Єдиний унікальний номер 205/6308/13-ц
27 червня 2014 року
Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська у складі:
головуючого судді
за участю: позивача - ОСОБА_1,
представник позивача -ОСОБА_2,
відповідача - ОСОБА_3, представника
відповідача - ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання
В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що він з
ОСОБА_3 (далі - Відповідач) перебуває у
зареєстрованому шлюбі з 17 жовтня 1997
року. Від шлюбних стосунків мають
неповнолітню дитину, доньку - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з
відповідачем і знаходиться на її
утриманні. Позивач зазначає, що з 05
травня 2013 року шлюбні відносини між нею
та відповідачем фактично припинилися,
спільне господарство не ведеться.
Внаслідок несумісності характерів,
різності поглядів на ведення
господарства та виховання дитини, між
ними втрачено почуття кохання та
поваги один до одного. Вважаючи
примирення та подальше збереження
сім'ї неможливим, просить розірвати
шлюб, укладений між ним та
відповідачем, зареєстрований
Заводським відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції у
Дніпропетровській області, актовий
запис № 371.
Позивач та його представник в
судовому засіданні означений позов
підтримали, просили суд задовольнити
вказану позовну заяву з мотивів, що
викладені в позовній заяві. При цьому
сторона позивача наполягала на тому, що
причиною розірвання шлюбу є неповажна
поведінка відповідача по відношенню до
свого чоловіка, а шлюбні стосунки
припинились не раніше березня 2013 року.
Відповідач та її представник у
судовому засіданні проти розірвання
шлюбу не заперечували, однак зазначили
при цьому, що підставами припинення
сімейних відносин є подружня зрада з
боку чоловіка, і такий шлюб фактично
припинився на початку лютого 2013 року.
Суд, заслухавши позивача, його
представника, відповідача та її
представника, з'ясувавши обставини
справи та перевіривши їх доказами,
дослідивши матеріали справи, знаходить
позовні вимоги такими, що підлягають
задоволенню з огляду на
Судом встановлено, що сторони
перебувають у зареєстрованими шлюбі з
17 жовтня 1997 року (а.с.4). Від сумісного
подружнього життя мають неповнолітню
дитину, доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
яка проживає з відповідачем і
знаходиться на її утриманні (а.с.5).
Судом встановлено, що сім'я сторін по
даній справі фактично розпалась на
початку лютого 2013 року.
Такий висновок суду ґрунтується на
Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно із ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Відповідно до
змісту ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до вимог ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.
Допитані під час розгляду даної
цивільної справи по суті в якості
свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, надали суду
аналогічні за своїм змістом пояснення,
відповідно до яких 09 лютого 2013 року
позивач вела з ними розмову щодо того,
що нею було припинено сімейні стосунки
із позивачем через його непорядку
поведінку та подружню зраду.
Допитаний під час розгляду даної
цивільної справи по суті в якості
свідка ОСОБА_8 пояснив суду, що у
березні 2013 року сторони не жили однією
сімє'ю, при цьому у першій половині
лютого 2013 року він зустрічався із
відповідачем в кафе де така сторона
розповіла йому про припинення сімейних
Допитана під час розгляду справи по
суті в якості свідка матір позивача -
ОСОБА_9 повідомила суду, що їй стало
відомо про припинення сімейних
стосунків між сторонами на початку
березня 2013 року, коли її син приніс
додому свої пошкодженні речі.
Суд оцінюючи означені показання
свідків у їх сукупності, беручи до
уваги в якості письмового доказу
наявну в матеріалах справи розписку
від 05.03.2013 року про отримання
відповідачем грошової суми від
позивача на утримання їх спільної
дитини (а.с. 6) доходить висновку, про те,
що сім'я сторін фактично розпалась у
лютому 2013 року, а означені дії, що були
вчинені сторонами на початку березня
2013 року, є лише наслідком припинення
таких сімейних стосунків. Суд також
враховує ту обставину, що відповідач
другу половину лютого 2013 року
перебувала у лікарні через
необхідність проведення операційного
втручання, що підтверджується
відповідною випискою із історії
хвороби та виписним епікризом (а.с. 21-23),
а відтак такі дії не могли бути вчинені
Судом також встановлено, а сторонами
визнано, що на час вирішення даної
цивільної справи по суті позивач та
відповідач не проживають разом,
спільного господарства не ведуть,
ніяких відносин не підтримують.
Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка, примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.
Так, відповідно до вимог ст.111 СК
України суд вжив заходів щодо
примирення подружжя. Ухвалою суду від
09 жовтня 2013 року провадження по даній
справі було зупинено, а сторонам надано
строк для примирення терміном в шість
місяців, але сторони не примирились, і
позивач не бажає миритися та жити з
Як вбачається зі ст. 55 ч.1 СК України
дружина та чоловік зобов'язані спільно
піклуватися про побудову сімейних
відносин між собою та іншими членами
сім'ї на почуттях взаємної любові,
поваги, дружби, взаємодопомоги. Крім
того, відповідно до ч.3 ст. 56 СК України
кожен з подружжя має право припинити
шлюбні відносини і примушення до
припинення шлюбних відносин,
примушення до їх збереження не може
мати місце, як передбачене ч.4 вказаної
Судом встановлено, що внаслідок
несумісності характерів, різності
поглядів на ведення господарства, між
сторонами виникли неприязні стосунки,
втрачено почуття кохання та поваги
один до одного. Саме означені
обставини, на думку суду, є причиною
припинення сімейних стосунків між
сторонами. Названі стороною позивача
неповажлива поведінка його дружини до
нього, та зазначені стороною
відповідача обставини щодо подружньої
зради, є наслідками означених обставин,
а не дійсною причиною розірвання шлюбу.
Суд вважає що причини, що спонукають
сторони наполягати на розірванні
шлюбу, є обґрунтованими і подальше
спільне життя подружжя та збереження
шлюбу суперечило б їх інтересам, що має
істотне значення, внаслідок чого позов
підлягає задоволенню.
Відповідно до приписів до ст.113
Сімейного Кодексу України особа, яка
змінила своє прізвище у зв'язку з
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу надалі іменуватися
цим прізвищем або відновити своє
Відповідач бажає після розірвання
шлюбу залишити прізвище, яке є в неї з
моменту державної реєстрації шлюбу, а
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114
Сімейного кодексу України, у разі
розірвання шлюбу судом, шлюб
припиняється у день набрання чинності
рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 88 ЦПК
України, стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати, тому з відповідача на користь
позивача необхідно стягнути витрати по
сплаті судового збору в розмірі 114 (сто
чотирнадцять) грн. 70 коп.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 10, 60, 212, 215, 294 ЦПК України, ст. ст.
105, 110, 111, 112 Сімейного Кодексу України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання
шлюбу - задовольнити .

2.Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3,
що був зареєстрований 17 жовтня 1997 року
Заводським відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції у
Дніпропетровській області, актовий
запис № 371.

3.Після розірвання шлюбу залишити за
ОСОБА_3 прізвище, яке є в неї з моменту
державної реєстрації шлюбу, а саме:
«ОСОБА_3».

4.Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, і.п.н.
НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 114 (сто
чотирнадцять) грн. 70 коп.

Відповідно до ч.2 ст. 115 Сімейного
кодексу України копію рішення суду про
розірвання шлюбу після набрання ним
законної сили надіслати до органу
державної реєстрації актів цивільного
стану за місцем ухвалення рішення для
внесення відомостей до Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян та поставлення відмітки в
актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області, через Ленінський районний суд
м. Дніпропетровська, шляхом подачі
апеляційної скарги на рішення суду
протягом 10-ти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з
дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
Д.В. Мовчан