РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/2339/14-ц

пр. № 2/759/2219/14

26 травня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді -
Макаренко В.В.,

при секретарі -
Яцевич В.А.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
Святошинський районний відділ
Головного управління Державної
міграційної служби у м. Києві про
позбавлення права користування жилим
приміщенням, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Святошинського
районного суду міста Києва з позовом
до про позбавлення ОСОБА_2 права
користування житловим приміщенням, а
саме квартирою АДРЕСА_1. Вимоги
мотивовані тим, що позивач є власником
чотирикімнатної квартири АДРЕСА_1. В
спірній квартирі зареєстрована
відповідачка (колишня дружина сина
позивача), яка за зареєстрованою
адресою не проживає понад один рік, не
сплачує комунальні послуги, не приймає
участі в утриманні жилого приміщення,
всі обов'язки, що випливають з
утримання житлового приміщення,
покладені на позивача. В добровільному
порядку сторони не досягли згоди у
вирішенні спору, а тому позивачка
звернувся до суду.

В судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги, посилаючись
на обставини, викладені в позовній
заяві.

Відповідачка в судове засідання
повторно не з'явивилась, про розгляд
справи повідомлена в установленому
порядку (а. с. 21).

Представник третьої особи також не
з'явився в судове засідання,
повідомлявся належним чином, надіслав
до суду заяву, якою просить розглядати
справу у відстуність їхнього
представника (а.с. 22).

Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд
вирішив ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача та
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1
належить на праві власності ОСОБА_1 на
підставі договору дарування,
відповідно до витягу про державну
реєстрацію прав від 10.01.2012 року (а.с. 5).

10.08.2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2
розірвано шлюб, про що в Книзі
реєстрації розірвань шлюбів зроблено
відповідний актовий запис №650, згідно
свідоцтва про розірвання шлюбу від
10.08.2010 року Серія НОМЕР_1 (а.с. 6).

Актом, затвердженим ЖБК «Авітатор-17»
від 22.01.2014 року №12, встановлено, що
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою:
АДРЕСА_1 не проживає з 10.08.2010 по
теперішній час, тобто по 22.01.2014 року (а.с.
7).

16.01.2014 року жителями квартири АДРЕСА_2
складено акт про те, що ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в квартирі АДРЕСА_1 не
проживає більше трьох років (а.с. 8-9).

Відповідно до довідки з місця
проживання сім'ї та реєстрації форми
№3, виданої Житлово-будівельним
кооперативом «Авіатор-17» від 05.02.2014
року №21, ОСОБА_1 зареєстрована у
квартирі АДРЕСА_1, яка складається з
чотирьох кімнат житловою площею 53, 52
кв.м., проживає постійно в вказаній
квартирі. В даному приміщені
зареєстрована з 1992 року. Відповідачка
зареєстрована в спірній квартирі з 2008
року (а.с. 10).

Встановлено, що квартиру АДРЕСА_1
передано безоплатно у власність
ОСОБА_1, відповідно до договору
дарування від 21.12.2011 року, посвідченим
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
(а.с. 11).

Враховуючи наведене та пояснення
позивача, надані в судовому засіданні,
встановленими є обставини того, що
позивачка є власницею квартири
АДРЕСА_1, в якій зареєстрована її
колишня невістка - ОСОБА_2, яка не
проживає за вказаною адресою понад
одного року, не приймає участі у
витратах на підтримання квартири в
належному технічному стані, не сплачує
коштів на утримання квартири та
прибудинкової території.

Конституція України у ст. 47 проголошує,
що кожен має право на житло. Держава
гарантує не тільки свободу його
придбання, але й можливість
стабільного користування житлом, його
недоторканість, а також недопущення
примусового позбавлення житла, не
інакше, як на підставі закону і за
рішенням суду.

Пленум Верховного Суду України у
постанові «Про деякі питання, що
виникли в практиці застосування судами
Житлового кодексу України» від 12.04.1985
року № 2 підкреслив, що правильний і
своєчасний розгляд житлових спорів є
гарантією реального здійснення
конституційного права особи на житло,
захисту прав і охоронюваних законом
інтересів державних органів,
підприємств, установ, організацій у
здійсненні покладених на них завдань
щодо управління житловим фондом, його
експлуатації і збереження. Досконалий
розгляд житлових спорів є запорукою
своєчасного, реального здійснення
конституційного права громадян на
житло і зміцнення законності у
житлових правовідносинах.

Згідно ч. 1 ст.163 Житлового кодексу
Українcької РСР при тимчасовій
відсутності наймача або членів його
сім'ї за ними зберігається займане жиле
приміщення у випадках і в межах
строків, установлених частиною
першою, пунктами 1 і 5 частини третьої
і частиною четвертою статті 71 цього
Кодексу. При тимчасовій відсутності
наймача або членів його сім'ї за ними
зберігається жиле приміщення протягом
шести місяців (ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР).

Відповідно до ст.72 Житлового кодексу
Українcької РСР, визнання особи такою,
що втратила право користування жилим
приміщенням внаслідок відсутності
цієї особи понад встановлені строки,
провадиться в судовому порядку.

Статтею 405 ЦК України закріплено, що
члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником. Член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 за місцем
реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 відсутня
більше року, витрати, пов'язані з
утриманням квартири в належному
технічному стані та сплатою послуг за
житлово-комунальні послуги не несе, а
тому в силу ст. 71 ЖК УРСР та ч. 2 ст. 405 ЦК
України є такою, що втратила право
користування вказаним житловим
приміщенням.

Керуючись ст. ст. 71, 72, 163 ЖК Української
РСР, ст. 405 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 212-215,
224-226 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) права
користування житловим приміщенням, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача поданою протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подання через Святошинський районний
суд м. Києва апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а у разі, якщо
рішення було проголошено без участі
особи, яка його оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення зазначених вище строків
або після розгляду справи в
апеляційному порядку Апеляційним
судом м. Києва, якщо воно не буде
скасоване.

СУДДЯ: