У Х В А Л А

Іменем України

30 травня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі :

головуючої : Готра
Т.Ю.,

суддів : Боднар
О.В., Джуги С.Д.,

при секретарі :
Гаврилко В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відповідача ОСОБА_1 на рішення
Ужгородського міськрайонного суду від
14 жовтня 2013 року в справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про
зобов'язання вчинити певні дії та
стягнення заподіяної моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

Відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу на рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 14 жовтня 2013
року в даній справі, в якій просив
скасувати зазначене рішення, як
постановлене з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
і закрити провадження у справі.

У судовому засіданні представник
позивачки ОСОБА_5 апеляційну скаргу не
визнав, просив таку відхилити, а
рішення суду залишити без змін.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_3 у судове
засідання не з»явилися, хоча про час і
місце розгляду справи були повідомлені
належним чином, а тому їх неявка
відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не
перешкоджає розглядові справи. Щодо
причини неявки апелянта ОСОБА_1,
зазначеної ним у заяві, то таку колегія
суддів не визнає поважною.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника позивачки ОСОБА_5,
перевіривши доводи апеляційної скарги
та матеріали справи, колегія суддів
вважає, що скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного
суду від 24 лютого 2010 року, що набрала
законної сили, визнано мирову угоду між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_1, за умовами
якої, серед іншого, ОСОБА_1 зобов'язався
на першу вимогу позивачки ОСОБА_2
повідомляти її про місцезнаходження
автомобіля «TOYOTA Prado», кузов НОМЕР_4,
д.н.з. НОМЕР_1, та його технічний стан.
Також угодою передбачено, що сторони
домовилися про надання ОСОБА_1 права
користування автомобілями «LEXUS GX470»,
д.н.з. НОМЕР_5 та «LEXUS RX350», д.н.з. НОМЕР_2,
без права їх відчуження та укладання
будь-яких угод чи надання довіреностей
третім особам.

Цією ж угодою обидва відповідачі
визнали факт заподіяння позивачці
моральної шкоди, яку сторони оцінили у
20 000,00 грн., однак не встановили строк
відшкодування даної шкоди (а.с.15-16).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачка 20 червня 2013 року, в особі
свого представника ОСОБА_5, надіслала
на адресу відповідачів
претензію-вимогу, в якій просила ОСОБА_1
повідомити фактичне місце знаходження
автомобіля «TOYOTA Prado», д.н.з. НОМЕР_1 і
його технічний стан, а також чи
відчужувалися ним автомобілі «LEXUS GX470»,
д.н.з. НОМЕР_5 та «LEXUS RX350», д.н.з. НОМЕР_2,
та чи укладалися відносно них будь-які
угоди або видавалися щодо них
довіреності третім особам, надавши
копії відповідних правочинів, у разі
вчинення таких правочинів. У цій же
претензії містилася вимога до обох
відповідачів сплатити позивачці 20 000,00
грн. у відшкодування заподіяної
моральної шкоди на протязі семи днів з
дня отримання зазначеної вимоги
(а.с.18-19).

Вказану претензію відповідачі
залишили без відповіді і задоволення.

Відповідно до ст.509 ЦК України за
зобов'язанням боржник повинен вчинити
на користь кредитора певну дію, у тому
числі і сплатити гроші, а кредитор має
право вимагати від боржника виконання
його обов'язку.

За приписами статей 525 і 526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору. Одностороння відмова від
зобов'язання не допускається.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання.

Згідно ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Оскільки відповідачами
претензія-вимога позивачки від 20.06.2013
року ні у семиденний строк з моменту її
отримання, ні на час розгляду справи
судом виконана не була, тому суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про зобов'язання ОСОБА_1 повідомити
ОСОБА_2 у письмовій формі про фактичне
місцезнаходження автомобіля «TOYOTA Prado»,
кузов НОМЕР_4, д.н.з. НОМЕР_1, та його
технічний стан на 16 жовтня 2013 року, а
також про те, чи відчужувалися ним
автомобілі «LEXUS GX470», д.н.з. НОМЕР_5 та
«LEXUS RX350», д.н.з. НОМЕР_2, і чи укладалися
відносно них будь-які угоди або
видавалися щодо них довіреності
третім особам після 24 лютого 2010 року, та
надати позивачці копії відповідних
правочинів (договорів, угод,
довіреностей) у разі вчинення таких
правочинів. Також суд дійшов
правильного висновку про стягнення з
відповідачів на користь позивачки 20
000,00 грн. у відшкодування завданої
моральної шкоди, оскільки така була
передбачена умовами мирової угоди, яка
підлягає виконанню.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції у
відповідності до ст.308 ЦПК України
підлягає залишенню без зміни, а
апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1
відхиленню, оскільки суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 14 жовтня 2013 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її постановлення і може бути оскаржена
на протязі двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили в касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги.

Головуюча :

Судді :