Справа № 183/8130/13-ц
№ 2/183/1190/14
Новомосковський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Парфьонова
Д.О., секретаря судового засідання Шрам
Ю.О., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину,-
Подано позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, в якому
позивач просить застосувати до
укладеного між позивачем та
відповідачем попереднього договору
від 22 березня 2013 року наслідки
недійсності нікчемного правочину,
стягнути з відповідача на користь
позивача суму авансу в розмірі 7993
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22
березня 2013року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
досягнуто згоди щодо продажу квартири
АДРЕСА_1 за 25 тисяч доларів США. В цей же
день між позивачем та відповідачем в
забезпечення виконання зобов'язань
укладено попередній договір
купівлі-продажу квартири, на виконання
якого позивачем передано відповідачу
одну тисячу доларів США в якості
завдатку за купівлю квартири, про що
останній власноручно зазначив у
попередньому договорі. Згідно умов
попереднього договору, укладання
договору купівлі-продажу нерухомого
майна повинно відбутись не пізніше 05
червня 2013року. Однак, до зазначеної
дати документи, які необхідні були для
укладення договору ОСОБА_2 не надав,
укладати договір купівлі-продажу
відмовився, в зв`язку з чим позивач
запропонувала відповідачу вважати
угоду розірвану та добровільно
повернути сплачену суму, однак станом
на день звернення з позовом відповідач
припинив спілкуватися з позивачем та
відповідати на телефонні дзвінки,
передану за договором суму не повернув.
Вказуючи на те, що попередній договір
повинен бути засвідчений нотаріально
просив застосувати до спірних
правовідносин наслідки недійсності
нікчемного правочину, стягнути з
відповідача суму авансу за договором.
У судове засідання позивач не з'явився,
надавши суду заяву у якій зазначив, що
позовні вимоги підтримує повністю та
просить суд про розгляд справи за його
відсутності, не заперечував проти
винесення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не
з'явився, про час і місце розгляду
справи повідомлявся належним чином,
причин неявки не повідомив.
Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений про
час і місце розгляду справи і від якого
не надійшло заяви про розгляд справи за
його відсутності або якщо повідомлені
ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

У зв'язку з тим, що сторони в судове
засідання не з'явились фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

З урахуванням зазначених положень
закону та думки позивача, який в
наданій заяві не заперечував проти
заочного розгляду справи, суд ухвалив
провести заочний розгляд справи.

Дослідивши письмові докази, які
містяться в матеріалах справи, суд
приходить до висновку про необхідність
задовольнити частково позовні вимоги
з огляду на наступне.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що згідно
попереднього договору від 22 березня 2013
року, ОСОБА_2 (продавець) зобов`язується
передати ОСОБА_1 (покупцю) права
власності на квартиру, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1 що належить продавцю
на підставі договору купівлі-продажу
ВКР № 510562 від 27 серпня 2008 року. В
забезпечення виконання зобов`язань
продавець отримав від покупця завдаток
в розмірі 1000 доларів США. Сторони
домовились, що повна вартість квартири
складає 25000 доларів США, до якої входить
повна сума завдатку. Залишок продажної
вартості квартири буде сплачено під
час нотаріального оформлення договору
купівлі-продажу, який повинен бути
укладеним не пізніше 05 червня 2013 року.
Продавець зобов`язується передати
квартиру для вільного користування
покупцю через два тижня після
нотаріального оформлення. Завдаток в
сумі 1000 доларів США перераховано та
отримано ОСОБА_2 22 березня 2013 року /а.с.7/.

Таким чином укладеним договором
підтверджено факт отримання
відповідачем грошових коштів. Доказів
виконання попереднього договору,
укладення договору купівлі-продажу на
виконання умов попереднього договору,
передачі майна матеріали справи не
містять.

На підставі ст. 202 ЦК України,
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 203 ЦК України однією з
загальних вимог, додержання яких
необхідно для чинності правочину,
зазначається відповідність правочину
нормам Цивільного кодексу України, та
іншим актам цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 657 ЦК України,
договір купівлі-продажу нерухомого
майна укладається в письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Згідно до ст. 635 ЦК України, попереднім є
договір, сторони якого зобов'язуються
протягом певного строку (у певний
термін) укласти договір в майбутньому
(основний договір) на умовах,
встановлених попереднім договором.

Частиною 1 ст. 635 ЦК України передбачено,
що попередній договір укладається у
формі, встановленій для основного
договору, а якщо форма основного
договору не встановлена у письмовій
формі.

У відповідності до ст. 220 ЦК України, у
разі недодержання сторонами вимоги
закону про нотаріальне посвідчення
договору, такий договір є нікчемним.

Оскільки сторонами не додержана вимога
щодо нотаріального посвідчення
правочину, він є нікчемним.

Оскільки нікчемність правочину, у разі
недодержання сторонами вимоги закону
про нотаріальне посвідчення договору,
встановлена законом, визнання такого
правочину нікчемним не вимагається, в
зв'язку з чим. у задоволенні вимог
позивача про визнання правочину
нікчемним не підлягають задоволенню.

У відповідності до ст.216 ЦК України,
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. У разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.

Щодо позовних вимог про стягнення
авансу, то згідно ст. 570 Цивільного
кодексу України завдатком є грошова
сума або рухоме майно, що видається
кредиторові боржником у рахунок
належних з нього за договором платежів,
на підтвердження зобов'язання і на
забезпечення його виконання. Якщо не
буде встановлено, що сума, сплачена в
рахунок належних з боржника платежів, є
завдатком, вона вважається авансом.

З огляду на вищенаведені норми закону у
випадку, який розглядається судом,
сума, яку отримав від позивача
відповідач, не є завдатком, оскільки
договір купівлі-продажу не був
укладений, а, значить, не було
необхідності забезпечувати його
виконання сумою завдатку. Спірна сума є
авансом, а тому незалежно від того, яка
сторона відповідальна за невиконання
зобов'язання і які обставини цьому
перешкоджали, аванс підлягає
поверненню.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання.

З огляду на норми ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема
відшкодування збитків.

Таким чином, нормами цивільного
законодавства встановлено обов'язок
відповідача виконати свої зобов'язання
перед позивачем, проте в порушення
закону відповідач не виконав свої
зобов'язання перед позивачем, що
свідчить про обґрунтованість вимог
останнього щодо повернення грошових
коштів, які були передані відповідачу
згідно попереднього договору від 22
березня 2013 року.

Згідно даних Національного банку
України офіційний курс гривні до
долару США станом на 24 жовтня 2013 року
складав 799,3 до ста одиниць. Тобто,
еквівалент 1000 доларів США станом на 24
жовтня 2013 року становить 7993 гривні,
внаслідок чого стягненню підлягає сума
в розмірі 7993 гривні 00 копійок.

На підставі ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню судовий збір в
розмірі 229,40 гривень.

Керуючись ст.ст.10,11,209,212,214-215,218 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
грошові кошти в розмірі 7993 (сім тисяч
дев`ятсот дев`яносто три) гривні 00
копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 229 (двісті двадцять дев`ять)
гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд Новомосковський міськрайонний суд
Дніпропетровської області шляхом
подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя
Д.О. Парфьонов