АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа №22-ц/796/4682/2014
Головуючий у 1-й інстанції -
Доповідач - Заришняк Г.М
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є

при секретарі - Онищенка О.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 на заочне рішення
Шевченківського районного суду міста
Києва від 04 жовтня 2013 року по справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Діамантбанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

ПАТ «Діамантбанк» звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№08-09-03-0127_028/А01 від 03.09.2008р. в розмірі 34
486,70 Євро, що при перерахуванні на
національну валюту України за
офіційним курсом НБУ станом на 30.05.2013р.
еквівалентно 356 937,35грн..

Товариство зазначало, що 03.09.2008р. між
Акціонерним банком «Діамантбанк»,
правонаступником якого є позивач, та
ОСОБА_2 було укладено кредитний договір
№08-09-03-0127_028/А01, відповідно до умов якого
Банк надав позичальнику кредит в сумі 68
600,00 Євро з терміном повернення до
02.09.2014р. зі сплатою процентів за
користування кредитом у розмірі 10%
річних або 14% річних відповідно до п. 1.3.
кредитного договору. Оскільки
відповідачем зобов'язання за кредитним
договором не виконуються належним
чином, утворилася заборгованість у
розмірі 27 334,76 Євро, що по курсу НБУ
станом на 30.05.2013р. складає 282 914,77грн., у
зв'язку з цим Банком була направлена на
адресу відповідача вимога про
дострокове повернення кредиту, однак
відповідачем заборгованість за
кредитним договором не погашена.

Заочним рішенням Шевченківського
районного суду міста Києва від 04 жовтня
2013 року позов задоволено, стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ПАТ «Діамантбанк»
заборгованість за кредитним договором
на загальну суму 378 332,48грн., судовий
збір в сумі 3 441,00 грн.

В апеляційній скарзі представник
відповідачки ОСОБА_2 просить скасувати
зазначене рішення суду та ухвалити
нове, яким в задоволенні позову
відмовити, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

В суді апеляційної інстанції
представник відповідача підтримав
апеляційну скаргу в частині
нарахування заборгованості по пені та
штрафу з підстав та доводів, наведених
в ній, та відмовився від апеляційної
скарги в частині стягнення судом з
відповідачки основного боргу в сумі 272
101 грн.44 коп. та процентів в сумі 2342 грн.
24 коп.

Представник позивача проти
задоволення апеляційної скарги
заперечував, вважаючи рішення суду
законним та обґрунтованим.

Ухвалою колегії суддів судової палати
з цивільних справ Апеляційного суду
міста Києва від 14 травня 2014 р. прийнято
відмову представника відповідача від
поданої апеляційної скарги на заочне
рішення Шевченківського районного
суду міста Києва від 04 жовтня 2013 року в
частині нарахування основного боргу в
розмірі 72 101,44 грн. та сплати процентів в
розмірі 2 342,24 грн., апеляційне
провадження в цій частинізакрито.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
постановленого рішення суду в цій
частині, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору, вимог Кодексу, актів
законодавства, а при відсутності таких
вимог - відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи,
03.09.2008р. між Акціонерним банком
«Діамантбанк», правонаступником якого
є Публічне акціонерне товариство
«Діамантбанк», та ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір №08-09-03-0127_028/А01,
відповідно до умов якого позивач надав
відповідачу кредит в сумі 68 600,00 Євро з
терміном повернення до 02.09.2014р., комісія
за надання кредиту склала 2% від суми
кредиту, а саме 9659,44 грн. Кредит був
наданий на придбання відповідачем
автомобіля марки BMW модель X5, 2007 року
випуску.

Відповідно до п.1.3. кредитного договору
кредитні кошти були надані відповідачу
зі сплатою процентів за користування
кредитом у наступному розмірі: 10,9%
річних у випадку страхування
відповідачем транспортного засобу у
ЗАТ «Страхова компанія «Бусін» та у
розмірі 14% річних у випадку страхування
відповідачем транспортного засобу у
будь-якій іншій, окрім ЗАТ «Страхова
компанія «Бусін», страховій компанії.

Згідно з п.3.6. Кредитного договору
позичальник повинен здійснювати
погашення кредиту та сплату процентів
за користування кредитом у валюті
кредиту шляхом сплати рівними
платежами у розмірі 1302,00 Євро,
щомісячно до 5-го числа місяця,
наступного за місяцем користування
кредитом.

В подальшому, 03.09.2010р. між позивачем та
відповідачем була укладена додаткова
угода №1 до Кредитного договору, якою
було внесено зміни до п.3.6.1. Кредитного
договору та встановлено обов'язок
відповідача з 06.02.2011р. здійснювати
погашення кредиту та сплату процентів
за користування кредитом у валюті
кредиту шляхом сплати рівними
платежами у розмірі 1537,00 Євро,
щомісячно до 5-го числа місяця,
наступного за місяцем користування
кредитом.

Банк взяті на себе зобов'язання
виконав, надавши відповідачу
передбачені умовами Кредитного
договору кредитні кошти, що
підтверджується виписками з особового
рахунку відповідача (а.с.76-127).

В п.5.1. Кредитного договору сторонами
встановлено, що за несвоєчасне
повернення отриманих кредитних коштів
та/або несвоєчасну сплату процентів за
користування ними, відповідач повинен
сплатити позивачу пеню у розмірі
діючої на період виникнення
прострочення подвійної облікової
ставки НБУ від несплаченої суми за
кожний день прострочення, а також
сплатити штраф у розмірі 50% від суми
невиконаних/неналежно виконаних
зобов'язань.

Оскільки ОСОБА_2 належним чином не
виконувала умови договору, станом на
27.09.2013р. утворилася заборгованість за
Кредитним договором в розмірі 35064,06
Євро, що в еквіваленті на національну
валюту України за офіційним курсом
НБУ станом на 27.09.2013р. складає 378332,48грн.,
у тому числі: заборгованість за
кредитом - 25218,51 Євро, що в еквіваленті
при перерахуванні на національну
валюту України - гривню за офіційним
курсом НБУ станом на 27.09.2013р. складає 272
101,44грн., заборгованість за процентами -
217,08 Євро, що по курсу НБУ станом на
27.09.2013р. складає 2342,24грн., пеня в розмірі
408,42 Євро, що за курсом НБУ станом на
27.09.2013р. складає 4406,75грн., штраф в
розмірі 9220,05 Євро, що в еквіваленті при
перерахуванні на гривню за офіційним
курсом НБУ станом на 27.09.2013р. складає
99482,04грн.

Ухвалою колегії суддів Апеляційного
суду міста Києва від 14 травня 2014 року
прийнято відмову представника
відповідача від поданої апеляційної
скарги на заочне рішення
Шевченківського районного суду міста
Києва від 04 жовтня 2013 року в частині
нарахування основного боргу в розмірі
72 101,44 грн. та сплати процентів в розмірі
2 342,24 грн., апеляційне провадження в цій
частині закрито.

Відповідно до положень п.4.2., 4.3.
Кредитного договору позивач має право
вимагати від відповідача повернення у
повному обсязі кредиту і процентів за
користування ним у випадку хоча б
одноразового порушення останнім
терміну повернення нарахованих
процентів за користування кредитом
та/або кредиту, або у разі порушення
відповідачем будь-яких інших умов
цього договору та на підставі ч.1 ст. 1052
та ч.2. ст. 1054 Цивільного кодексу України
вимагати від відповідача дострокового
повернення кредиту та сплати
процентів.

07.02.2013р. позивачем на адресу
відповідача була направлена вимога №
787/12.1-05 про дострокове повне погашення
заборгованості за Кредитним договором,
яка була отримана відповідачем 26.02.2013р.,
що підтверджується копією зворотного
поштового повідомлення, яка була
залишена без задоволення (а.с.15-17).

Відповідно до 525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання не допускається, якщо інше
не встановлено законом чи договором.

На підставі ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України
виконання зобов'язання забезпечується,
зокрема, неустойкою у вигляді пені та
штрафу, що є грошовою сумою або іншим
майном, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення
зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання.

Частиною 3 статті 549 ЦК України
встановлено, що пенею є неустойка, яка
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Виходячи з аналізу зазначених статей,
штраф є відповідальністю, яка залежить
лише від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання та у
часі визначається з настанням однієї з
подій: невиконання або неналежне
виконання зобов'язання.

Штраф має разовий характер, тобто
вичерпується з настанням самого факту
порушення зобов'язання.

Пенею ж є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання,
тобто встановлює юридичні наслідки у
вигляді обов'язку сплатити певну суму,
яка залежить не тільки від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання, а й від часу такого
невиконання.

Одночасне стягнення з боржника, який
порушив грошове зобов»язання за
договором, штрафу та пені не суперечить
статті 61 Конституції України.

Виходячи з умов укладеного між
сторонами договору, ними визначені
самостійні підстави, які відрізняються
між собою, для застосування пені та
штрафу, як форми неустойки.

За таких обставин, суд першої інстанції
обґрунтовано стягнув з відповідачки
пеню та штраф за порушення умов
кредитного договору, правильно
визначивши їх розмір.

Посилання в апеляційної скарзі на те,
що позивач безпідставно нарахував
одночасно пеню та штраф за
прострочення виконання зобов»язання,
поклавши на боржника подвійну
цивільно-правову відповідальність, не
заслуговують на увагу.

Постановлене судом рішення відповідає
вимогам матеріального та
процесуального закону й не може бути
скасованим з підстав, що наведені в
апеляційній скарзі.

Колегія суддів також не вбачає підстав
для зменшення розміру стягнутої
неустойки, оскільки він не перевищує
розміру завданих позивачу збитків.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Шевченківського
районного суду міста Києва від 04 жовтня
2013 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий

Судді