Справа № 1321/3674/2012
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 червня 2014 року Сокальський районний
суд Львівської області у складі:
головуючого - судді Фарина Л. Ю. ,
при секретарі Матолінець З.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Сокалі, цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя,
Заочним рішенням Сокальського
районного суду від 20.01.2014 року зменшені
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено:
визнано спільною сумісною власністю
подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 житловий
Визнано за ОСОБА_1 право власності
на 1/2 ідеальну частину житлового
будинку АДРЕСА_1 загальною площею 401,6
кв.м., житловою площею 77,2 кв.м, 48/100
житлова частина будинку загальною
площею193,9кв.м., яка складається з
гаражу, 4-ох коридорів, сходової клітки,
санвузла, кухні, 3-х житлових кімнат, 52/100
частини будинку - приміщення кафе
загальною площею - 207,7 кв.м.
Разом з тим відповідно до ухвали
апеляційного суду Львівської області
від 27.03.2014р. вказану справу повернуто до
Сокальського районного суду
Львівської області для вирішення
питання про ухвалення додаткового
рішення, оскільки при винесенні
рішення не було вирішено питання
стосовно позовних вимог третьої особи,
яка заявляє самостійні вимоги щодо
предмета спору ОСОБА_3 про поділ
житлового будинку в натурі. В зв'язку з
цим суд вважає за необхідне прийняти
додаткове рішення, в якому вирішити
питання щодо поновлення строку для
звернення до суду з позовом та поділу
вказаного будинку в натурі.

З матеріалів справи вбачається,
що 19.09.2013р. третя особа ОСОБА_3, яка
заявляє самостійні вимоги щодо
предмета спору звернувся із даним
позовом, вказавши, що 11.04.2002 року він
подарував своєму синові ОСОБА_2
житловий будинок з надвірними
будівлями та земельну ділянку, площею
0,0873 гектарів, що знаходиться в АДРЕСА_1.
До надвірних будівель відносився
незакінчений житловий будинок,
процент готовності якого становив 8%.
Вказує, що 11.04.2002 року між ним та ОСОБА_2
укладено договір про сумісну
діяльність предметом якого були
грошові та майнові внески, а також
майно створене або придбане сторонами
в результаті сумісної діяльності.
Після введення будинку в експлуатацію
право власності на об'єкти, які входять
в склад будинку розподіляються
наступним чином: ОСОБА_2 є власником 78%
будинку, а ОСОБА_3 є власником 22%
будинку. Згідно ст. 17 ЗУ «Про власність»
майно, придбане внаслідок спільної
праці членів сім'ї, є їх спільною
сумісною власністю, якщо інше не
встановлено письмовою угодою між ними.
Договором встановлено, що грошові та
майнові внески Сторін, а також майно,
створене або придбане Сторонами в
результаті сумісної діяльності,
складає їх спільну часткову власність.
Разом з тим він дізнався про порушення
своїх прав лише в серпні 2013р. На
підставі наведеного позивач просить
суд поновити строк для звернення до
суду з позовом та поділити житловий
будинок, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1 виділивши йому у натурі у
власність таку його частку: по підвалу:
душ 2- 3,6 кв.м., туалет 3 - 2,1кв.м., кладова
7-11,4 кв.м., кладову 8,-3,6 м.кв., гараж
11-30,8кв.м., по 1-му поверсі: кімната 18 -20,5
кв.м, кухня 17-13,4кв.м., всього 85,4кв.м.
згідно з технічним паспортом (а.с.160-178).

Третя особа ОСОБА_3 в судове
засідання не прибув. Його представник
ОСОБА_8 в судовому засіданні позов
підтримав із підстав викладених у
позовній заяві. Додатково пояснив, що
його довірителем не пропущено строки
позовної давності для звернення до
суду за захистом порушеного права,
оскільки ОСОБА_3 дізнався про
порушення своїх прав лише в серпні 2013р.,
коли дізнався що його син та його
колишня дружина ОСОБА_1 ділять спільно
нажите майно в судовому порядку. Разом
з тим пояснив, що ОСОБА_3 проживає разом
з сином ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1, хоч
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 де
проживає його молодший син.

Відповідач ОСОБА_1 в судове
засідання не з'явилась. Представник
відповідачки ОСОБА_5 в судовому
засіданні заперечив щодо поданої
позовної заяви ОСОБА_3, в обґрунтування
зазначив, що відповідачці не було
відомо щодо укладення договору про
сумісну діяльність від 11.04.2002 року між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Третьою особою не
надано жодних доказів щодо фінансових
витрат на будівництво, а також доказів
щодо особистої праці в будівництві
житлового будинку. Крім того, зазначає,
що виділення ОСОБА_3 в натурі частки в
розмірі 85,4 кв.м., що становить 22% від
всієї площі є незаконною, та як згідно
ч. 2 ст. 183 ЦК України, спірне приміщення
є неподільною річчю, яку не можна
поділити без втрати її цільового
призначення, виділ частки яка нібито
належить ОСОБА_3 у розмірі 22% будинку є
неможливим, оскільки ця частка є
незначною, а будинок є єдиним цілісним
та неподільним комплексом, тому
відповідно до ч.2 ст. 364 ЦК України, виділ
частки майна є неможливим. Також не має
технічної можливості провести такий
поділ будинку, жодних доказів
можливості такого поділу позивачем не
надано. Договір про сумісну діяльність
не є документом на підставі якого можна
здійснювати реєстрацію права
власності. Право власності на спірний
будинок законно зареєстровано за
Відповідачем ОСОБА_2 і ніким не
скасоване, будинок є спільною сумісною
власністю подружжя. Зазначає, що
третьою особою пропущено строки
позовної давності.

Відповідач ОСОБА_2 в суд не прибув, хоч
належним чином був повідомлений про
місце та дату судового засідання.

Представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_7 позовні вимоги визнала із
підстав викладених у позовній заяві.

У відповідності до ч.1 ст. 220 ЦПК
України, суд що ухвалив рішення, може за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
чи з власної ініціативи ухвалити
додаткове рішення, якщо стосовно
якої-небудь позовної вимоги, з приводу
якої сторона подали докази і давали
пояснення, не ухвалено рішення.

Відповідно до ч.3 ст. 220 ЦПК
України, суд ухвалює додаткове рішення
після розгляду питання у судовому
засіданні з повідомленням сторін. Їх
присутність не є обов'язковою.

Дослідивши зібрані по справі
докази у їх сукупності, суд приходить
до висновку, що в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 щодо поновлення строку
для звернення до суду з позовом та
поділ житлового будинку в натурі слід
відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 331 ЦК України,
право власності на нерухоме майно
виникає з моменту його державної
реєстрації.

Згідно ст. 60 СК України, майно набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності.

Третя особа по справі ОСОБА_3 в позові
вказує на те, що він уклав із своїм
сином ОСОБА_2 договір про сумісну
діяльність від 11.04.2002 року згідно якого,
сторони зобов'язувались шляхом
об'єднання своїх зусиль та майна, яке їм
належить на відповідних підставах
сумісно діяти для досягнення спільної
господарської цілі добудови і введення
в експлуатацію будинку, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 зареєстрував право
власності на спірний будинок АДРЕСА_1,
що стверджується копією свідоцтва про
право власності на нерухоме майно від
17.11.2006 року та витягом про реєстрацію
права власності на нерухоме майно від
11.01.2007 року. Така реєстрація права
власності проведена законно, є чинною,
і ніким не скасована.

В судовому засіданні встановлено, що
спірний будинок по АДРЕСА_1 будувався
спільно подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в
період з 2003 року по 2006 рік. В 2006 році
будівництво будинку закінчено та він
зданий в експлуатацію, про що свідчить
рішення виконавчого комітету
Сокальскої міської ради від 11.10.2006 року
№ 398 та від 11.09.2006 року № 366, технічний
паспорт на будинок від 27.06.2006 року.
Жодних доказів участі в будівництві
третя особа ОСОБА_3 суду не представив.
Крім того, суд звертає увагу, що ОСОБА_3
не надано жодних доказів щодо
можливості реального поділу будинку в
натурі.

Разом з тим, відповідно до ст. 257 ЦК
України, позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України,
встановлено, що перебіг строку
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Згідно з ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Як встановлено в судовому засіданні,
31.10.2013р. представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5
просив суд застосувати строки позовної
давності та відмовити у задоволенні
вказаного позову, оскільки право
власності на будинок було
зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 в
органах БТІ 17.11.2006 року на підставі
рішення виконавчого комітету
Сокальської міської ради від 11.10.2006
року. Таким чином, з моменту закінчення
терміну дії Договору пройшло вже понад
8 років 9 місяців, а з моменту реєстрації
нерухомого майна більше 7-ми років до
час звернення в суду ОСОБА_3 із позовом.
Строки позовної давності щодо
звернення з цим позовом сплили 17.11.2009р.
(а.с.194).

Як встановлено з пояснень представника
ОСОБА_3- ОСОБА_8 - його довіритель не
пропустив строки позовної давності
для звернення до суду за захистом
порушеного права, оскільки дізнався
про порушення своїх прав лише в серпні
2013р., коли йому стало відомо що його син
ОСОБА_2 та його колишня невістка ОСОБА_1
ділять спільно нажите майно в судовому
порядку. Разом з тим пояснив, що ОСОБА_3
постійно проживає разом з сином ОСОБА_2
за адресою АДРЕСА_1, хоч зареєстрований
за адресою: АДРЕСА_2 де проживає його
молодший син.

Проте суд критично оцінює вказані
доводи представника ОСОБА_3 - ОСОБА_8,
оскільки як вбачається з матеріалів
справи 2/454/80/14 за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ спільного майна
подружжя, позов зареєстровано в
Сокальському районному суді 12.03.2007р.

Тому суд відмовляє у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 з підстав
пропуску строку позовної давності для
звернення до суду за захистом
порушеного права без поважних причин.

З врахуванням наведеного, суд
приходить до висновку про необхідність
ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст. 220 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Ухвалити додаткове рішення у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя, яким в
позовних вимогах третьої особи, яка
заявляє самостійні вимоги щодо
предмета спору ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1
про поновлення строку для звернення до
суду з позовом та поділ житлового
будинку, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1 в натурі - відмовити.

Апеляційна скарга на додаткове рішення
суду може бути подана протягом десяти
днів з дня його проголошення до
Апеляційного суду Львівської області
через Сокальський районний суд.

Головуючий:
Л. Ю. Фарина