АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Печерського районного суду м. Києва від
09 квітня 2014 року

в справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, заподіяної
внаслідок залиття квартири.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2013 р. ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися
у суд з позовом до ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної внаслідок
залиття квартири.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що 14
вересня 2013 р. відбулося залиття
належної їм квартири з квартири
відповідачки, чим завдано матеріальної
шкоди в сумі 3 338 грн. 99 коп. та моральної
шкоди, визначену ними в сумі 1 147 грн.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 09 квітня 2014 р., з урахуванням
ухвали того ж суду від 10 червня 2014 р.,
позов задоволено частково.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 3 338 грн. 99 коп.
матеріальної шкоди та 300 грн. моральної
шкоди, а також 229 грн.40 коп. судових
витрат.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідачка,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення та неправильне застосування
норм матеріального та процесуального
права, просить рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши
представника відповідачки, яка
підтримала апеляційну скаргу та
просила її задовольнити, позивачок, які
заперечували проти задоволення
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає апеляційну скаргу такою,
що не підлягає задоволенню, з огляду на
таке.

Як убачається з матеріалів справи, 14
вересня 2013 р. відбулося залиття
квартири АДРЕСА_1, належної на праві
спільної часткової власності, зокрема,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 /а.с.6, 37-42/.

Згідно акту, складеного комісією КП
«Печерська брама» від 01 жовтня 2013
р. відповідальність за нанесені збитки
власникам квартири АДРЕСА_1 несуть
власники вище розташованої квартири
АДРЕСА_2 /а.с.7-8/.

З метою встановлення вартості
відновлювального ремонту позивачкою
було замовлено розробку кошторисної
документації на виконання
ремонтно-будівельних робіт належної їй
квартири, за виконання якої сплачено 111
грн. 99 коп. /а.с.20/.

Відповідно до кошторисного розрахунку
вартості ремонту, складеного КП
«Київжитлоспецексплуатація», вартість
відновлювальних робіт квартири (після
залиття) складає 3 224 грн. /а.с.9-10/.

Задовольняючи позовні вимоги частково
районний суд, з урахуванням положень
ст.22, ч.1 ст.23, 1166, 1167, 1192 ЦК України
виходив з того, що матеріалами справи
доведено заподіяння діями
(бездіяльністю) ОСОБА_4 позивачам
внаслідок залиття їх помешкання,
матеріальної та моральної шкоди.

Такі висновки суду першої інстанції
колегія суддів визнає законними й
обґрунтованими. Вони повністю
узгоджуються з сукупністю зібраних у
справі й належно оцінених у рішенні
доказів.

Доводи апеляційної скарги про те, що
позивачі по справі володіють лише
частками пошкодженої залиттям
квартири, й неможливо встановити кому
саме завдано шкоду з причин
незалучення до участі у справі іншого
власника квартири - ОСОБА_5, не
заслуговують на увагу, остільки
положеннями ст.3 ЦПК України
встановлено, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, а
матеріалами справи безспірно доведено
факт завдання ОСОБА_2, ОСОБА_3 шкоди, як
співвласникам квартири.

При цьому, колегія суддів враховує й
пояснення ОСОБА_2 та долучені до справи
докази про те, що інший співвласник 1/5
частини помешкання - її донька ОСОБА_5 у
квартирі не проживає, у лютому 2001р.
знята з реєстрації /а.с.227/.

Твердження апеляційної скарги на
недоведеність факту залиття квартири
позивачів спростовується фактичними
обставинами справи.

Так, відповідно до листа першого
заступника Печерської районної в м.
Києві державної адміністрації В.
Сандрацького за №105/05-0-1029 від 08
листопада 2013 р., 01 жовтня 2013 р. о 10
год. 30 хв. на оперативну диспетчерську
службу КП «Печерська брама»
зафіксована заявка в журналі обліку
заявок на оперативне усунення
несправностей, від власника квартири
АДРЕСА_1 стосовно відсутності світла на
кухні. Виходом на місце електрика
підприємства зафіксовано, що
відсутність світла зумовлена
наслідками від залиття яке виникло
напередодні…Так як залиття відбулося
у вихідний день та вечірні години,
виїжджала аварійна бригада, до складу
якої не входять інженерно-технічні
працівники і тому неможливим було
складання акту про залиття в той же
день. Після письмового звернення
власника квартири АДРЕСА_1 до КП УЖГ
«Печерська брама» щодо надання акту
про залиття зазначеної квартири,
комісією у складі інженерно-технічних
працівників 01 жовтня 2013 р. було
проведено обстеження квартири АДРЕСА_1
та складено відповідний акт про
залиття /а.с.158/.

Посилання апеляційної скарги на
невідповідність складеного акту про
залиття встановленій законодавством
формі, необґрунтованість складеного
кошторису про обсяг завданої залиттям
шкоди не заслуговують на увагу,
остільки висновків суду про завдання
шкоди позивачам не спростовують.

Цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін
відповідно до вимог ст.10 ЦПК України.
Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Положеннями ст.212 ЦПК України
встановлено, що суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

При цьому, колегія суддів враховує й ту
обставину, що відповідачка, оспорюючи
свою вину у залитті квартири ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, доказів на спростування
долучених з цього приводу до справи
матеріалів не подала, а від призначення
по справі відповідної експертизи з
залученням фахівців у галузі
будівельно-технічних досліджень,
відмовилася.

З урахуванням зазначених обставин, а
також матеріалів справи, у їх
сукупності, колегія суддів вважає
законними й обґрунтованими висновки
районного суду про наявність правових
підстав до часткового задоволення
позовних вимог.

Між тим, постановляючи оскаржуване
рішення, судом першої інстанції
допущено порушення норм
процесуального права.

Так, п.13 постанови Пленуму Верховного
Суду України №14 від 18 грудня 2009 р. «Про
судове рішення у цивільній справі»
встановлено, що резолютивна частина
повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні
й такі, що випливають зі встановлених
фактичних обставин, висновки по суті
розглянутих вимог і залежно від
характеру справи давати відповіді на
інші питання, зазначені у ст.215-217 ЦПК. У
ній, зокрема, має бути зазначено:
висновок суду про задоволення позову
або відмову в позові повністю або
частково…; висновок суду по суті
позовних вимог: які саме права позивача
визнано або поновлено; розмір грошових
сум чи перелік майна, присуджених
стороні…

Положеннями ст. 1166, 1167 ЦК України
встановлено обов'язок по відшкодуванню
шкоди особою яка її завдала особі, якій
таку шкоду завдано.

Однак, ухвалюючи рішення, районний суд
визнав за необхідне стягнути з ОСОБА_4
на користь позивачів загальну суму
доведеної матеріалами справи як
матеріальної так моральної шкоди, без
визначення її часток, що є
неприпустимим.

Крім того, стягуючи з ОСОБА_4 на користь
позивачок витрати по справі, пов'язані
з оплатою судового збору, районний суд
не врахував ту обставину, що такі
витрати були понесені лише ОСОБА_2
/а.с.1/.

З урахуванням викладеного, рішення
суду першої інстанції, як постановлене
з порушенням норм процесуального
права, слід змінити, виклавши
резолютивну частину рішення в новій
редакції, та стягнути з ОСОБА_4 на
користь кожної з позивачок по 1 669 грн. 49
коп. матеріальної шкоди та по 150 грн.
моральної шкоди, а також на користь
ОСОБА_2 - понесені нею судові витрати по
справі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 09 квітня 2014 року змінити.

Резолютивну частину рішення викласти в
наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2
(ідентифікаційний номер НОМЕР_2), ОСОБА_3
(ідентифікаційний номер НОМЕР_3),
кожної, по 1 669 грн. 49 коп. завданої
матеріальної шкоди внаслідок залиття
квартири.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2
(ідентифікаційний номер НОМЕР_2), ОСОБА_3
(ідентифікаційний номер НОМЕР_3) по 150
грн. завданої моральної шкоди
внаслідок залиття квартири.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2
(ідентифікаційний номер НОМЕР_2)
витрати по справі, пов'язані з оплатою
судового збору, в сумі 229 грн. 40 коп.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Рішення набирає чинності негайно,
проте може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом 20 днів з
моменту проголошення шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 757/28048/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9041/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Соколова О.М.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Слюсар Т.А.