У Х В А Л АІМЕНЕМ УКРАЇНИ 05 червня 2014
року м.
Київ

Колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Журавель В.І., Євграфової Є.П.,
Євтушенко О.І.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Державного підприємства «Центр
Державного земельного кадастру» в
особі Одеської регіональної філії про
зобов'язання вчинити дії, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 17 лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
26 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2009 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом, у якому після
неодноразових уточнень просив
зобов'язати Державне підприємство
«Центр державного земельного
кадастру» в особі Одеської
регіональної філії (далі - ДП «Центр
державного земельного кадастру»)
виконати умови договорів від 19 травня
2009 року № 187-1 та № 207-1, що укладені ним з
відповідачем щодо виконання роботи з
розробки технічної документації із
землеустрою щодо складення
документів, що посвідчують право
власності на земельну ділянку,
розташовану на території
с. Протопопівка Августівської
сільської Ради Біляївського району
Одеської області, стягнути з
відповідача 2000 грн у рахунок
відшкодування моральної шкоди та 2000
грн судових витрат, пов'язаних з
проведенням судово-будівельної
експертизи.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що на
підставі рішення Августовської
сільської Ради Біляївського району
Одеської області від 16 липня
1998 року № 15 його матері ОСОБА_5
безкоштовно передана у власність
земельна ділянка загальною площею 0,369
га по АДРЕСА_1, з якої
0,25 га - для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель, а 0,119 га - для
ведення особистого підсобного
господарства.

01 грудня 1998 року ОСОБА_5 отримала
державні акти на вказані земельні
ділянки.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла.

Відповідно до заповіту, посвідченого
державним нотаріусом, право власності
на зазначені земельні ділянки перейшло
до нього (позивача), про що видано
свідоцтва про право власності на
спадщину за заповітом.

19 травня 2009 року він уклав з ДП «Центр
державного земельного кадастру»
договори № 187-1 та 207-1, відповідно до
яких останній в строк до вересня 2009
року повинен був виготовити технічну
документацію із землеустрою щодо
складення документів, що посвідчують
право власності на ці ділянки.

Посилаючись на те, що у визначений
строк умови договору не виконані,
просив задовольнити позов.

Рішенням Малиновського районного суду
м.Одеси від 17 лютого 2014 року,
залишеним без зміни ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
26 березня 2014 року, у задоволенні позову
ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення та ухвалу судів
попередніх інстанцій, ухвалити нове
рішення по суті позовних вимог,
мотивуючи свою вимогу порушенням норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324
ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, виходив з
того, що роботи на укладеними
договорами були виконані у повному
обсязі.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками судів.

Несвоєчасне виконання технічної
документації було зумовлене
накладенням земельної ділянки АДРЕСА_1
на ділянку АДРЕСА_2 та вирішенням спору
з цього приводу у судовому порядку, що
також підтверджується висновком
судової будівельно-технічної
експертизи ТОВ «Будексперт-Т» від 01
жовтня 2013 року № 681/2013, проведеної в
рамках даної цивільної справи.

Таким чином, оцінивши всі зібрані у
справі докази, правильно встановивши
характер правовідносин та вірно
застосувавши норми матеріального
права, суди попередніх інстанції з
урахуванням встановлених обставин
справи обґрунтовано дійшли висновку
про відмову в задоволенні позову.

Доводи скарги та матеріали
витребуваної справи не дають підстав
вважати, що судами при розгляді даної
справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які передбачені статтями
338-341 ЦПК України як підстави для
скасування рішення.

Згідно із частиною першою статті 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не
вправі встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими, а тому доводи касаційної
скарги не можуть бути визнані як
підстава для призначення справи до
судового розгляду.

Оскаржувані судові рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, наведені в
касаційній скарзі доводи висновків
судів не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332
ЦПК України, колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити,
рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 17 лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
26 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Журавель

Судді
Є.П. Євграфова

О.І. Євтушенко