Справа № 163/1401/14-ц
Провадження № 6/163/17/14
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2014 року
Любомльський районний суд Волинської
області

у складі: головуючої - судді Гайдук А.Л.,

за участю секретаря - Федчишин Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Любомль
подання старшого державного виконавця
відділу ДВС Любомльського районного
управління юстиції Волинської області
про тимчасове обмеження боржника
ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и в :

Старший державний виконавець відділу
ДВС Любомльського районного
управління юстиції Волинської області
звернувся в суд з поданням про
тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві
виїзду за межі України. Свої вимоги
обґрунтував тим, що на виконанні у
відділі ДВС Любомльського районного
управління юстиції перебуває
виконавчий лист Володимир-Волинського
міського суду Волинської області
№2-1269/07 від 21.07.2008 року про стягнення з
ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліментів на
утримання неповнолітньої дитини - сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій
сумі у розмірі по 500 грн. щомісячно,
починаючи з 09.10.2007 року і до досягнення
дитиною повноліття. Боржником
самостійно рішення суду не
виконується, заборгованість по
аліментах станом на 01.05.2014 року
становить 39270,97 грн. В ході здійснення
виконавчого провадження державним
виконавцем встановлено, що боржник має
можливість виїжджати за межі України. З
викладених підстав старший державний
виконавець просив встановити
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Сторони згідно із ст.377-1 ЦПК України в
судове засідання не викликались, а
старший державний виконавець відділу
ДВС Любомльського районного
управління юстиції у поданні одночасно
просив справу розглядати без його
участі, підтримавши в повному обсязі,
викладені в поданні, вимоги.

За таких обставин, подання розглянуто у
відповідності до положень ч.2 ст.197 ЦПК
України без фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Дослідивши матеріали подання суд
приходить до висновку, що в його
задоволенні слід відмовити з наступних
підстав.

З матеріалів подання судом
встановлено, що на виконанні у відділі
Державної виконавчої служби
Любомльського районного управління
юстиції перебуває виконавчий лист
Володимир-Волинського міського суду
Волинської області №2-1269/07 від 21.07.2008
року про стягнення з ОСОБА_1 в користь
ОСОБА_2 аліментів на утримання
неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у
розмірі по 500 грн. щомісячно, починаючи
з 09.10.2007 року і до досягнення дитиною
повноліття (а.с.3).

За вищевказаним виконавчим листом,
21.07.2008 року старшим державним
виконавцем ВДВС Любомльського
районного управління юстиції винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження (а.с.4).

У відповідності до Закону України «Про
виконавче провадження», державним
виконавцем вжито ряд виконавчих дій з
метою встановлення майна боржника,
зокрема, витребувано та отримано
інформацію про те, що боржник ОСОБА_1 на
обліку в центрі зайнятості, як
зареєстрований безробітний, та в
управлінні Пенсійного Фонду України в
Любомльському районі, як отримувач
пенсії, - не перебуває та відповідну
допомогу і пенсію не отримує, у
власності земельних ділянок,
сільськогосподарської техніки чи
іншого майна не має (а.с.10, 12, 15, 17).

Крім цього, державним виконавцем, з
участю понятих, складено акт від 25.03.2013
року, з якого слідує, що ОСОБА_1 ніде не
працює, приналежного йому майна, на яке
можна звернути стягнення в рахунок
погашення боргу, не виявлено (а.с.9).

Статтею 11 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право в разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника фізичної особи
або керівника боржника юридичної особи
за межі України до виконання
зобов'язань за рішенням.

За змістом ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України»
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадку, якщо він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи), - до
виконання зобов'язань.

Застосування таких обмежень може мати
місце лише у виключних випадках і
повинно використовуватися лише як
крайній захід після реалізації усіх
можливих та передбачених законом
засобів примусового виконання рішення
органу владних повноважень, оскільки
стосується гарантованого ст. 33
Конституції України та ст. 313 ЦК України
особистого немайнового права особи
вільно залишати територію України та
права на свободу пересування,
передчасне і безпідставне обмеження
яких є неприпустимим.

Таким чином, вищенаведені норми
чинного законодавства України
свідчать про те, що суд має право
встановити щодо боржника тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України лише за умови доведення та
документального підтвердження факту
ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням суду чи іншого органу
(посадової особи).

При цьому, відповідно до положення ч. 2
ст.10 ЦПК України, наявність умислу та
обставини, які є предметом посилання
суб'єкта подання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України, як на підставу його вимог,
підлягають доведенню.

Однак державним виконавцем не
доведено, а судом не встановлено факту
ухилення ОСОБА_1 від виконання
аліментних зобов'язань, присуджених
рішенням суду.

Додані до матеріалів подання,
витребувані державним виконавцем,
документи вказують лише на відсутність
у боржника доходів та майна, на яке
можливо звернути стягнення, однак аж
ніяк не свідчать про його ухилення від
виконання зобов'язання по сплаті
аліментів.

Відсутність у боржника коштів та майна
самі по собі не можуть бути підставою
для обмеження боржника у праві виїзду
за кордон.

Державним виконавцем також не надано
доказів того, що боржник ОСОБА_1 взагалі
обізнаний з перебуванням на виконанні
у відділі ДВС Любомльського районного
управління юстиції виконавчого листа
про стягнення з нього аліментів,
оскільки у справі відсутні будь-які
підтверджуючі документи про
скерування на адресу боржника та
отримання останнім постанови
державного виконавця про відкриття
виконавчого провадження, а також про
його виклик до державного виконавця та
попередження про наслідки невиконання
судового рішення. Так само державним
виконавцем не вживались до боржника
заходи адміністративного характеру у
виді накладення штрафу за невиконання
без поважних причин рішення суду у
встановлений державним виконавцем
строк, боржник не попереджався про
кримінальну відповідальність за
ухилення від сплати аліментів на
утримання дитини.

Крім цього, судом встановлено, що 18
лютого 2013 року Любомльським районним
судом Волинської області постановлено
ухвалу про обмеження громадянина
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт для
поїздок за кордон серії НОМЕР_1, який
проживає АДРЕСА_1, у праві виїзду за
межі України до повної сплати
заборгованості по сплаті штрафів за
постановами Любомльського районного
суду Волинської області на загальну
суму 1970 гривень.

Матеріали внесеного старшим державним
виконавцем подання вказують про
наявність у боржника ОСОБА_1 того ж
самого паспорта для поїздок за кордон,
що й вказаний у вищезазначеній ухвалі
суду, - паспорт серії НОМЕР_1.

Доказів, якими б підтверджувався той
факт, що встановлене ухвалою суду від
18.02.2013 року відносно ОСОБА_1 обмеження у
праві виїзду за кордон, на момент
звернення старшого державного
виконавця до суду з даним поданням, уже
знято, державним виконавцем не
наведено та суду не подано.

Таким чином, на підставі вищенаведених
норм чинного законодавства України та
встановлених фактів, суд приходить до
висновку, що подання старшого
державного виконавця відділу ДВС
Любомльського районного управління
юстиції Волинської області до
задоволення не підлягає.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 119, ч.2 ст.197, ст.ст.
210, 377-1 ЦПК України, ст. 33 Конституції
України, ст.313 ЦК України, ст. 6 Закону
України "Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України", ст.11
Закону України "Про виконавче
провадження", суд,-

у х в а л и в :

В задоволенні подання старшого
державного виконавця відділу ДВС
Любомльського районного управління
юстиції Волинської області про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у
праві виїзду за межі України -
відмовити.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
ухвала, якщо її не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

На ухвалу протягом 5 днів з дня її
проголошення може бути подано
апеляційну скаргу до апеляційного суду
Волинської області через Любомльський
районний суд.

Особою, яка оскаржує ухвалу,
постановлену без її участі, апеляційна
скарга подається протягом 5 днів з дня
отримання копії ухвали.

Головуюча : суддя

А.Л.Гайдук