У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,суддів:
Євграфової Є.П., Журавель В.І.,
Євтушенко О.І.,
Завгородньої І.М.,розглянувши у
судовому засіданні справу за позовом
публічного акціонерного товариства
«Універсал Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за
кредитним договором за зустрічним
позовом ОСОБА_4 до публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк», з участю третіх осіб - ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про визнання підвищеної ставки
незаконною, зобов'язання здійснити
перерахунок, за позовною заявою ОСОБА_5,
ОСОБА_6 до публічного акціонерного
товариства «Універсал Банк», з участю
третьої особи ОСОБА_4 про визнання
припиненим договору поруки за
касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 на рішення Сихівського
районного суду м. Львова від 7 листопада
2013 року та рішення апеляційного суду
Львівської області від 4 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2012 року публічне акціонерне
товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ
«Універсал Банк» звернулося до суду
позовом про стягнення заборгованості
за кредитним договором, зазначивши в
його обгрунтування, що 14 лютого 2008
року ВАТ «Універсал Банк»,
правонаступником якого є
ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_4
укладено кредитний договір № 016-2008-233,
відповідно до умов якого останній
отримав кредит на загальну суму
112 000 швейцарських франків з терміном
повернення до 10 лютого 2038 року включно.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором, 14 лютого 2008
року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_5
укладено договір поруки №
016-2008-23З-Р/2 та з ОСОБА_6 - договір поруки
№ 016-2008-233-Р/1, згідно яких поручителі
несуть солідарну відповідальність за
невиконання зобов'язань ОСОБА_4 за
кредитним договором.

Оскільки ОСОБА_4 належним чином не
виконував своїх зобов'язань за
договором, станом на 5 серпня 2013 року
утворилась заборгованість у розмірі
111 406, 93 швейцарських франків, що в
національній валюті України за
офіційним курсом НБУ становить 949 443
гривні 29 копійок, яку позивач просив
стягнути з відповідачів на його
користь в солідарному порядку.

У січні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із зустрічним позовом, в якому
просив визнати підвищення процентної
ставки кредитного договору з 9,95% до 10,95%
в односторонньому порядку незаконним
та зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок відсотків з 15 липня 2008 року
по 16 серпня 2013 року у розмірі 9,95 %
річних, а також визнати недійсним
(несправедливим) п. 1.1.1 кредитного
договору "підвищена процентна ставка" в
розмірі 29,85% річних з посиланням на
порушення банком ст. 651 ЦК України, а
також Закон України «Про захист прав
споживачів».

Зустрічний позов мотивує тим, що у
вересні 2012 року йому стало відомо, що
відсоткова ставка по кредиту з 15 липня
2008 року складає 10,95% річних, про що
письмово його не повідомили. Жодних
змін до основного договору він не
підписував, як і не підписував
додаткової угоди стосовно підвищення
відсоткової ставки.

У січні 2013 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6
звернулись до суду із зустрічним
позовом про визнання припиненими з 15
липня 2008 року договорів поруки №
016-2008-233-Р/1 та № 016-2008-233-Р/2, укладених між
ними та ПАТ «Універсал Банк».

В обгрунтування позову зазначили, що
згідно п. 1.2. укладених договорів поруки
розмір процентної ставки за
користування кредитом становив 9,95%
річних. Згідно з п.2.1. договорів поруки
кредитор не вправі без згоди
поручителя змінювати умови основного
договору з боржником, внаслідок чого
збільшується обсяг відповідальності
поручителя.

У вересні 2012 року їм стало відомо від
ОСОБА_4, що відсоткова ставка по кредиту
з 15 липня 2008 року складає 10,95% річних.

Внаслідок внесення в договір кредиту
умов щодо підвищення процентів без
відповідного внесення змін до
договорів поруки, що призвело до
збільшення обсягу відповідальності
поручителів без їх згоди, тому
вважають, що з 15 липня 2008 року порука є
припиненою на підставі ст. 559 ЦК
України.

Рішенням Сихівського районного суду м.
Львова від

7 листопада 2013 року позов ПАТ
«Універсал Банк» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 на користь ПАТ «Універсал Банк»
заборгованість за кредитним договором
№ 016-2008-233 від 14 лютого 2008 року у розмірі
108840,88 швейцарських франків, що в
еквіваленті до національної валюти
станом на 5 серпня 2013 року становить 927574
гривні 63 копійки.

Вирішено питання про стягнення
судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову про
визнання підвищення процентної ставки
незаконною, зобов'язання здійснити
перерахунок відмовлено.

У задоволенні позову ОСОБА_5 про
визнання припиненим договору поруки
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від

4 лютого 2014 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове,
яким позов заяв ПАТ «Універсал Банк»
задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5
на користь ПАТ «Універсал
Банк» заборгованість за кредитним
договором № 016-2008-233 від 14 лютого 2008 року
у розмірі 108840,88 швейцарських франків,
що за курсом Національного Банку
України станом на 05.08.2013 року складає
927574 гривні 63 копійки.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_6
на користь ПАТ «Універсал
Банк» заборгованість за кредитним
договором № 016-2008-233 від 14 лютого 2008 року
у розмірі 108840,88 Швейцарських франків,
що за курсом Національного Банку
України станом на 05.08.2013 року складає
927574 гривні 63 копійки.

Вирішено питання про стягнення
судового збору.

Позовну заяву ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Визнати недійсним п. 1.1.1 кредитного
договору № 016-2008-233 від 14
лютого 2008 року, який встановлює
підвищену процентну ставку за
користування кредитом понад
установлений строк (прострочення
терміну сплати щомісячного платежу) в
розмірі 29,85%.

У задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_4 відмовлено.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5
про визнання припиненими договорів
поруки № 016-2008-233-Р/1 та № 016-2008-233-Р/2
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 просять скасувати рішення суду
першої та апеляційної інстанції і
направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню, виходячи з
наступного.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині стягнення
заборгованості по кредиту та відсотків
за користування кредитними коштами,
апеляційний суд на підставі ст. ст. 554,
1050, 1054 ЦК України дійшов правильного
висновку про дострокове стягнення
заборгованості в солідарному порядку з
боржника та кожного з поручителів,
оскільки укладено декілька договорів
поруки на виконання одного й того
самого зобов'язання.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_4 щодо визнання незаконним
підвищення процентної ставки з 9,95% до
10,95% в односторонньому порядку із
зобов'язанням позивача провести
перерахунок сплачених відсотків,
апеляційний суд виходив з того, що
відбулася помилка у застосуванні
процентної ставки, яка усунута банком,
а сплачені за підвищеною відсотковою
ставкою кошти зараховані у відповідних
частинах на погашення тіла кредиту та
відсотків, а тому дійшов правильного
висновку, що така помилка не свідчить
про підвищення процентної ставки в
односторонньому порядку, оскільки
документально (відповідно до п.2.12
кредитного договору) підвищення не
оформлялося.

Виходячи з викладеного, апеляційний
суд вірно встановив, що допущена
помилка не призвела до збільшення
обсягу відповідальності поручителів, у
зв'язку з чим обґрунтовано відмовив у
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5
та ОСОБА_6 про визнання
припиненими договорів поруки.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині відмови у
задоволенні зустрічного позову щодо
визнання недійсним п.1.1.1 кредитного
договору, який встановлює підвищену
процентну ставку за користування
кредитом понад установлений строк в
розмірі 29,85% та ухвалюючи нове рішення
про задоволення позову в цій частині,
апеляційний суд, керуючись п. 6 ч. 1 ст. 6
Закону України «Про фінансові послуги
та державне регулювання ринків
фінансових послуг», ч. 5 ст. 11, ст. 18
Закону України «Про захист прав
споживачів», дійшов правильного
висновку щодо несправедливості
положення договору, які містять умови
сплати споживачем непропорційно
великої суми компенсації у разі
невиконання ним зобов'язань за
договором, що є підставою для визнання
такого положення недійсним.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги про порушення
апеляційним судом норм матеріального
та процесуального права не ґрунтуються
на матеріалах справи, зводяться до
іншої оцінки фактичних обставин
справи, яка відрізняється від
зробленої судом оцінки, і висновків
суду не спростовують. Оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм процесуального й матеріального
права, а тому передбачених ст. 338 ЦПК
України підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської
області від 4 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарження не підлягає.

Головуючий
П.О. Гвоздик

Судді:
Є.П.
Євграфова

О.І. Євтушенко

В.І. Журавель

І.М. Завгородня