АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/7994/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/1967/14
Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж. О.
Доповідач Лобов О. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Полтавської області
в складі:

головуючого судді Лобова О.А.

суддів: Акопян В.І., Одринської Т.В.

при секретарі Верещаці М.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 13 травня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ
майна подружжя та позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання майна, придбаного у
період шлюбу, його особистою
приватною власністю.

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернулася
до суду із позовом про поділ майна
подружжя, просила визнати квартиру, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1
об"єктом спільної сумісної власності
сторін по справі; визнати право
власності за ОСОБА_2 на 1/2 частину
квартири, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1. Стягнути з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 судові витрати в сумі 2 409,55 грн.
Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що
спірна квартира придбана сторонами у
шлюбі за спільні кошти

15 жовтня 2013 року ОСОБА_1
звернувся до суду із зустрічним
позовом про визнання спірної квартири
його особистою приватною власністю,
обгрунтувавши позовні вимоги тим, що
спірну квартиру купив за особисті
кошти, був змушений взяти кошти в
борг у друзів.

Рішенням Автозаводського
районного суду м.Кременчука
Полтавської області від 13.05.2014 року
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені:
квартира АДРЕСА_1 визнана об'єктом
спільної власності сторін; квартира
АДРЕСА_1 поділена між сторонами спору
шляхом визнання за кожним права
власності на ? її частину. У задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовлено за
недоведеністю. Вирішене питання про
судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення суду
першої інстанції, ухвалити нове про
відмову в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2, а зустрічний позов ОСОБА_1
задовольнити.

В обгрунтування вимог
апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається
на те, що судом першої інстанції не
враховано той факт, що на придбання
спірної квартири використовувались
його особисті кошти, а ОСОБА_2 не
надала жодних доказів того, що вона
особисто вкладала якісь кошти в
придбання спірної квартири.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи в межах доводів апеляційної
скарги та позовних вимог, заявлених в
суді першої інстанції, заслухавши
пояснення осіб, які беруть участь в
справі, дійшла висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити з наступних
підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК
України апеляційний суд за
результатами розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції вправі відхилити апеляційну
скаргу та залишити рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
на підставі свідоцтва про право
власності, виданого 15 квітня 1997 року
УЖКГ виконкому Кременчуцької міської
ради, ОСОБА_1 на праві власності
належала однокімнатна квартира
АДРЕСА_2. 23 квітня 1999 року ОСОБА_1
зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 (після
реєстрації шлюбу змінила прізвище на
«ОСОБА_1»). Після реєстрації шлюбу
сторони стали проживати сім'єю у
квартирі, що належала ОСОБА_1

Згідно розписки від 20 лютого 2001 року
ОСОБА_1 узяв у борг у ОСОБА_4 16 500 грн. (3
тис. доларів США) для придбання
квартири. Позичені гроші зобов'язався
повернути після продажу належної йому
квартири, але не пізніше 20 лютого 2002
року. Відповідно до відмітки на
розписці гроші повернуті ОСОБА_4 24
квітня 2001 року.

Згідно договору купівлі-продажу від 22
лютого 2001 року ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_1
купив за 7 350 грн. двокімнатну квартиру
АДРЕСА_1.

18 квітня 2001 року ОСОБА_1 продав, а
ОСОБА_6 купив за 6 374 грн. квартиру
АДРЕСА_2.

Подружжя ОСОБА_1 проживали у
придбаній квартирі АДРЕСА_1 з часу
придбання до моменту розлучення - 15
червня 2013 року.

Суд першої інстанції повно і всебічно
дослідив надані сторонами докази,
належно їх оцінив, дав правильну
юридичну оцінку встановленим
обставинам і дійшов обґрунтованого
висновку про задоволення первісного
позову та про недоведеність зустрічних
позовних вимог. При цьому суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_1
суду не надано належних і допустимих
доказів, які б підтверджували факт
придбання ним спірної квартири за
особисті кошти.

За змістом положень ст..22, ст..24
КпШС України, які були чинними на час
виникнення спірних правовідносин,
законом передбачалася презумпція
режиму спільної власності на майно,
придбане у зареєстрованому шлюбі. Для
того, щоб довести зворотнє один із
подружжя має надати належні і
допустимі докази, які підтверджують, що
майно придбане за його особисті кошти.

Обгрунтовуючи зустрічний позов,
ОСОБА_1 послався на факт укладення
договору позики з метою придбання
спірної квартири та повернення
позичених коштів після продажу
належної йому квартири, на
підтвердження цієї обставини подав
розписку (а.с.33), а також просив допитати
свідків.

Доводи апеляційної скарги по суті
зводяться до заперечення правильності
оцінки судом доказів. Колегія суддів,
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що суд першої інстанції
виконав вимоги ст.212 ЦПК України і дав
належну оцінку усім доказам у їх
сукупності, правильно взяв до уваги
хронологію подій щодо купівлі і
продажу квартир, розбіжності у цінах на
придбану і продану квартиру.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції. За таких обставин колегія
суддів дійшла висновку, що рішення суду
першої інстанції є законним та
обґрунтованим, підстави для його зміни
чи скасування відсутні.

Керуючись ст.303, ст.307 ч.1 п.1, ст.308, ст.314,
ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 13 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
О.А.Лобов

Судді:

В.І.Акопян

Т.В. Одринська

З оригіналом згідно

Суддя
О.А.Лобов