Справа № 310/7407/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

28 травня 2014 року
м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд
Запорізької області в складі:

головуючого судді Прінь І.П.,

при секретарі Бевз О.А.,

за участю:

прокурора Сабліна В.В.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Бердянську цивільну
справу за позовом Бердянського
міжрайонного прокурора з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері в інтересах
держави до Бердянської міської ради,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, Управління
Держземагенства у Бердянському районі
Запорізької області про визнання
незаконним та скасування п.п. 5, 5.24
рішення Бердянської міської ради №17
від 31.03.2010 р., визнання недійсним
Державного акту на право приватної
власності на земельну ділянку,
скасування запису про його державну
реєстрацію та повернення земельної
ділянки.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2013 року Бердянський
міжрайонний прокурор з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері, в інтересах
держави, звернувся до суду з вказаним
позовом посилаючись на те, що п.п. 5, 5.24
рішення Бердянської міської ради № 17
від 31.03.2010 року затверджено проект
відведення земельної ділянки та
передано ОСОБА_2 земельну ділянку
площею 0,0963 га, в межах норм
безоплатної приватизації, з
присвоєнням поштової адреси: АДРЕСА_1,
для індивідуального дачного
будівництва. ОСОБА_2 був виданий
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії, який 29.04.2010р.
був зареєстрований управлінням
Держкомзему у м. Бердянську за
реєстраційним номером №53.

05.06.2010 року ОСОБА_2 продала вказану
земельну ділянку ОСОБА_3 за договором
купівлі-продажу №1096. На підставі
договору купівлі-продажу, ОСОБА_3 був
виготовлений державний акт на право
власності на спірну земельну ділянку
серії ЯК №800876, який був зареєстрований
управлінням Держкомзему у м.
Бердянську 03.08.2010р. за №93.

Прокурор просить визнати недійсним та
скасувати п.п. 5, 5.24 рішення Бердянської
міської ради № 17 від 31.03.2010р.; визнати
недійсним державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку серії ЯК №858620, виданий на ім'я
ОСОБА_2; зобов'язати управління
Держземагенства у Бердянському районі
скасувати запис №53. від 29.04.2010р.
про державну реєстрацію державного
акта на право власності на земельну
ділянку; визнати недійсним державний
акт на право приватної власності на
земельну ділянку серії ЯК №800876,
виданий на ім'я ОСОБА_3, зобов'язати
управління Держземагенства у
Бердянському районі скасувати запис
№93 від 03.08.2010р. про державну
реєстрацію державного акта на право
власності на земельну ділянку;
витребувати з незаконного володіння
ОСОБА_3 земельну ділянку площе. 0,0963га,
яка знаходиться в АДРЕСА_1, кадастровий
номер :08:006:0135.

В обґрунтування позову вказує на те, що
в ході прокурорської перевірки було
встановлено, що згідно Генерального
плану м. Бердянська, затвердженого
рішенням Бердянської міської ради № 8
від 25.06.2009року, зазначені у рішенні
території запроектовані для
розміщення оздоровчих установ та
установ відпочинку, зелених насаджень
загального користування. Відповідно до
п.3.39 ДБН 360-92 «Планування і забудова
міських і сільських поселень» -
будівництво нових дачних районів в
межах міських населених пунктів не
допускається. Перевіркою також
встановлено, що станом на час прийняття
Бердянською міською радою рішення № 17
від 31.03.2010 року «Про передачу у
власність та в оренду земельних
ділянок громадянам» посадовими
особами виконкому міськради не
розроблена та відповідно Бердянською
міською радою не затверджена
передбачена Законом України «Про
планування і забудову територій»
містобудівна документація м.
Бердянська, а саме відсутні детальні
плани територій окремих районів міста,
зокрема території Бердянської коси.
Таким чином, за відсутності
містобудівної документації м.
Бердянська прийняття рішень щодо
планування, забудови, проектування та
будівництва об'єктів
житлово-цивільного та виробничого
призначення, впорядкування та
благоустрою території Бердянської
коси, неможливо. Також порушено ст.ст.
58,59,60 ЗК України, ст. ст. 88,90 Водного
кодексу України, які встановлюють
розміри прибережних захисних смуг в
залежності від виду водойми та прямо
забороняють надання у приватну
власність земельних ділянок водного
фонду, до яких відносяться прибережні
захисні смуги. Нормативні акти, які
регулюють забудову населених пунктів
та застосовуються у всіх випадках
будівництва, також передбачають
обмеження щодо забудови таких
земельних ділянок.

За результатами проведеної прокурором
перевірки була порушена кримінальна
справа відносно колишнього начальника
управління архітектури та
містобудування виконавчого комітету
Бердянської міської ради ОСОБА_4 за
фактом незаконного погодження
проектів землеустрою щодо відведення,
в тому числі спірної земельної ділянки,
за ч.2 ст. 367 КК України. За результатами
розгляду кримінальної справи
Бердянським міськрайонним судом була
винесена постанова від 05.08.2011 року про
звільнення ОСОБА_4 від кримінальної
відповідальності на підставі ЗУ « Про
амністію».

В зв'язку з порушенням вимог
зазначеного законодавства 13.05.2011 року
за №26/151 природоохоронною прокуратурою
принесено протест на висновок про
погодження проекту відведення
земельної ділянки від 26.03.2010 року №377,
який 16.05.2011р. розглянутий Управлінням
Держкомзему у місті Бердянськ
Запорізької області та задоволений,
зазначений висновок визнано недійсним
та відкликано.

Тобто, Бердянською міською радою при
прийнятті рішення №17 від 31.03.2010р. були
порушені вимоги земельного, водного та
містобудівного законодавства, тому
зазначене рішення є незаконним. Так
само державний акт, виданий на підставі
незаконного рішення ОСОБА_2 необхідно
визнати недійсним та скасувати його
реєстрацію.

Таким чином, прокурор вважає, що ОСОБА_2
не набула у встановленому законом
порядку права власності на спірну
земельну ділянку, та не будучи її
власником, незаконно продала її ОСОБА_3
Даний правочин є нікчемним в силу ст. 228
ЦК України. Згідно з ч.1 ст. 216 ЦК України
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

З огляду на це ОСОБА_3 також не набула
права власності на спірну земельну
ділянку. А тому державний акт, який був
виданий їй на підставі договору
купівлі-продажу також необхідно
визнати недійсним і витребувати у
ОСОБА_3 спірну земельну ділянку на
підставі ст.388 ЦК України.

Прокурор у судовому засіданні
заявлені позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, просить їх
задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_1 проти задоволення позову
заперечує. Свої заперечення виклала у
письмовій формі і підтримала у
судовому засіданні (а.с. 63-73). Просить у
задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явилася. Про час і місце розгляду
справи повідомлена належним чином (
а.с.213).

Представники відповідачів -
Бердянської міської ради і Управління
Держземагенства у Бердянському районі
Запорізької області в судове засідання
не з'явилися, про день слухання справи
сповіщені належним чином, подали заяви
про розгляд справу без їх участі.

Вислухавши пояснення позивача,
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Представник відповідача, у своїх
запереченнях посилається зокрема на
те, що прокурор звернувся з цим позовом
до суду з пропуском позовної давності,
а тому у задоволенні позову необхідно
відмовити.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 268 ЦК України (в
редакції закону станом на день
прийняття Бердянською міською радою
оскаржуваного рішення) позовна
давність не поширюється на вимогу
власника або іншої особи про визнання
незаконним правового акту органу
державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу
місцевого самоврядування, яким
порушено його право власності або інше
речове право.

Законом України „Про внесення змін до
деяких законів України щодо
вдосконалення порядку здійснення
судочинства" від 20.12.2011 року № 4176-УІ,
який набрав чинності 15.01.2012 року, п.4 ч.1
ст. 268 ЦК України був виключений.

Проте, відповідно до п.5 Прикінцевих та
перехідних положень цього Закону,
протягом трьох років з дня набрання
чинності цим Законом особа має право
звернутися до суду з позовом про
визнання незаконним правового акту
органу державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу
місцевого самоврядування, яким
порушено право власності або інше
речове право особи.

Отже з огляду на приписи п.5
Прикінцевих та перехідних положень
Закону, доводи представника
відповідача про сплив позовної
давності у даному випадку не можуть
бути прийняті до уваги.

За ст. 13, 14 Конституції України земля є
основним національним багатством, що
перебуває під особливою охороною
держави. Земля, її надра, атмосферне
повітря, водні та інші природні
ресурси, які знаходяться в межах
території України, природні ресурси її
континентального шельфу, виключної
(морської) економічної зони є об'єктами
права власності Українського народу.
Від імені Українського народу права
власника здійснюють органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
цією Конституцією.

Статтями 2, 19 Закону України «Про
охорону земель» визначено, що об'єктом
особливої охорони держави є всі землі в
межах території України.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, посадові особи органів
державної влади зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У відповідності з вимогами ст. 12
Земельного кодексу України до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить розпорядження землями
територіальних громад і передача
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян та
юридичних осіб відповідно до цього
Кодексу.

Частинами першою та другою статті 116 ЗК
України визначено, що громадяни і
юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
садівництва у межах норм безоплатної
приватизації, подають заяву про вибір
місця розташування земельної ділянки
до відповідної районної, Київської чи
Севастопольської міської державної
адміністрації або сільської, селищної,
міської ради за місцезнаходженням
земельної ділянки.

Вибір місця розташування земельної
ділянки та надання дозволу і вимог на
розроблення проекту її відведення
здійснюються в порядку, встановленому
статтею 151 ЗК України.

Проект відведення земельної ділянки
розробляється за замовленням громадян
організаціями, які мають відповідні
дозволи (ліцензії) на виконання цих
видів робіт, у строки, що обумовлюються
угодою сторін. Проект відведення
земельної ділянки погоджується з
органом по земельних ресурсах,
природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами,
органами архітектури і охорони
культурної спадщини та подається на
розгляд відповідних місцевої
державної адміністрації або органу
місцевого самоврядування.

Районна, Київська чи Севастопольська
міська державна адміністрація або
сільська, селищна, міська рада у
місячний строк розглядає проект
відведення та приймає рішення про
передачу земельної ділянки у
власність.

Право власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом (частина
перша статті 126 ЗК України в редакції,
яка була чинною на момент виникнення
правовідносин).

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК
України захист прав громадян та
юридичних осіб на земельні ділянки
здійснюється шляхом: визнання прав;
відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав; визнання угоди
недійсною; визнання недійсними рішень
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування;
відшкодування заподіяних збитків;
застосування інших, передбачених
законом, способів.

Таким чином, державні акти на право
власності на земельні ділянки є
документами, що посвідчують право
власності й видаються на підставі
відповідних рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень.
У спорах, пов'язаних із правом
власності на земельні ділянки,
недійсними можуть визнаватися як
зазначені рішення, на підставі яких
видано відповідні державні акти, так і
самі акти на право власності на
земельні ділянки.

За змістом статті 328 Цивільного кодексу
України право власності набувається на
підставах, не заборонених законом.
Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Згідно з Генеральним планом міста
Бердянська, який був затверджений
рішенням Бердянської міської ради №8
від 25.06.2009р. ( а.с.102) встановлено, що
спірна земельна ділянка розташована на
території оздоровчих установ та
установ відпочинку, що підтверджується
листом заступника міського голови
Матвєєва С.В. ( а.с.22-23).

Відповідно до схеми місцезнаходження
земельної ділянки, кадастрового плану
проекту землеустрою щодо відведення
спірної земельної ділянки, остання
знаходиться в межах міста Бердянська,
на території Бердянської коси в межах
двокілометрової зони Азовського моря.
При цьому проект землеустрою
прибережної захисної смуги Азовського
моря на території міста Бердянська не
розроблявся і Бердянською міською
радою не затверджувався. (а.с.24-26, 174).

Таким чином, доводи позивача щодо
порушення вимог Водного Кодексу
України при винесенні спірного рішення
№17 від 31.03.2010р. про затвердження
проекту землеустрою, передачу ОСОБА_2 у
власність земельної ділянки по
АДРЕСА_1, свого підтвердження в
судовому засіданні не знайшли.

Судом встановлено, що рішенням
Бердянської міської ради Запорізької
області №41 від 25 лютого 2010р. ОСОБА_2
надано дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, орієнтовною площею 0,1 га,
розташованої по АДРЕСА_2, для
індивідуального дачного будівництва
(а.с.124).

Пунктом 1 цього ж рішення Бердянської
міської ради Запорізької області
(а.с.177) землі в районі бази відпочинку
«Нафтохімік» орієнтовною площею 2,25га
було віднесено до земель житлової та
громадської забудови.

Як вбачається з копії проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність ОСОБА_2 ( а.с.119-135)
земельна ділянка, що підлягала
передачі у власність відповідачу,
відповідно до Українського
класифікатора цільового використання
землі була віднесена до земель
змішаного використання ( код 1.13 УКЦВЗ).
Проектом землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у власність ОСОБА_2
для індивідуального дачного
будівництва передбачена зміна
цільового використання земельної
ділянки на рекреаційне призначення
(код 1.17 УКЦВЗ).

Проте, в технічному завданні на
розробку проекту землеустрою від 29.12.2009
року код цільового використання
земельної ділянки зазначений 1.8 - для
індивідуального житлового, гаражного
та дачного будівництва (а.с.125).

Проект землеустрою щодо відведення
спірної земельної ділянки був
погоджений керівником управління
архітектури та містобудування
виконкому Бердянської міської ради.

13.05.2011 року за №26/151 природоохоронною
прокуратурою принесено протест на
висновок про погодження проекту
відведення спірної земельної ділянки
(а.с.16-17). 16.05.2011 року протест був
розглянутий Управлінням Держкомзему у
місті Бердянськ Запорізької області та
задоволений. Вказаний висновок
визнаний недійсним та відкликаний
(а.с.18).

05.08.2011р. Бердянським міськрайонним
судом Запорізької області ухвалено
постанову про звільнення від
кримінальної відповідальності на
підставі Закону України «Про амністію»
від 08.07.2011р. ОСОБА_4, який був
притягнутий до кримінальної
відповідальності за ст. 367 ч. 2 КК
України (а.с.19-20). А саме, останній,
будучи керівником управління
архітектури та містобудування
виконкому Бердянської міської ради,
діючи злочинно погодив проекти
землеустрою відводу земельних ділянок
у власність громадянам, у тому числі
ОСОБА_2, що послугувало підставою для
прийняття рішення вісімдесятої сесії
Бердянської міської ради п'ятого
скликання № 17 від

31.03.2010 року «Про передачу у власність та
в оренду земельних ділянок
громадянам».

Пунктами 5,5.24 рішення вісімдесятої
сесії Бердянської міської ради п'ятого
скликання № 17 від 31.03.2010 року «Про
передачу в оренду та у власність
земельних ділянок, продовження терміну
розробки проекту відведення та надання
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок» у приватну власність ОСОБА_2
передана земельна ділянка площею 0,0963га
для ведення індивідуального дачного
будівництва, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с.6).

ОСОБА_2 видано державний акт на право
власності серії ЯК № 858620 ( а.с.7) на
земельну ділянку площею 0,0963га,
вартістю 500259,24грн. для ведення
індивідуального дачного будівництва,
що розташована за адресою АДРЕСА_1, який
був зареєстрований в «Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та право постійного
користування землею, договорів оренди
землі» 29.04.2010 року за реєстраційним
номером 53.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 51 ЗК України передбачено, що до
земель рекреаційного призначення
належать земельні ділянки зелених зон
і зелених насаджень міст і інших
населених пунктів,
навчально-туристських та екологічних
стежок, маркованих трас, земельні
ділянки, зайняті територіями будинків
відпочинку, пансіонатів, об'єктів
фізичної культури та спорту,
туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів,
стаціонарних і наметових
туристично-оздоровчих таборів,
будинків рибалок і мисливців, дитячих
туристичних станцій, дитячих і
спортивних таборів, інших аналогічних
об'єктів, а також земельні ділянки,
надані для дачного будівництва і
спорудження інших об'єктів
стаціонарної рекреації.

Відповідно до ст. 9 Закону України „Про
державну експертизу землевпорядної
документації" проекти землеустрою щодо
відведення земельних ділянок
підлягають обов'язковій державній
експертизі, зокрема, проекти
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок водного фонду, оздоровчого та
рекреаційного призначення.

Зважаючи на те, що спірну земельну
ділянку було запроектовано перевести
до земель рекреаційного призначення,
однак всупереч ст. 9 Закону України
„Про державну експертизу
землевпорядної документації" та ч.9
ст.118 (у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
обов'язкова державна експертиза
землевпорядної документації при
виділенні земельної ділянки у
власність ОСОБА_2 проведена не була,
суд приходить до висновку, що
Бердянською міською радою було
порушено вимоги земельного
законодавства при передачі спірної
ділянки у власність ОСОБА_2

Згідно з ч. 3 ст. 20 ЗК України зміна
цільового призначення земельних
ділянок приватної власності
здійснюється за ініціативою власників
земельних ділянок; щодо земельних
ділянок, розташованих у межах
населеного пункту, - сільською,
селищною, міською радою; щодо земельних
ділянок, розташованих за межами
населених пунктів, - районною державною
адміністрацією.

У п. 2 Порядку зміни цільового
призначення земель, які перебувають у
власності громадян або юридичних осіб,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 11 квітня 2002 року
№ 502, який був чинним на момент
виникнення спірних правовідносин,
встановлено, що зміна цільового
призначення земельної ділянки
проводиться за поданням заяви
(клопотання) її власника до сільської,
селищної, міської ради, якщо земельна
ділянка розташована в межах населеного
пункту, або районної державної
адміністрації, якщо земельна ділянка
розташована за межами населеного
пункту. Орган, до якого надійшла заява
(клопотання), розглядає її та за
наслідками розгляду надає згоду на
розробку проекту землеустрою щодо
зміни цільового призначення земельної
ділянки. Проект землеустрою щодо зміни
цільового призначення земельної
ділянки розробляється особами, які
мають ліцензію на проведення робіт із
землеустрою на підставі договору із
заявником та погоджується із органом
земельних ресурсів, органом
містобудування та архітектури, органом
охорони культурної спадщини,
природоохоронним органом,
санітарно-епідеміологічним органом.
Проект разом із позитивним висновком
державної експертизи документації із
землеустрою подається до органу
місцевого самоврядування на розгляд,
який в подальшому приймає рішення про
зміну цільового призначення земельної
ділянки.

В порушення вимог ст.20 ЗК України і
Постанови Кабінету Міністрів України
№502 від 11 квітня 2002 року, яка була
чинною на час виникнення спірних
правовідносин, рішення про зміну
цільового використання земельної
ділянки на момент затвердження
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у власність ОСОБА_2
Бердянською міською радою не
приймалося.

Відповідно до ст. 393 ЦК України правовий
акт органу державної влади, органу
влади Автономної Республіки Крим або
органу місцевого самоврядування, який
не відповідає законові і порушує права
власника, за позовом власника майна
визнається судом незаконним та
скасовується.

Таким чином, суд визнає, що спірне
рішення прийнято Бердянською міською
радою незаконно.

Судом також було встановлено, що
11.11.2010р. Бердянським природоохоронним
міжрайонним прокурором на адресу
Бердянської міської ради був
принесений протест №26/267 про
скасування пункту 5 рішення
вісімдесятої сесії Бердянської
міської ради У скликання №17 від 31.03.2010р.

Рішенням Бердянської міської ради №60
від 30.12.2010р. зазначений протест
прокурора був задоволений, пункт 5
рішення вісімдесятої сесії
Бердянської міської ради У скликання
№17 від 31.03.2010р. було скасовано. Дії
Бердянської міської ради щодо
винесення зазначеного вище рішення №60
від 30.12.2010р. були оскаржені
заінтересованими особами, у тому числі
ОСОБА_2 і ОСОБА_3, до адміністративного
суду.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 27.03.2013р. (а.с.216-218) у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 та інших
до Бердянської міської ради,
Бердянського природоохоронного
міжрайонного прокурора про скасування
рішенням Бердянської міської ради №60
від 30.12.2010р. в частині скасування цим
рішенням пп. 5.18-5.29 пункту 5 рішення №17
від 31.03.2010р. було відмовлено.

Таким чином, на час розгляду справи,
п.п5, 5.24 рішення вісімдесятої сесії
Бердянської міської ради У скликання
№17 від 31.03.2010р. вже скасований, а тому у
задоволенні позову прокурора в частині
скасування п.п5, 5.24 рішення №17 від
31.03.2010р. необхідно відмовити.

Оскільки рішення органу місцевого
самоврядування щодо затвердження
проекту відведення земельної ділянки
та передачі у власність ОСОБА_2
земельної ділянки є незаконним і було
скасовано Бердянською міською радою ще
30.12.2010р., то державний акт на право
власності на земельну ділянку, який був
виданий ОСОБА_2 необхідно визнати
недійсним.

Судом також встановлено, що за
договором купівлі-продажу земельної
ділянки №1096 від 05.06.2010 спірна земельна
ділянка була відчужена ОСОБА_3 На
підставі чого ОСОБА_3 був виданий новий
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯК №800876 від
03.08.2010р., який був зареєстрований у
«Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та
право постійного користування землею,
договорів оренди землі» 03.08.2010р. за
№93. (а.с.8,21).

Відповідно до положень ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам, а волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі

Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України
нікчемний правочин або правочин,
визнаний судом недійсним, є недійсним з
моменту його вчинення.

Перелік правочинів, які є нікчемними як
такі, що порушують публічний порядок,
визначений ст. 228 ЦК України Такими є
правочини, що посягають на суспільні,
економічні, соціальні основи держави,
зокрема правочини, спрямовані на
незаконне відчуження або незаконне
володіння, використання, розпорядження
об'єктами права власності українського
народу - землею як основним
національним багатством, що перебуває
під особливою охороною держави, її
надрами, іншими природними ресурсами
(ст. 14 Конституції України).

У зв'язку з тим, що внаслідок визнання
незаконним п.5, 5.24 рішення Бердянської
міської ради п'ятого скликання № 17 від
31.03.2010 року про передачу ОСОБА_2
земельної ділянки по АДРЕСА_1, визнано
недійсним державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку, то і укладений в подальшому
договір відчуження вказаної земельної
ділянки ОСОБА_3 не відповідає вимогам
ст. 203 ЦК України, а тому він є
нікчемним, а отриманий ОСОБА_3
державний акт на право власності на
спірну земельну ділянку є недійсним.

Враховуючи вищевикладене підлягають
також задоволенню вимоги позивача про
витребування у ОСОБА_3 земельної
ділянки площею 0,0963га, яка знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1.

Не можуть бути задоволені вимоги
прокурора щодо зобов'язання Управління
Держземагенства у Бердянському районі
Запорізької області щодо скасування
записів про державну реєстрацію актів
на право власності на спірну земельну
ділянку, виданих на ім'я ОСОБА_2 і
ОСОБА_3, які були здійснені у « Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та право
постійного користування землею,
договорів оренди землі», оскільки
Законом України „Про державну
реєстрацію прав на нерухоме майно та
обтяжень" передбачена певна процедура
реєстрації прав на нерухомість, до
складу якої входять також земельні
ділянки. За положеннями ст. 26
зазначеного закону записи до
Державного реєстру прав вносяться на
підставі прийнятого рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень. У разі скасування на підставі
рішення суду рішення про державну
реєстрацію прав до Державного реєстру
прав вноситься запис про скасування
державної реєстрації прав. Отже,
зазначеним законом передбачено
скасування державної реєстрації прав
на земельну ділянку, однак таке рішення
приймається відповідним органом
державної влади на підставі рішення
суду. Зважаючи на те, що рішення суду
про визнання недійсним Державного акту
про право власності на землю є
достатньою підставою для відповідного
органу для скасування державної
реєстрації, підстав для покладання на
нього обов'язку здійснити такі дії в
судовому порядку не має.

Керуючись ст. ст. 10,11,58,60,61, 208-212 ЦПК
України, ст. ст. 152 ЗК України,
ст..ст.328,393 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити
частково.

Визнати незаконним п.5, 5.24 рішення
вісімдесятої сесії V скликання
Бердянської міської ради №17 від 31
березня 2010 року "Про передачу в оренду
та у власність земельних ділянок,
продовження терміну розробки проекту
відведення та надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок", яким
затверджено проект відведення
земельної ділянки та передано у
власність ОСОБА_2 земельну ділянку
площею 0,0963га з присвоєнням поштової
адреси: АДРЕСА_1 для індивідуального
дачного будівництва.

Визнати недійсним державний
акт на право власності на земельну
ділянку серії ЯК №858620, виданий
Бердянською міською радою на ім'я
ОСОБА_2, на земельну ділянку площею
0,0963га для ведення індивідуального
дачного будівництва, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1.

Визнати недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯК №800876, виданий Бердянською
міською радою на ім'я ОСОБА_3, на
земельну ділянку площею 0,0963га для
ведення індивідуального дачного
будівництва, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1.

Витребувати з незаконного володіння
ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,0963га,
яка знаходиться в АДРЕСА_1,
кадастровий номер :08:006:0135,
вартістю 500259,24 грн.

В задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через
Бердянський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які не були
присутні під час проголошення рішення
суду,- протягом 10 днів з дня його
отримання.

Суддя: І. П. Прінь