АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження:
22-ц/796/6863/2014 Головуючий у суді першої
інстанції: Гончарук В.П. Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
5 червня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого судді:
Суддів:
Болотова Є.В., Кулікової С.В.
за участю : представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 28 березня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Миколаїврибпром»
про стягнення моральної та
матеріальної шкоди заподіяної
неякісною продукцією.

в с т а н о в
и л а :

Позивач звертаючись в червні 2013 року з
вищевказаним позовом, обґрунтовував
свої вимоги тим, що 06 листопада 2012 року
у м. Одеса ним було придбано рибні
консерви: сардини ТМ «Аквамарин» 240
грам на ринку «Чорноморка» у кількості
трьох штук, та у магазині № 13 ТОВ ТД
«Каравай» 10 штук. Після приїзду додому
позивач вжив куплені консерви в їжу,
після чого погіршився стан його
здоров'я, а тому він був змушений
звернутися до лікарні та вимушено
знаходився на лікарняному п'ять днів з
діагнозом лікаря - отруєння рибними
консервами.

З урахуванням заяви про зменшення
позовних вимог ОСОБА_4 просив стягнути
з ТОВ «Миколаїврибпром» понесені
витрати у розмірі 1061, 55 гривень, з яких:
вартість неякісних консерв у розмірі
111,05 гривень, та витрати по проведенню
дослідження у сум 950,50 гривень.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 28 березня 2014 року у
задоволені позову було відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду
позивачем було подано апеляційну
скаргу. Де апелянт ставив питання про
скасування рішення суду та
постановлення нового про задоволення
по суті заявлених вимог. Мотивуючи свою
вимогу тим, що судом порушені норми
матеріального та процесуального права.

Апелянт будучи належним чином
повідомленим про розгляд справи, у
судове засідання не з'явився,
поважність причин своєї неявки суду не
повідомив. Судова колегія вважає за
можливе розглянути справу у його
відсутність в силу вимог ст. 305 ЦПК
України.

Представник відповідача не визнав
подану апеляційну скаргу, заперечував
проти її задоволення.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного судового рішення,
колегія суддів вважає, що подана
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом при розгляді справи було
встановлено, що 29.11.2012 року позивач
надіслав вимогу до виробника, який
вказувався на етикетці консервів, що
були придбані ним, щодо відшкодування
збитків внаслідок придбання неякісних
консервів.

ТОВ „Інрибфлот" надіслало 10.12.2012 року
на адресу позивача відповідь, за якою
зазначала, що продукцію вказану в
листі, підприємство не виробляло.

28.03.2013 року позивач надіслав вимогу до
ТОВ „Миколаїврибпром" з проханням
оплатити матеріальні збитки та
моральну шкоду з посиланням на те, що
він придбав консерви, які за своєю
якістю не відповідали встановленим
стандартам.

Згідно протоколу випробувань харчової
продукції № 0702-0703/13 -х від 28.01.2013 року
надані позивачем консерви не
відповідали вимогам ГСТУ 15-70-2001
„Консерви рибні натуральні".

Відмовляючи у задоволенні заявлених
вимог суд першої інстанції виходив з їх
недоведеності. Вказуючи на те, що
позивач не надав доказів на
встановлення вини відповідача. Наданий
до суду листок непрацездатності про
амбулаторне лікування з 22.11.2012 року по
26.11.2012 року не є підтвердженням
вживання позивачем неякісних
продуктів, та не свідчить саме по собі
про звернення позивача за медичною
допомогою внаслідок вживання
недоброякісної продукції. Крім того,
суд вважав, що позивачем не надано
доказів того, що консерви про які
зазначає позивач були виготовлені ТОВ
«Миколаїврибпром». А відтак, для
застосування до продавця санкцій, які є
мірою цивільно - правової
відповідальності ( стягнення збитків,
неустойки, передбаченої законом або
договором) необхідно встановити його
вину.

Також судом вказувалось на те, що у
відповідності до положень Закону
України «Про захист прав споживачів»,
відшкодування моральної шкоди
можливе лише у разі заподіяння її
небезпечною для життя і здоров'я людей
продукцією. Інших підстав для
задоволення зазначених вимог
законодавством не передбачено. За
відсутності доказів щодо завдання
відповідачем майнової шкоди
внаслідок продажу неякісної продукції
позивачем та доказів її
небезпечності, суд вважав вимоги
позивача не доведеними.

Розглядаючи спір колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Доводи апеляційної скарги в частині
невідповідності висновків суду
фактичним обставинам справи, на думку
колегії суддів не знайшли свого
підтвердження.

При цьому, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що звертаючись з
позовом до суду позивач вказував на те,
що він ( ОСОБА_4) придбав 06.11.2012 року
рибні консерви, які не відповідали
вимогам ГОСТУ у відповідності до
протоколу випробувань харчової
продукції.

Однак, згідно даних протоколу
випробувань харчової продукції ( а.с. 8)
на який посилається позивач як на
підтвердження заявлених ним вимог,
вбачається, що замовником даного
дослідження був ОСОБА_5, що проживає
АДРЕСА_1, а не позивач по справі. І саме
ОСОБА_5 зазначав про придбання рибних
консервів 06.11.2012 року в торговій мережі
ТОВ ТД «Каравай» м. Одеса та на ринку
«Чорноморка».

Зазначене вище дає підстави
вважати, що позивачем у ході розгляду
справи не було надано доказів на
підтвердження обставин викладених ним
у позові, хоча у відповідності до вимог
ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини на які
вона посилається як на підтвердження
своїх вимог та заперечень. Листок
непрацездатності наданий позивачем на
підтвердження заподіяння йому шкоди
небезпечною для життя і здоров'я людей
продукцією, не містить у собі даних,
які б давали суду правові підстави для
підтвердження посилань позивача ( а.с.
5).

З урахуванням вищевикладеного,
колегія суддів вважає, що рішення суду
постановлено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування з доводів
викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 308, 313, 315, 317
ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и
л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 28 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: