УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О. суддів:
Ізмайлової Т.Л.,Кадєтової О.В.,
Мартинюка В.І.Остапчука
Д.О.,розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про
стягнення боргу, за касаційною скаргою
ОСОБА_7 на заочне рішення Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 18 грудня 2012 року та ухвалу
Апеляційного суду Одеської області від
06 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2009 року ОСОБА_8 звернувся до
суду із зазначеним позовом посилаючись
на те, що 10 січня 2008 року відповідач
позичив у ОСОБА_8 11 050 доларів США під 30
процентів річних, які зобов'язався
повернути строком до 10 квітня 2008 року. У
разі прострочення повернення боргу
позивальник відповідно до розписки
повинен сплатити пеню в розмірі 1 % від
суми боргу. Відповідач свої
зобов'язання не виконав, борг не
повернув.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 помер, у
зв'язку з чим 09 листопада 2012 року до
участі у справі залучено
правонаступника позивача - ОСОБА_6, який
позивні вимоги підтримав та просив суд
стягнути відповідача заборгованість
за договором позики у розмірі 979 700 грн,
а саме: 50 500 грн (на момент укладення
договору позики еквівалент 11 050 доларів
США) - основної заборгованості, 70 700 грн -
30 % річних від суми позики та 858 500 грн -
пені за кожен день прострочення
заборгованості.

Заочним рішенням Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 18 грудня 2012 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду Одеської
області від 06 листопада 2013 року, позов
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 на
користь ОСОБА_6 загальну суму боргу в
розмірі 979 700 грн. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування судових рішень
судів попередніх інстанцій, із
ухваленням нового рішення, яким
відмовити у задоволенні позову,
мотивуючи свої вимоги порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що відповідач порушивши умови
договору не повернув позичену суму
коштів, яка підлягає стягненню на
користь правонаступника позикодавця, а
також 30 процентів річних за
користування позиченими коштами та 1
процент пені за кожний день
прострочення виконання зобов'язання,
що було обумовлено договором позики.

З такими висновками судів повністю
погодитися не можна, з огляду на
наступне.

Судами встановлено, що 10 січня 2008 року
між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 було укладено
договір позики (далі - договір). Сума
позики становить 50 500 грн.

Відповідно до п. 3.3 договору передача
грошей оформлюється розпискою.

Відповідно до п.п. 4.1 договору
відповідач зобов'язався повернути
кошти потягом 90 днів з дня підписання
договору.

Згідно п.п. 5.4 договору позичальник
зобов'язується сплачувати кожного
місяця до 5 числа наступного місяця
відсотки в розмірі 30 процентів річних
від суми позики.

Згідно п. 6 договору даний договір
набуває чинності з моменту його
підписання і є дійсним до моменту його
остаточного виконання, проте у
будь-якому випадку до 10 квітня 2008 року.

На підставі указаного договору 11 січня
2008 року сторонами була складена
розписка, відповідно до якої позивач
передав відповідачу 11 050 доларів США. У
разі прострочення виконання
зобов'язання відповідач повинен
сплатити пеню з розрахунку 1 процент за
кожен день прострочення до повного
повернення боргу.

Відповідач в строк обумовлений в п. 5.4
Договору, тобто до 10 квітня 2008 року
кошти не повернув.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач про розгляд справи в суді
першої інстанції належним чином
повідомлений не був. В заяві про
перегляд заочного рішення ОСОБА_7,
просив суд, зокрема, застосувати до
спірних правовідносин п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК
України.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України для
позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

Статтею 253 ЦК України визначено, що
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Правова природа пені така, що позовна
давність до вимог про її стягнення
обчислюється по кожному дню (місяцю), за
яким нараховується пеня, окремо. Право
на позов про стягнення пені за кожен
день (місяць) виникає щодня (щомісяця)
на відповідну суму, а позовна давність
обчислюється з того дня (місяця), коли
кредитор дізнався або повинен був
дізнатися про порушення права.

Виходячи з аналізу положень ст. 266, ч. 2
ст. 258 ЦК України дає підстави для
висновку про те, що стягнення неустойки
(пені, штрафу) обмежується останніми 12
місяцями перед зверненням кредитора до
суду, а починається з дня (місяця), з
якого вона нараховується, у межах
строку позовної давності за основною
вимогою.

Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 551
ЦК України розмір неустойки (штрафу,
пені) може бути зменшений за рішенням
суду, якщо він значно перевищує суму
збитків, та за наявності інших
обставин, які мають істотне значення.

Істотними обставинами в розумінні ч. 3
ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема,
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу (наприклад,
відсутність негативних наслідків для
позивача через прострочення виконання
зобов'язання).

Як вбачається з розрахунку
заборгованості за договором позики
розмір основної суми заборгованості
складає 50 500 грн, розмір 30 % річних від
суми позики 70 700 грн, а розмір неустойки
- 858 500 грн. Такі обставини можуть бути
підставою для зменшення розміру
неустойки.

Вирішуючи спір, у порушення вимог ст.
ст. 213, 214 ЦПК України, суди не взяли до
уваги доводи викладені в заяві про
перегляд заочного рішення та в
апеляційній скарзі щодо стягнення пені
із порушенням строку позовної
давності, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК
України, не врахували положень ч. 3 ст. 551
ЦК України та не з'ясували обставин
справи, щодо наявності підстав, що
мають істотне значення для зменшення
розміру неустойки.

Допущені судами неправильне
застосування норм матеріального права
унеможливили встановлення фактичних
обставин справи, що мають значення для
правильного її вирішення, рішення
судів першої та апеляційної інстанції
в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь
ОСОБА_6 пені у розмірі 858 500 грн
скасувати на підставі ч. 2 ст. 338 ЦПК
України підлягають скасуванню з
передачею справи в цій частині на новий
розгляд до суду першої інстанції. В
іншій частині судові рішення
підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити
частково.

Заочне рішення Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 18 грудня 2012 року та ухвалу
Апеляційного суду Одеської області від
06 листопада 2013 року в частині стягнення
з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 пені у
розмірі 858 500 грн скасувати, справу у
зазначеній частині передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині заочне рішення
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 18 грудня 2012 року
та ухвалу Апеляційного суду Одеської
області від 06 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л.
Ізмайлова О.В. Кадєтова В.І. Мартинюк
Д.О. Остапчук