Справа № 203/3800/14-ц
УХВАЛА

13 червня 2014 року суддя Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська
Маймур Ф.Ф. ознайомившись із заявою
позивача про забезпечення позову по
цивільній справі № 203/3800/14ц за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Приватбанк» до
ОСОБА_1 про звернення стягнення на
майно та виселення, -

В С Т А Н О В И В :

В проваджені Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська
перебуває цивільна справа № 203/3800/14ц за
позовом Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення
стягнення на майно та виселення.

11 червня 2014 року до Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська
разом з позовною заявою від позивача
надійшла заява у якій просить суд з
метою забезпечення позовних вимог по
даній справі накласти арешт на майно
відповідача та обмежити відповідача у
праві виїзду за межі України до
виконання ним своїх зобов'язань до
розгляду справи по суті(а.с.13-14)

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд
за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити заходи забезпечення
позову.

Так, відповідно до ст.151 ЦПК України, суд
за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити заходи забезпечення
позову, при цьому в заяві про
забезпечення позову повинно бути
зазначено: причини, у зв'язку з якими
потрібно забезпечити позов; вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності; інші відомості, потрібні
для забезпечення позову. Та ж норма
цивільно-процесуального законодавства
встановлює, що забезпечення позову
допускається, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду, а
отже встановлює обов'язок для особи,
яка звертається до суду із заявою про
забезпечення позову, довести
необхідність вчинення судом таких
процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК
України позов забезпечується:
накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб; забороною вчиняти
певні дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК
України заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Заява про забезпечення позову у
спорах, що виникають із кредитних
правовідносин, шляхом заборони виїзду
відповідача за межі України не може
бути задоволена, оскільки згідно з
частиною першою статті 151 ЦПК суд
вживає лише ті заходи забезпечення
позову, які передбачені цим Кодексом.
Заборона виїзду відповідача за межі
України не може належати і до інших
видів забезпечення позову (частина
друга статті 152 ЦПК), оскільки
відповідно до статті 33 Конституції
України свобода пересування, вільний
вибір місця проживання, право вільно
залишити територію України можуть бути
обмежені лише законом. Питання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України вирішується при виконанні
судових рішень, ухвалених зокрема за
позовами, що випливають із кредитних
правовідносин, у порядку,
передбаченому статтею 11 Закону України
«Про виконавче провадження» та статтею
377-1 ЦПК, зокрема в разі доведення факту
ухилення боржника від виконання
зобов'язання.

Щодо накладення арешту на майно,
то враховуючи заявлені позовні вимоги,
а саме звернення стягнення на майно та
виселення, то вказані заходи ніяким
чином не зможуть забезпечити виконання
рішення суду в разі задоволення
позовних вимог позивача, тому суд
приходить до висновку що у задоволенні
заяви необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. ст. 151-153, 210 ЦПК України
суд,-

УХВАЛИВ:

Публічному акціонерному
товариству комерційному банку
«Приватбанк» у задоволенні заяви про
забезпечення позову по цивільній
справі № 203/3800/14ц за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
звернення стягнення на майно та
виселення - відмовити.

Ухвала оскарженю не підлягає.

Суддя :

Маймур Ф.Ф.