Справа № 496/951/14-ц
Провадження 2-о/496/54/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2014 року Біляївський районний
суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Галич О.П.,

при секретарі - Курко Д.В.,

за участю:

представника відповідача - Підмазко
К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Біляївка
Одеської області цивільну справу за
заявою ОСОБА_2 (зацікавлена особа -
Біляївська районна державна
адміністрація управління праці та
соціального захисту населення)про
встановлення факту, що має юридичне
значення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про
встановлення факту, у якій просить
визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жертвою
нацистських переслідувань, посмертно.
Заявник обґрунтовує свої вимоги тим, що
він є інвалідом першої групи з
дитинства, його батько ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, 04 липня 1942 року був
примусово відправлений в Німеччину. З 23
жовтня 1942 року по 12 грудня 1942 року
ОСОБА_3 перебував у таборі в м. Фелберт,
Верденер Штрассе, 7, що підтверджується
довідкою міжнародної служби розшуку
Червоного Христа та особовою карткою
ув'язненого. З 2011 року, заявник
неодноразово звертався до управління
праці та соціального захисту населення
Біляївської районної державної
адміністрації з проханням пільгового
забезпечення як членами родини
померлої жертви нацистських
переслідувань. Але заявнику та його
матері було відмовлено, у зв'язку з тим,
що ОСОБА_3 не набув статусу жертви
нацистських переслідувань за життя.
Зазначене не було можливе так як ОСОБА_3
помер у ІНФОРМАЦІЯ_2, а Закон України
„Про жертви нацистських
переслідувань" прийнятий лише у 2000
році. З таких підстав заявник вимушений
був звернутися до суду з відповідною
заявою.

Заявник у судовому засідання не
з'явився, але надав заяву, що у зв'язку з
тим, що він є інвалідом першої групи,
розглянути справу за його відсутності,
на заяві наполягав (а.с. 30).

Представник зацікавленої особи у
судовому засіданні просила відмовити у
задоволенні заяви.

Заслухавши пояснення представника
зацікавленої особи та дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що заява
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що згідно до
свідоцтва про смерть НОМЕР_1 виданого
Угловатською сільською радою
Христинівського району Черкаської
області, актовий запис № 3 ОСОБА_3, помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с. 6).

Рішення Біляївського районного суду
від 12 листопада 2013 року встановлено, що
відповідно до довідки товариства
Червоного Христа №99077/13 перебував
примусово у Німеччині у таборі в м.
Фелберт, Верденер Штрассе, 7 у період з 23
жовтня 1942 року по 12 грудня 1942 року (а.с.
8).

Відповідно до наданих довідок та
посвідчень (а.с. 13,14,15,25,26) ОСОБА_3
перебував примусово в Німеччині з 23
жовтня 1942 року по 12 грудня 1942 року у
таборі.

Відповідно до ст. 1 Закону України
(далі - Закон) „Про жертви нацистських
переслідувань" жертви нацистських
переслідувань - особи, які в роки
Великої Вітчизняної війни та Другої
світової війни постраждали від
нацистських переслідувань з мотивів
політичного, національного і
релігійного характеру, ворожого
ставлення до націонал-соціалізму;
нацистські переслідування - злочинне
позбавлення Німеччиною в роки Великої
Вітчизняної війни та Другої світової
війни волі мирного населення на
тимчасово окупованій території
України або за її межами шляхом
ув'язнення його у концентраційних
таборах, гетто, інших місцях
примусового тримання, а також насильне
вивезення мирного населення на
примусові роботи на територію
Німеччини або її союзників, що
перебували у стані війни з колишнім
Союзом РСР, або на території
окупованих ними інших держав.

Стаття 4 Закону передбачає, що
особами, які належать до числа жертв
нацистських переслідувань, є: колишні
в'язні концентраційних таборів, гетто
та інших місць примусового тримання та
місць примусових робіт у роки Великої
Вітчизняної війни та Другої світової
війни; особи, які були насильно
вивезені з території колишнього Союзу
РСР на примусові роботи на територію
Німеччини або її союзників, що
перебували у стані війни з колишнім
Союзом РСР, або на території окупованих
ними інших держав;

Відповідно до ст. 6 Закону держава
забезпечує соціальний захист жертв
нацистських переслідувань та їх
громадських організацій шляхом
надання пільг: дружинам (чоловікам)
померлих жертв нацистських
переслідувань, визнаних за життя
інвалідами від загального
захворювання, трудового каліцтва та з
інших причин, які не одружилися вдруге,
- відповідно до статті 6-4 цього
Закону.

Відповідно п.1 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995
року в порядку окремого провадження
розглядаються справи про встановлення
фактів, якщо: - згідно із законом такі
факти породжують юридичні наслідки,
тобто від них залежить виникнення,
зміна або припинення особистих чи
майнових прав громадян; - чинним
законодавством не передбачено іншого
порядку їх встановлення; - заявник не
має іншої можливості одержати або
відновити загублений чи знищений
документ, який посвідчує факт, що має
юридичне значення; - встановлення факту
не пов'язується з наступним вирішенням
спору про право.

Відповідно ст. 256 ЦПК України, у
судовому порядку можуть бути
встановлені також інші факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

З урахуванням викладеного, суд вважає,
що заява ОСОБА_2 обґрунтована, та
підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 213-215, 256 ЦПК України, суд
-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту, що
має юридичне значення - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (інваліда
першої групи, довіку, загального
захворювання) - жертвою нацистських
переслідувань, посмертно.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
через Біляївський районний суд
Одеської області протягом 10 днів з дня
його проголошення, а особам, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час його
проголошення, - протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

Суддя
Галич О.П.

18.04.2014