Справа №472/1783/13-ц 28.05.2014 28.05.2014 28.05.2014
Провадження №22ц/784/1609/14 Головуючий
в першій інстанції Орленко Л.О.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Мурлигіної О.Я.,

суддів: Шаманської Н.О., Довжук Т.С.,

при секретарі судового засідання
Яценко Л.В.,

за участю відповідачки
ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Веселинівського районного
суду Миколаївської області від 08
квітня 2014 року по справі за позовом

ОСОБА_4

до

ОСОБА_3

про стягнення коштів, набутих без
достатньої правової підстави,

ВСТАНОВИЛА:

05 листопада 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
коштів, набутих без достатньої
правової підстави.

Позивач зазначав, що в липні 2011 року
він, через оголошення, дізнався про
продаж ОСОБА_3 житлового будинку
АДРЕСА_1. Між ним та відповідачкою була
досягнута домовленість про купівлю
вказаного будинку за 11 000 доларів США.
На виконання цієї домовленості 26 липня
2011 року він передав відповідачці 2 000
доларів США та 6 000 грн. про що було
складено розписку в присутності
свідків. Залишок суми він повинен був
сплатити пізніше. В подальшому, він
дізнався, що спірний житловий будинок
не є власністю відповідачки та
документів про право власності на
нерухоме майно вона не має. Повернути
безпідставно отримані кошти
відповідачка відмовилась та зазначала,
що поверне гроші після продажу будинку.

Посилаючись на вищезазначене та на
вимоги ст. 1212 ЦК України, позивач просив
стягнути з відповідачки на його
користь безпідставно отримані кошти в
розмірі 21 986 грн., які складаються з 15 986
грн., що еквівалентно 2000 доларів США, та
6000 грн.

Рішенням Веселинівського районного
суду Миколаївської області від 08
квітня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 21
986 грн., які вона зберігала без
достатньої правової підстави та 229 грн.
40 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким позов ОСОБА_4
залишити без задоволення. На думку
апелянта, рішення суду є
необґрунтованим та ухваленим без
повного з'ясування всіх обставин, що
мають значення по справі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
відповідачки, дослідивши надані докази
та перевіривши законність і
обґрунтованість рішення місцевого
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що договір
купівлі-продажу жилого будинку сторони
не уклади, що є підставою для стягнення
отриманих відповідачкою коштів як
безпідставно набутих.

Зазначений висновок суду відповідає
нормам матеріального і процесуального
права.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_4 передав ОСОБА_3 за розпискою 2 000
доларів США та 6 000 грн. з метою
придбання у відповідачки житлового
будинку АДРЕСА_1, вартістю 11 000 доларів
США (а. с. 4).

В подальшому, договір купівлі-продажу
вказаного будинку укладений не був,
тобто сторонами не було дотримано
форми укладення договору
купівлі-продажу житлового будинку,
передбаченої ст. 657 ЦК України (у
редакції станом на момент виникнення
спірних правовідносин), що має
наслідком його нікчемність (ст. ст. 203,
210, 215 ЦК України).

Пред'являючи позов, ОСОБА_4 посилався на
те, що відповідачка не була власником
спірного будинку, про що йому стало
відомо пізніше, а тому кошти за
розпискою отримані відповідачкою
безпідставно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Згідно свідоцтва про право власності
від 15 жовтня 1992 року, власником
спірного будинку, на час його продажу
відповідачкою, був ОСОБА_5 (а.с. 47).

Встановивши вказані обставини, суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
задоволення позову.

Посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі
на те, що власник будинку дав їй
довіреність на продаж будинку, не
заслуговують на увагу.

Так, згідно ч. 2 ст. 42 ЦПК України
довіреність фізичної особи повинна
бути посвідчена нотаріально або
посадовою особою організації, в якій
довіритель працює, навчається,
перебуває на службі, стаціонарному
лікуванні чи за рішенням суду, або за
місцем його проживання.

Довіреність, на яку посилається
відповідачка, не відповідає зазначеній
нормі процесуального права (а.с. 40).

Також не заслуговують на увагу
посилання в апеляційній скарзі на те,
що позивач, за час проживання в
спірному будинку, привів його у стан, не
придатний для проживання, так як
вказана обставина не була предметом
розгляду в суді та відповідачка не
зверталась до суду з позовом про
відшкодування матеріальних збитків.

Інші доводи апеляційної скарги, що
рішення суду є необґрунтованим та
ухваленим без повного з'ясування всіх
обставин, що мають значення по справі є
безпідставними та спростовуються
матеріалами справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що рішення суду є законним і
обґрунтованим, а тому відсутні
підстави для його скасування.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
рішення Веселинівського районного
суду Миколаївської області від 08
квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий
Судді