ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 210/7944/13-ц
Провадження № 2/210/461/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"03" червня 2014 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого
Рогу Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді
Сільченко В.Є.

при секретарі
Бендас І.І.

за участю відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, треті особи без самостійних
вимог щодо предмету спору Дзержинський
відділ державної виконавчої служби
Криворізького міського управління
юстиції, приватний нотаріус
Криворізького міського нотаріального
округу ОСОБА_6, про визнання недійсним
договорів, суд , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з
вищеназваним позовом. В обґрунтування
своїх позовних вимог посилається на те,
що 26.03.1997 р. рішенням Центрально -
Міського районного суду м. Кривого Рогу
з відповідача ОСОБА_2 стягнуто
аліменти на користь ОСОБА_3 на
утримання їхнього сина - ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1., до досягнення ним
повноліття. 12.08.2004 року державним
виконавцем ДВС Дзержинського РУЮ
винесено постанову та відкрито
виконавче провадження. В ході вчинення
виконавчих дій, було встановлено, що
ОСОБА_2 на праві спільної часткової
власності належить частка у квартирі
АДРЕСА_1, де він зареєстрований та
мешкає разом з батьками ОСОБА_4 та
ОСОБА_5. Державним виконавцем було
винесено постанову про накладення
арешту на майно ОСОБА_2 та заборонено
його відчуження. При цьому арешт було
накладено на всю квартиру. У 2011 році у
зв'язку з тим, що відповідач сплачував
аліменти у значно нижчому, ніж
встановлено судом, розмірі, з
відповідача ОСОБА_2 судом було стягнуто
пеню за несвоєчасну виплату аліментів
у розмірі 9 935, 16 грн. В результаті
запитів державного виконавця до
відповідних органів, стало відомо, що
за ОСОБА_2 нерухоме майно не
зареєстровано, оскільки ним було
укладено договір про визначення часток
у квартирі, що є спільною сумісною
власністю від 27.12.2005 року та договір
дарування 14 частини квартири від 01.02.2006
року. Позивач вважає, що укладенні
договори укладені з метою приховання
майна боржника від звернення на нього
стягнення органами ДВС для виконання
рішення суду, тому просить суд визнати
недійсним договір дарування 14 частки
квартири за адресою АДРЕСА_1, укладений
між відповідачами.

Представник позивача за довіреністю
ОСОБА_8 до суду не з'явився, про час та
місце слухання справи повідомлений
належним чином, надав до суду письмову
заяву про розгляд справи за його
відсутності, позовні вимоги підтримує
в повному обсязі, просить їх
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
позов не визнав, заперечував проти
задоволення позовних вимог.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове
засідання не з'явилися, про час та
місце слухання справи повідомлені
належним чином, надали до суду заяву
про розгляд справи без їх участі та
письмові заперечення на позовну заяву.
Зі змісту заперечення вбачається, що
вони позовні вимоги не визнають в
повному обсязі та просять суд
відмовити в їх задоволенні з наступних
підстав. Відповідачі, ОСОБА_5 та ОСОБА_4,
є власниками квартири АДРЕСА_1.
Відповідно до договору про визначення
часток у квартирі, що була спільною
сумісною власністю від 27.12.2005 року, вони
визначили свої частки у вищезгаданій
квартирі наступним чином: ОСОБА_5 3 /8
частин, ОСОБА_4 3 / 8 частин та їх сину
ОСОБА_7 1 4 частина. Відповідно до
договору дарування 1 4 частини
квартири від 01.02.2006 року ОСОБА_2
подарував ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свою 1/ 4
частини квартири в рівних частинах
кожному. У зв'язку із складними
відносинами між сином та батьками,
останні не знали про винесену
постанову державного виконавця від
03.03.2006 року. На час винесення постанови
про накладення арешту на майно, ОСОБА_2
ніякого відношення до вищевказаної
квартири вже не мав, тому відповідачі
вважають позов не обґрунтованим,
просять суд в задоволенні вимог
позивачу відмовити.

Дослідивши матеріали справи, взявши до
уваги заяву представника позивача
ОСОБА_8, та вислухавши думку
відповідача ОСОБА_2, заперечення ОСОБА_4
та ОСОБА_5 на позовну заяву, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги позивача є
недоведеними та не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено,
що 12.08.2004 року державним виконавцем ДВС
Дзержинського РУЮ Литвиненко В.В. на
підставі рішення Центрально - Міського
районного суду м. Кривого Рогу
винесеного 26.03.1997 року щодо стягнення з
відповідача ОСОБА_2 аліменти на користь
ОСОБА_3 на утримання їхнього сина -
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1., до досягнення ним
повноліття, винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження ( а.
с. 5).

У зв'язку з виникненням заборгованості
по сплаті аліментів, постановою
державного виконавця від 03.03.2006 року на
майно ОСОБА_2, а саме на квартиру
АДРЕСА_1, накладено арешт та оголошено
заборону на його відчуження ( а.с.6)

Відповідно до свідоцтва про право
власності на житло № 635 від 11.06.1999 року,
крім ОСОБА_2, власниками вказаної
квартири є також його батьки, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5

Згідно договору про визначення часток
у квартирі, що є спільною сумісною
власністю від 27.12.2005 року,
зареєстрованого в реєстрі за № 1861,
посвідченого приватним нотаріусом
Криворізького міського нотаріального
округу ОСОБА_6, між відповідачами у
вищезгаданій квартирі було визначено
частки наступним чином: ОСОБА_5 3 /8
частин, ОСОБА_4 3 / 8 та ОСОБА_2 1 4 частина
квартири. 12.01.2006 року право власності
відповідачів було зареєстровано в КП
«Криворізьке БТІ», що підтверджується
витягом № 9552864 про реєстрацію права
власності на нерухоме майно.

01.02.2006 року ОСОБА_2 подарував належну
йому 1 4 частину квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4
та ОСОБА_5 в рівних частинах, що
підтверджується договором дарування 1
4 частини квартири, зареєстрованого
реєстрі за № 219, посвідченого приватним
нотаріусом Криворізького міського
нотаріального округу ОСОБА_6 та,
відповідно до витягу № 9886716 про право
реєстрації права власності на нерухоме
майно, зареєстровано 20.02.2006 року в КП
«Криворізьке БТІ».

У зв'язку з порушенням права власності
відповідачів, Рішенням Дзержинського
районного суду м. Кривого Рогу від
13.09.2013 року арешт з квартири АДРЕСА_1,
накладений постановою Дзержинського
ВДВС КМУЮ у Дніпропетровській області
від 03.03.2006 рок, знято.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 нічого не
знали про винесену 03.03.2006 року
постанову державного виконавця про
накладення арешту на їх майно, її не
оскаржили, оскільки не були сторонами
по справі про стягнення аліментів з їх
сина ОСОБА_2 Крім того, на час винесення
03.03.2006 року постанови про накладення
арешту, ОСОБА_2 ніякого відношення до
квартири не мав, оскільки подарував
свою частку у квартирі.

В відповідності до ст. 321 ЦК України,
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Згідно ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Керуючись ст. ст. 321, 328 ЦК України, ст. ст.
15, 60, 209, 213-215, 223, 294 ЦПК України -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, треті особи без самостійних
вимог щодо предмету спору Дзержинський
відділ державної виконавчої служби
Криворізького міського управління
юстиції, приватний нотаріус
Криворізького міського нотаріального
округу ОСОБА_6, про визнання недійсним
договорів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Дзержинський районний суд м. Кривого
Рогу. Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя:
В. Є. Сільченко