Ухвала

іменем україни

11 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Журавель В.І.,
Євтушенко О.І.,

Євграфової Є.П.,
Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Імексбанк»
про стягнення грошових коштів, за
касаційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Імексбанк»
на рішення апеляційного суду Одеської
області від 18 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із указаним позовом до публічного
акціонерного товариства «Імексбанк»
(далі - ПАТ «Імексбанк»), посилаючись на
те, що 12 вересня 2008 року на підставі
договору банківського вкладу банк
прийняв від нього 100 000 дол. США строком
на 396 днів. Зі спливом указаного строку
13 жовтня 2009 року вклад за його заявою
повернуто не було. Лише 11 грудня 2009 року
відповідач здійснив безготівкове
перерахування коштів у розмірі 92 000 дол.
США на поточний рахунок в іншому банку,
утримавши при цьому комісійну
винагороду у розмірі 8 000 дол. США.

Посилаючись на безпідставність
нарахування комісії з огляду на
положення укладеного договору, ОСОБА_3
просив стягнути із ПАТ «Імексбанк» на
свою користь 8 000 дол. США з нарахованими
відсотками та з урахуванням інфляції.

Рішенням Іллічівського міського суду
Одеської області від 14 травня
2013 року ОСОБА_3 відмовлено у
задоволенні позовних вимог.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 18 березня 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нове рішення, яким частково
задоволено позов ОСОБА_3

Стягнуто із ПАТ «Імексбанк» на користь
ОСОБА_3 8000 дол. США та 3 995,00 грн.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Імексбанк»
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції, залишити в силі
рішення місцевого суду від 14 травня 2013
року, мотивуючи свою вимогу порушенням
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення апеляційного суду
зазначеним вимогам закону не
відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за
договором банківського вкладу
(депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах
та в порядку, встановлених договором.

Під час розгляду справи судами
встановлено, що 12 вересня 2008 року між
АКБ «Імексбанк», правонаступником
якого є ПАТ «Імексбанк», та ОСОБА_3 було
укладено договір банківського вкладу,
за умовами якого банк прийняв від
вкладника 100 000 дол. США строком на 396
днів зі сплатою 12 % річних.

Порядок повернення банками грошових
коштів за договорами банківського
вкладу визначено Главою 3 Положення
про порядок здійснення банками України
вкладних (депозитних) операцій з
юридичними і фізичними особами,
затвердженого постановою
Національного банку України від
03 грудня 2003 року № 516 (далі -
Положення).

Відповідно до п. 3.2. Положення грошові
кошти на вкладні (депозитні) рахунки
фізичних осіб можуть бути внесені
готівкою, перераховані з іншого
вкладного (депозитного) рахунку або
поточного рахунку і повертаються
банками готівкою або в безготівковій
формі на зазначений у договорі
рахунок вкладника для повернення
коштів чи за заявою вкладника на інший
його рахунок. Банки можуть
відповідно до умов договору
банківського вкладу (депозиту)
перераховувати фізичним особам
нараховані проценти за вкладами
(депозитами) на їх поточний рахунок,
для поповнення вкладу (депозиту) або
видавати готівкою.

Позивачу відкрито депозитний рахунок
№ НОМЕР_3.

Датою повернення коштів сторони
погодили 13 жовтня 2009 року.

Із вимогою про повернення суми вкладу
ОСОБА_3 звернувся 06 жовтня 2009
року (а. с. 10).

10 грудня 2009 року ОСОБА_3 звернувся до
ПАТ «Імексбанк» із заявою про
перерахунок грошових коштів у розмірі
100 000 доларів США із рахунка № НОМЕР_1 у
ПАТ «Імексбанк» на розрахунковий
рахунок № НОМЕР_2,
відкритий у АБ «Південний».

11 грудня 2009 року відповідачем
здійснено безготівкове перерахування
коштів у розмірі 92 000 дол. США на
поточний рахунок у АБ «Південний» та
утримано комісійну винагороду у
розмірі 8 000 дол. США відповідно до
типових тарифів ПАТ «Імексбанк».

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що зі
спливом строку дії договору
банківського вкладу позивачеві
відповідно до умов договору на
поточний рахунок № НОМЕР_1
перераховано суму депозиту із
нарахованими відсотками. Однак 10
грудня 2009 року ОСОБА_3 звернувся до
банку із заявою про перерахунок
грошових коштів на поточний рахунок до
іншого банку. Відповідно до чинних
тарифів банку (останні зміни 07 жовтня
2009 року) ставка комісійної винагороди
за безготівкове перерахування коштів в
інші банки України становить 8 %, розмір
якої було утримано із перерахованої 11
грудня 2009 року суми.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове про
задоволення позову, апеляційний суд
виходив з того, що проведений
відповідачем за заявою позивача
перерахунок коштів на інший рахунок не
відноситься до операцій банку,
пов'язаних з безготівковим
перерахунком коштів позивача з
утриманням комісійної винагороди від
суми такого перерахування у розмірі 8 000
дол. США, тому утримання комісійної
винагороди знаходиться поза межами
договірних відносин між сторонами.

Стягнувши з відповідача на користь
позивача 3 % річних від простроченої
суми за період з 13 жовтня 2009 року по 11
грудня 2009 року у розмірі 3 995 грн, суд
зазначив, що банк прострочив
виконання грошового зобов'язання та у
встановлений договором строк не
повернув позивачу грошові кошти з
депозитного вкладу.

Проте з такими висновками апеляційного
суду погодитися не можна.

За змістом п. 2.4.4. договірних положень
банк зобов'язується повернути
вкладнику суму депозиту з нарахованими
відсотками після закінчення терміну
дії договору на першу вимогу вкладника
готівкою або у безготівковій формі за
заявою вкладника шляхом перерахування
на поточний або інший депозитний
рахунок, вказаний вкладником.

Згідно з витягом із протоколу № 25
засідання тарифного комітету
ПАТ «Імексбанк» від 01 жовтня 2009 року
рішенням комітету внесено зміни до
чинних тарифів на типові
банківські послуги, зокрема на
розрахунково-касове обслуговування
вкладних (депозитних) рахунків у
національній та іноземних валютах. За
переказ коштів з рахунка в
національній валюті на власний
поточний або вкладний рахунок в інші
банки України визначено ставку від 1 %
до 15 % суми з відміткою про те, що тариф
визначається керівником відповідного
структурного підрозділу банку
(а. с. 31).

Розпорядженням ПАТ «Імексбанк» від 07
жовтня 2009 року зобов'язано встановити у
відділенні № 57 ПАТ «Імексбанк» у м.
Іллічівську, де обслуговувався
позивач, комісійну винагороду за
безготівкове перерахування коштів в
інші банки України у розмірі 8 % від суми
безготівкового перерахування (а. с. 32).

З матеріалів справи вбачається, що в
заяві на адресу ПАТ «Імексбанк» від 06
жовтня 2009 року ОСОБА_3 просив повернути
йому суму вкладу у розмірі 100 000 дол. США
(а. с.9).

При цьому, зазначена заява не містить
вказівки, що перерахування коштів має
здійснюватись готівковим розрахунком.

По закінченню строку дії депозитного
договору з дотриманням п. 2.4.4. банк 13
жовтня 2009 року перерахував кошти
позивача на поточний рахунок вкладника
№ НОМЕР_1 (а. с.29-30).

У заяві, поданій на адресу ПАТ
«Імексбанк» 10 грудня 2009 року, ОСОБА_3
просив перерахувати кошти в сумі 100 000
дол. США вже з його поточного рахунка №
НОМЕР_1 на рахунок № НОМЕР_2, відкритий в
АБ «Південний».

З довідки від 23 грудня 2009 року № 633
(а.с.14) та виписки з особового рахунка
ОСОБА_3 (а.с. 30) вбачається, що 11 грудня 2009
року ПАТ «Імексбанк» здійснило
безготівкове перерахування коштів
позивача у сумі 92 000 дол. США на
поточний рахунок у іншому банку та
утримано комісійну винагороду у
розмірі 8 000 дол. США.

Наведене свідчить про те, що
зобов'язання банку виконане у
передбачений договором спосіб й
комісійна винагорода за проведену
операцію з перерахування коштів
відповідає ст. 47 Закону України «Про
банки та банківську діяльність».

Посилання позивача на те, що він не міг
користуватися поточним рахунком з вини
банку, не заслуговують на увагу,
оскільки в матеріалах справи відсутні
докази з цього приводу.

Ураховуючи наведене, суд апеляційної
інстанції дійшов помилкового висновку
про безпідставне утримання банком
комісійної винагороди в сумі 8 000
дол. США.

Суд першої інстанції, з'ясувавши
обставини справи та надавши належну
оцінку зібраним у справі доказам,
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що утримавши комісійну винагороду за
безготівкове перерахування коштів в
інший банк у розмірі 8 %, ПАТ «Імексбанк»
діяло правомірно .

Безпідставно скасувавши законне й
обґрунтоване рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд припустився
помилки в застосуванні матеріального
та процесуального закону.

Ураховуючи наведене, рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню
із залишенням у силі рішення суду
першої інстанції з підстав,
передбачених ст. 339 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Імексбанк»
задовольнити.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 18 березня 2014 року
скасувати.

Рішення Іллічівського міського суду
Одеської області від 14 травня
2013 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Н.А. Горелкіна

Судді:
В.І. Журавель

Є.П. Євграфова

О.І. Євтушенко

О.М. Ситнік