Справа № 249/412/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 травня 2014 р.
м.Шахтарськ

Шахтарський міськрайонний суд
Донецької області в складі:

головуючого судді
Пархоменко І.О.,

при секретарі
Лисенко Л.О.,

за участю представника позивача
Супрунової Г.С.,

відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в приміщенні
Шахтарського міськрайонного суду
Донецької області цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за кредитним договором, -

встановив:

Позивач звернувся до суду із вказаним
позовом, мотивуючи свої вимоги
наступним. Відповідно до укладеного
договору № DNH4KP39680091 від 24.09.2006 року
ОСОБА_2 24.09.2006 року отримала кредит у
розмірі 2765, 09 грн. зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 25, 08
% на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом. Відповідач підтвердив
свою згоду на те, що підписана заява
разом в Умовами надання кредиту
фізичним особам «Розстрочка» складає
між банком та ним договір, про що
свідчить підпис відповідача в заяві.
Відповідно до умов договору погашення
заборгованості здійснюється в
наступному порядку: щомісяця в період
сплати, позичальник повинен надавати
банку грошові кошти для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, за відсотками, комісією, а
також інші витрати згідно умов. У
зв»язку з порушеннями зобов»язань за
кредитним договором відповідач станом
на 17.01.2014 року має заборгованість - 25573, 95
грн., яка складається з наступного:
заборгованість за кредитом - 1881, 95 грн.;
заборгованість по процентам за
користування кредитом - 8393, 73 грн.; пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором - 13604, 27 грн..;
штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.;
штраф (процентна складова) - 1194, 00 грн.
Просив стягнути з відповідача
заборгованість за кредитним договором,
витрати на сплату судового збору.

Представник позивача, Супрунова Г.С..,
діючий на підставі довіреності № 1614-О
від 24.05.2013 року, в судовому засіданні
позов підтримала, просила
задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні
позовні вимоги не визнала, надала
письмові заперечення проти позову, де
зазначила, що остання сплата по
кредитному договору була здійснена
21.09.2008 року, тобто станом на 28 січня 2014
року сплинув п'ятирічний термін
позовної давності по вимогам про
стягнення кредиту.

Судом, на підставі письмових доказів по
справі, встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк» діє на
підставі свідоцтва про державну
реєстрацію юридичної особи серії А01 №
054809.

Згідно заяви позичальника № DNH4KP39680091
від 24.09.2006 року ОСОБА_2 24.09.2006 року
отримала кредит у розмірі 2765, 09 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 25, 08 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом в Умовами
надання кредиту фізичним особам
«Розстрочка» складає між банком та ним
договір, про що свідчить підпис
відповідача в заяві. Відповідно до умов
договору погашення заборгованості
здійснюється в наступному порядку:
щомісяця в період сплати, позичальник
повинен надавати банку грошові кошти
для погашення заборгованості за
кредитом, яка складається із
заборгованості за кредитом, за
відсотками, комісією, а також інші
витрати згідно умов. У зв»язку з
порушеннями зобов»язань за кредитним
договором відповідач станом на 17.01.2014
року має заборгованість - 25573, 95 грн., яка
складається з наступного:
заборгованість за кредитом - 1881, 95 грн.;
заборгованість по процентам за
користування кредитом - 8393, 73 грн.; пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором - 13604, 27 грн..;
штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.;
штраф (процентна складова) - 1194, 00 грн.

Відповідно до п.3.2.3. Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
«Розстрочка» позичальник
зобов'язується сплатити відсотки за
користуванням кредитом відповідно до
заяви та тарифів.

Відповідно до п.5.1 Умов при порушення
позичальником будь-якого з зобов'язань,
передбачених заявою та п.п.3.2.2, 3.2.3 Умов,
банк має право нарахувати, а
позичальник зобов'язується сплатити
банку пеню в розмірі 0, 15 % від суми
простроченого платежу, але не менше 1
гривні за кожен день прострочки
платежу.

Відповідно до п. 5.3 Умов при порушенні
позичальником строків платежів по
будь-якому з грошових зобов'язань
більше ніж на 30 днів, позичальник
зобов'язаний сплатити банку штраф у
розмірі 500 грн. + 5 % від суми
заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 530
ЦК України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до статті 610
Цивільного Кодексу України порушенням
зобов`язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання, тобто
неналежне виконання.

Згідно ст.ст. 1054, 1057, 1048 Цивільного
кодексу України позикодавець має право
на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюється договором.

Відповідно до ст. 525 цього ж
кодексу одностороння відмова від
зобов`язання не допускається.

Стаття 526 Цивільного кодексу
України передбачає, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК
України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності

починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежа.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов»язань
за кредитним договором, позовна
давність за вимогами кредитора про
повернення кредитних коштів та
процентів за користування кредитом,
повернення яких відповідно до умов
договору визначено періодичними
щомісячними платежами, повинна
обчислюватися з моменту настання
строку погашення чергового платежа.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що
остання сплата по кредитному договору
була здійснена позивачем 21.09.2008 року,
тобто станом на 28 січня 2014 року сплинув
п'ятирічний термін позовної давності
по вимогам про стягнення кредиту. У
зв»язку зі спливом позовної давності
до основної вимоги спливла позовна
давність і до додаткової вимоги.

Аналогічні правові висновки і
правову позицію наведено в постанові
Верховного Суду України від 19 березня
2014 року у справі № 6-14цс14 прийнятої за
наслідками розгляду заяв про перегляд
судових рішень з мотивів неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, які відповідно до
вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим
для всіх судів України і суди
зобов'язані привести свою судову
практику у відповідність із рішенням
Верховного Суду України.

На підставі ст.ст. 253,256,258,267 Цивільного
кодексу України, керуючись ст. ст. 88, 209,
212-215 Цивільного процесуального кодексу
України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за
кредитним договором - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційної
скарги не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
І.О.Пархоменко