Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №278/5992/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
Зубчук Інна Володимирівна
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді
Жигановської О.С.

суддів: Коломієць
О.С., Якухно О.М.

при секретарі судового

засідання
Єгоровій В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до Житомирської
обласної ради, третя особа -
Житомирська обласна дитяча лікарня про
визнання права власності на нерухоме
майно за набувальною давністю

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Житомирського районного
суду Житомирської області від 31.03. 2014
року

в с т а н о в и л а :

Рішенням Житомирського районного
суду Житомирської області від 31.03. 2014
року відмовлено у задоволенні позову
ОСОБА_2 про визнання права власності на
нерухоме майно за набувальною
давністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове - про задоволення позову
у повному обсязі.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що колишній
чоловік позивачки - ОСОБА_3 з 1994 року
працює лікарем у Житомирській обласній
дитячій лікарні.

На підставі спільного рішення
адміністрації та профспілкового
комітету дитячої обласної лікарні від
16.06.1995 року йому на сім'ю із трьох
чоловік видано ордер на право
заселення кімнати НОМЕР_1 в гуртожитку
по АДРЕСА_1. 02.11.2004 року у зв'язку із
народженням дітей була виділена
кімната НОМЕР_2, в якій сім'я позивачки
мешкає по теперішній час (а.с.5,6,7).

З копії паспорта позивачки та
довідки, виданої Станишівською
сільською радою від 13.11.2013 року за №1492
вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрована у
кімнаті НОМЕР_2 цього гуртожитку
(а.с.6,18).

Приміщення, на яке просить
визнати право власності позивачка,
знаходиться у будинку, який має статус
гуртожитку. Гуртожиток входить до
складу цілісного майнового комплексу
Житомирської обласної дитячої лікарні
та перебуває на її балансі і є
власністю Житомирської обласної ради
(а.с.10,26,27,29,37-39,67,68).

Як на підставу для визнання за нею
права власності на приміщення
гуртожитку за набувальною давністю
ОСОБА_2 посилалася на те, що вона
постійно проживає у гуртожитку з 1995
року, має постійну реєстрацію та
вносить плату за проживання.

Згідно з ч.1 ст.344 ЦК України особа,
яка добросовісно заволоділа чужим
майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років, набуває право
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом. Право власності на нерухоме
майно, що підлягає державній
реєстрації, виникає за набувальною
давністю з моменту державної
реєстрації.

Умовою набуття права власності на
житло за набувальною давністю є
добросовісне заволодіння майном на
законних підставах. Цій умові
відповідають випадки, коли володілець
не знав і не міг знати про те, що володіє
чужим житлом, не знав про обставини, у
зв'язку з якими виникло володіння чужим
майном і які не залишали сумніву в
правомірності набуття майна.

Враховуючи статус спірного
житла, суд 1-ї інстанції дійшов
правильного висновку щодо відсутності
правових підстав для визнання за
позивачкою права власності на дане
приміщення за набувальною давністю.

Доводи апеляційної скарги про те,
що ОСОБА_2 під час проживання у
гуртожитку сплачує комунальні послуги
та утримує житло у належному стані, не
можуть бути прийняті до уваги, оскільки
це не є правовою підставою для набуття
нею права власності на спірне
приміщення.

Позивачка може реалізувати свої
житлові права на приміщення у
гуртожитку шляхом приватизації,
відповідно до Закону України №500-VI від
04.09.2008 року „Про забезпечення
реалізації житлових прав мешканців
гуртожитків" сфера дії якого
поширюється на громадян, які на
законних підставах тривалий час (не
менше п'яти років) зареєстровані та
фактично проживають у гуртожитках,
призначених для проживання одиноких
громадян або для проживання сімей, та
не мають іншого власного житла. У разі
відмови у реалізації даного права
ОСОБА_2 не позбавлена можливості
оскаржувати у встановленому законом
порядку такі дії, бездіяльність чи
рішення відповідних органів.

З огляду на наведене, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують та не свідчать про
порушення судом норм матеріального чи
процесуального права. Підстав для
скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307,
308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити, а рішення Житомирського
районного суду Житомирської області
від 31.03.2014року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: