Номер провадження 22-ц/775/3917/2014
Головуючий у І інстанції Тверський
С.М.Єдиний унікальний номер 2/219//298/2013
Номер провадження 22-ц/775/3917/14Категорія
27Доповідач Барков В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 року м. Донецьк

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді Маширо О.П.,

суддів Баркова В.М.,

Соломахи Л.І.,

при секретарі Сачко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Донецьку
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Артемівського міськрайонного суду
Донецької області від 26 лютого 2013 року
в справі за позовом ОСОБА_3 до
Артемівської міської ради про визнання
права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2012 року позивачка ОСОБА_3
звернулася до суду із позовом до
відповідача Артемівської міської ради
про визнання права власності на
нерухоме майно. В обґрунтування своїх
вимог посилалася на те, що вона за
письмовим договором купівлі-продажу 09
серпня 2003 року придбала у ОСОБА_5
квартиру АДРЕСА_1. Після цієї угоди
залишився незареєстрованим металевим
гараж який був самовільно побудований
продавцем у 1975 році біля будинку.
Вважала, що оскільки є власником
придбаної квартири, до неї перейшло
право володіння цим гаражем, яким вона
користується з 2003 року, тому просила
суд визнати за нею право власності на
цей гараж.

Рішенням Артемівського міськрайонного
суду Донецької області від 26 лютого 2013
року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено
та за нею визнано право власності на
гараж, розташований за адресою:
АДРЕСА_1, момент здійснення угоди за
договором купівлі-продажу від 09
березня 2003 року.

З таким рішенням не погодився ОСОБА_2,
який не є стороною у справі, але вважає,
що оскаржуваним рішенням порушені його
права, оскільки дозвіл на встановлення
спірного гаражу надавався його батьку
ОСОБА_6, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1, і він, як
спадкоємець, бажає оформити свої права
на цей гараж. Тому просив рішення суду
скасувати на ухвалити нове про відмову
в задоволенні позовних вимог.

Позивачка ОСОБА_3 та представник
Артемівської міської ради в судове
засідання апеляційного суду не
з'явилися, про час і місце розгляду
справи були повідомлені належним чином
телефонограмами (а.с. 119, 121), тому суд
відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України
розглянув справу без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_7, які
просили скаргу задовольнити,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що скаргу слід
задовольнити, рішення суду скасувати і
ухвалити нове про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права, а також розгляд і вирішення
справи неповноважним судом; участь в
ухваленні рішення судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
що викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглядав
справу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з положень
ст.ст. 331, 344 ЦК України а також з того, що
визнання відповідачем позову не
суперечить закону і не порушує
інтереси інших осіб.

Проте наведені висновки суду є
помилковими з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 09
серпня 2003 року на підставі письмового
договору ОСОБА_3 придбала ОСОБА_5
квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 3).

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_8
зазначала, що разом із правом власності
на зазначену квартиру до неї перейшло
право користування спірним гаражем.

Між тим, з викопіювання з плану міста
вбачається, що на дворовій території
житлового будинку АДРЕСА_1
розташований лише один гараж, дозвіл на
встановлення якого був наданий ОСОБА_6
на підставі рішення виконавчого
комітету Артемівської міської ради № 87
від 17 січня 1979 року (а.с. 124, 125).

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та його
спадкоємцями в рівних долях є сини
ОСОБА_2 та ОСОБА_9, які прийняли спадщину
що підтверджується свідоцтвом про
право на спадщину за законом від 30
липня 2003 року (а.с. 126).

З пояснень ОСОБА_2 в судовому засіданні
апеляційного суду вбачається, що
рішенням суду за позивачкою визнано
право власності на гараж, який був
встановлений його батьком.

Враховуючи наведене, апеляційний суд
вважає, що суд першої інстанції
оскаржуваним рішенням порушив права та
інтереси ОСОБА_2, який не був залучений
до участі у справі, і оскільки у суду
апеляційної інстанції відсутні
передбачені законом можливості
усунути зазначені порушення норм
процесуального права, ухвалене судом
першої інстанції рішення необхідно
скасувати та в задоволенні позову
відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Артемівського міськрайонного
суду Донецької області від 26 лютого 2013
року - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до
Артемівської міської ради про визнання
права власності на нерухоме майно -
відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржене безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді