Справа № 203/961/14-ц
20 березня 2014 року Кіровський районний
суд м.Дніпропетровська в складі:
Головуючого-судді -
при секретарі -
за участю представника позивача -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа - Головне
управління Державної міграційної
служби України в Дніпропетровській
області, про визнання права
користування квартирою,-
Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом, в
обґрунтування якого посилався на те, що
відповідач є його батьком, який
зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1.
Інших членів сім'ї він не має та більш в
квартирі ніхто не зареєстрований.
Відповідач часто виїздив на заробітки
до Росії, тому залишав йому ключі від
квартири. А, коли він (позивач) в квітні
2012 року розірвав шлюб, то вимушений був
піти від колишньої дружини та оселився
у квартирі, де був зареєстрований
батько. Останній не заперечував проти
його проживання та він оселився в
останній за згодою батька, що єдиним
квартиронаймачем. Він фактично
проживає в квартирі з початку 2012 року,
сплачує комунальні платежі. Належним
чином оформити своє проживання в
квартирі не може, оскільки відповідач в
м.Дніпропетровську не перебуває,
ніяких звісток про себе не надає. В
зв'язку з цим, позивач просив суд
визнати за ним право користування
В судовому засіданні представник
позивача підтримав позов та,
посилаючись на викладені в ньому
підстави, просив задовольнити останній
Відповідач та представник третьої
особи в судові засіданні не з'явились,
про причини неявки не повідомили.
З урахуванням зазначеного, думки
представника позивача та відповідно до
положень ст.ст.169,224 ЦПК України судом
було ухвалено про розгляд справи в
Суд, заслухавши пояснення
представника позивача допитавши
свідка, дослідивши матеріали справи,
приходить до наступного.
Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_3 є основним квартиронаймачем та
зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1.
Позивач ОСОБА_2 є сином ОСОБА_3 та,
згідно відмітки у паспорті,
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2.
Як зазначив позивач після
розірвання шлюбу він на початку 2012 року
за згодою батька оселився в квартирі
АДРЕСА_1 та з цього часу постійно мешкає
в останній, сплачує комунальні послуги.
підтверджується наданими позивачем
копіями квитанцій про оплату ОСОБА_2
комунальних послуг, показаннями
допитаного в суді свідка ОСОБА_4, який в
судовому засіданні підтвердив факт
постійного проживання ОСОБА_2 в спірній
квартирі з 2012 року.
Відповідно до ст.47 Конституції
України кожен має право на житло.
Відповідно до ст.64 ЖК України
члени сім'ї наймача, які проживають
разом з ним, користуються нарівні з
наймачем усіма правами і несуть усі
обов'язки, що випливають з договору
найму жилого приміщення.
До членів сім'ї наймача належать
дружина наймача, їх діти і батьки.
Членами сім'ї наймача може бути визнано
й інших осіб, якщо вони постійно
проживають разом з наймачем і ведуть з
ним спільне господарство.
Відповідно до ст.65 ЖК України
наймач вправі в установленому порядку
за письмовою згодою всіх членів сім'ї,
які проживають разом з ним, вселити в
займане ним жиле приміщення свою
дружину, дітей, батьків, а також інших
осіб. На вселення до батьків їх
неповнолітніх дітей зазначеної згоди
Особи, що вселилися в жиле
приміщення як члени сім'ї наймача,
набувають рівного з іншими членами
сім'ї права користування жилим
приміщенням, якщо при вселенні між цими
особами, наймачем та членами його сім'ї,
які проживають з ним, не було іншої
угоди про порядок користування жилим
Відповідно до сь.106 ЖК України
повнолітній член сім'ї наймача вправі
за згодою наймача та інших членів сім'ї,
які проживають разом з ним, вимагати
визнання його наймачем за раніше
укладеним договором найму жилого
приміщення замість попереднього
наймача. Таке ж право у разі смерті
наймача або втрати ним права на жиле
приміщення належить будь-якому членові
У разі відмови наймодавця у
визнанні члена сім'ї наймачем за
договором найму спір може бути
вирішено в судовому порядку.
Відповідно до ст.3 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»
вільний вибір місця проживання чи
перебування - право громадянина
України, а також іноземця та особи без
громадянства, які на законних
підставах перебувають на території
адміністративно-територіальної
одиниці, на території якої вони хочуть
проживати чи перебувати.
Реєстрація - внесення відомостей
до паспортного документа про місце
проживання або місце перебування із
зазначенням адреси житла особи та
внесення цих даних до реєстраційного
обліку відповідного органу спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань реєстрації.
Як роз'яснено в п.9 постанови
Пленуму Верховного Суду України №2 від
12.04.1985 року «Про деякі питання, що
виникли в практиці застосування судами
Житлового кодексу України», з
наступними змінами та п.15 постанови
Пленуму Верховного Суду України №9 від
01.11.1996 року «Про застосування
Конституції України при здійсненні
правосуддя», наявність чи відсутність
прописки сама по собі не може бути
підставою для визнання права
користування жилим приміщенням за
особою, яка там проживала чи вселилась
туди як член сім'ї наймача (власник)
приміщення, або ж для відмови у цьому.
Відсутність письмової згоди членів
сім'ї наймача на вселення сама по собі
не свідчить про те, що особи, які
вселились, не набули права
користування жилим приміщенням, якщо
за обставинами справи безспірно
встановлено, що вони висловили таку
З урахуванням зазначених вище
обставин та положень закону,
враховуючи, що ОСОБА_2 вселилась в
спірну квартиру на початку 2012 року, як
член сім'ї наймача ОСОБА_3 та з цього
часу постійно та безперервно проживає
в останній, несе витрати по утриманню
квартири, сплачує комунальні послуги, з
моменту вселення та по теперішній час
заперечень з приводу його вселення та
проживання в квартирі з боку
відповідача не було, суд приходить до
висновку, що позивач набув права
користування квартирою, а тому позовні
вимоги останнього є обґрунтованими,
підтверджені належними доказами і
підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача слід
стягнути сплачений при подачі позову
судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.
На підставі викладеного та
керуючись ст.47 Конституції України,
ст.ст.64,106 ЖК України, ст.3 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»,
ст.ст.3,10,11,31,36,58-61,88,169,212-215,224-226 ЦПК
України, суд -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя
особа - Головне управління Державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області, про
визнання права користування квартирою
- задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_2 право
користування квартирою АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.
Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подачу
апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено
до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Кіровський районний суд
м.Дніпропетровська шляхом подачі
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя
С.Ю. Казак