріального стану платника
аліментів та отримувача аліментів не
має під собою правового підґрунтя.

Позивач ототожнює поняття зміни
розміру періодичних платежів в
порядку ч.4 ст. 223 ЦПК України, якого
позивач за новим позовом мав право
вимагати за наявності на то підстав
впродовж строку їх стягнення, та
поняття часткового звільнення від
заборгованості за аліментами за
наявності підстав, передбачених ч.2 ст.
197 СК України.

Свого часу ОСОБА_1 не ставив
питання про зменшення розміру
аліментів.Як свідчить розрахунок
заборгованості, не дивлячись на те, що
16 червня 2011 р. ОСОБА_1 офіційно
працевлаштувався (це підтверджується
записам в його трудовій книжці) до часу
настання повноліття сина жодного
аліментного платежу не здійснив, а
розпочав погашати заборгованість
лише в січні 2014 р.

Виходячи із розрахунку
заборгованості, її обчислено
відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України,
оскільки ОСОБА_1 на час її виникнення
ніде не працював. Суми нарахованих
аліментних платежів є незначними.

Виплата тимчасової державної
допомоги відповідачці здійснювалася
за рахунок коштів Державного бюджету.

Сімейний кодекс України та Закон
України «Про виконавче провадження» не
передбачають вирахування виплат
державної тимчасової допомоги з
розміру заборгованості за аліментами.

Утримання дитини - це, насамперед,
обов'язок батьків. Держава має
субсидіарний, додатковий, обов'язок
щодо матеріального забезпечення
дітей.

Суд не вдається до оцінки
аргументів відповідачки про наявність
підстав для застосування позовної
давності до вимог у цих
правовідносинах, бо відмовляє
позивачеві по суті заявлених вимог.

В зв'язку з відмовою в задоволенні
позову судові витрати позивачеві не
компенсуються.

Керуючись ст.ст.10,11, 60, 214, 215 ЦПК
України, суд -

В И
Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, де третьою особою, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору є відділ державної
виконавчої служби Олександрійського
міськрайонного управління юстиції в
Кіровоградській обл., про часткове
звільнення від сплати заборгованості
за аліментами відмовити повністю.

Апеляційну скаргу на рішення може
бути подано до апеляційного суду
Кіровоградської області через
Олександрійський міськрайонний суд
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення, а особами, які брали участь у
справі, але не були присутні під час
проголошення рішення, - протягом того ж
строку з дня отримання копії рішення.

Суддя