Справа № 424/773/14-ц 424/3236/13-ц
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

24.03.2014 року
Ровеньківський міський суд Луганської
області

в складі: головуючого - судді Шумченко
Л.В.

при секретарі - Булгаковій К.В.

за участю адвоката ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Ровеньки
заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного
рішення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою, в
якій вказав, що 27 січня 2014 року йому
стало відомо про арешт належного йому
майна. 29 січня 2014 року він отримав в
ВДВС Ровеньківського МУЮ копію
виконавчого листа, з якого дізнався про
існування рішення Ровеньківського
міського суду про стягнення з нього
боргу за позовом ПАТ КБ Приватбанк. 29
січня 2014 року він подав відповідну
заяву до Ровеньківського міського суду
про надання дозволу на ознайомлення з
матеріалами справи і про видачу йому
копії заочного рішення. З матеріалами
справи його представник адвокат ОСОБА_1
була ознайомлена « 04» лютого 2014 року.
Копію заочного рішення отримана нею
від його імені 10 лютого 2014 року. Тому
він вважає, що ним не пропущений строк
для подачі заяви про перегляд заочного
рішення. Суд першої інстанції своїм
рішенням задовольнив вимоги позивача,
ухваливши рішення яким стягнув з нього
на користь позивача 39 431,25 грн.
заборгованості за кредитом, а також
судові витрати. Однак, відповідач
вважає, що заочне рішення
Ровеньківського міського суду
Луганської області від 04.06.2013 року у
цивільній справі за позовом ПАТ КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості ухвалене за
відсутності відповідача по справі,
який не був повідомлений про час та
місце розгляду справи, а також судом не
було повно з'ясовано усіх фактичних
обставин справи та не досліджено і не
надано належної оцінки наявним в
матеріалах справи доказам, внаслідок
чого ухвалив рішення, яке є
необґрунтованим та незаконним. За
таких умов, заочне рішення
Ровеньківського міського Луганської
області від 04.06.2013 року у цивільній
справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк»
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
необхідно скасувати та призначити
справу до розгляду в загальному
порядку, за наступних підстав. Як
випливає з положення норм
процесуального закону України,
відповідача як учасника цивільного
процесу суд повинен був повідомити
судовою повісткою про виклик про час та
місце розгляду справи завчасно, але не
пізніш ніж за три дні до судового
засідання шляхом надсилання її поштою
рекомендованим листом, або ж зворотне
повідомлення про вручення судової
повістки про виклик в судове засідання,
а також можливе повідомлення учасників
судового розгляду за допомогою засобів
зв'язку, які забезпечують фіксацію
повідомлення або виклику. Також,
звертає увагу суд на те, що його не було
повідомлено про час та місце розгляду
справи в Ровеньківському міському
суді, про що в матеріалах цивільної
справи відсутні відповідні докази
повідомлення відповідача про час та
місце розгляду справи, зокрема
зворотне повідомлення про вручення
судової повістки про виклик в судове
засідання. А на підтвердження факту
відсутності відомостей про належне
повідомлення в матеріалах справи
маються поштові конверти на ім'я
позивача з відміткою про повернення
без вручення адресатові. При таких
обставинах, суд відкладаючи розгляд
справи та призначивши наступне судове
засідання на 04.09.2013 року не повідомив
відповідача про час та місце розгляду
справи належним чином, в порядку
передбаченому ст. ст. 74, 76 ЦПК України,
провівши судове засідання по справі у
відсутності відповідача, та
постановивши ухвалу про заочний
розгляд справи, що на думку відповідача
є порушенням норм процесуального
права, які дають підстави для
скасування заочного рішення та
призначення справи до розгляду в
загальному порядку. Він вважає, що
позивач навмисно вказав в позові
адресу його попереднього місця
проживання, де він не мешкає з 01.06.2006
року. Позивачу про змінення ним адреси
було відомо. Також, звертає увагу суд на
те, що судом не було враховано
наступних обставин щодо самого
предмету спору, вимог, що були
пред'явлені позивачем, а також
обставина та доказів, які були надані
позивачем в рахунок обґрунтування
заявлених ним вимог, а саме: Позивач ПАТ
КБ Приватбанк не надав до позовної
заяви доказів отримання ним грошових
коштів. Розрахунок заборгованості
позивача базується на його власних
припущеннях та не підтверджений
первинними документами у
відповідності до ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні». Крім того він
вважає, що твердження позивача про те,
що сторонами була збільшена позовна
давність до п'яти років не можна брати
до уваги, оскільки в Заяві від 02.03.2006
року, яка додана до позовної заяви, про
строк позовної давності не згадується,
надані позивачем Умови надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка»)(Стандарт) викладені на
окремих аркушах, в них відсутній підпис
відповідача. Умови підписані лише
головою ПриватБанку - ОСОБА_4 В Умовах
не зазначена дата їх прийняття чи
затвердження, Відсутня інформація з
якого по який час діяли положення Умов
у тому варіанті, який представлений
суду, а також, що ці умови стосуються
саме споживчого кредиту наданого
відповідачу. Тому з наданими Умовами,
він, як позичальник, не міг бути
ознайомлений під подання заяви про
видачу кредиту. Загальний строк
позовної давності встановлюється в три
роки. Згідно зі ст. 261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі сплавом строку
виконання. Строк виконання за Заявою
встановлено не пізніше одного року з
дати отримання кредиту. Це підтверджує
його заперечення про те, що він не
підписував договір з умовами про зміну
строку позовної давності на п'ять
років. Оскільки Умови надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт) не підписані
відповідачем, не зазначені в
кредитному договорі від 02.03.2006 р. як
додатки до нього, відсутня дата
складання їх, він приходе до висновку,
що зазначені Умови не є допустимим
доказом у справі. Таким чином, на момент
пред'явлення до нього позову був
пропущений строк позовної давності.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Таким чином, позивачем не
доведено обставин того, що відповідач
був ознайомлений та згідний з умовами,
що викладені в окремому документі
Умови надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт). Згідно ст. 259 ЦК України
позовна давність, встановлена законом,
може бути збільшена за домовленістю
сторін, договір про це складається у
письмовій формі. Відповідно до
кредитного договору від 02.03.2006 року між
ВАТ КБ «ПриватБанк» та мною кінцевий
терміном повернення кредиту 02.03.2007
року. Строк позовної давності
відраховується з 03.03.2008 року, тобто
позивач повинен був звернутись за
захистом своїх прав до 03.03.2011 року.
Ніяких заяв про поновлення строку
позовної давності з обґрунтуванням
поважності причин його пропуску від
ПАТ КБ «ПриватБанк»до суду не
надходило. Відповідно до ст. 257 ЦК
України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені). Згідно ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила. Згідно
ст. 267 ЦК України сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові. Згідно п.7 ч. 13 ст. 11
Закону України «Про захист прав
споживача» кредитодавцю забороняється
вимогати повернення споживчого
кредиту, строк давності якого минув.
Зазначена норма матеріального права
була чинною як на момент подання
відповідачем заяви про одержання
кредиту, так є чинною і на момент
розгляду справи судом. У зв'язку з цим
позовна давність за позовом про
повернення споживчого кредиту
застосовується незалежно від заяви
сторони у спорі. Відносно існування
самої заборгованості - він заперечує
факт існування боргу. Ним кредит був
повністю погашений в грудні 2006 року. В
2008 році він вперше отримав від позивача
повідомлення про те, що у нього є не
погашене зобов'язання за кредитним
договором. Він почав з'ясовувати всі
обставини, направляв на адресу
позивача чисельні запити, заяву про
розірвання договору, заперечення проти
факту наявності боргу. За його заявою
був скасований судовий наказ (ухвала
від 01.07.2008 року), після того позивач до
суду з позовом не звертався. Потім на
його адресу було надіслано судове
рішення від 20.08.2010 року про стягнення з
нього боргу. З приводу чого він
звертався до правоохоронних органів і
до самого позивача. Просив заочне
рішення Ровеньківського міського суду
Луганської області від 04.06.2013 року у
цивільній справі за позовом ПАТ КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості скасувати. Призначити
цивільну справу за позовом ПАТ КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості до розгляду в
загальному порядку.

Заявник та його представник в судовому
засіданні заяву підтримали, просили її
задовольнити та скасувати заочне
рішення Ровеньківського міського суду
Луганської області від 04 вересня 2013
року.

Дослідив матеріали справи, суд вважає
вимоги заявника обґрунтованими.

Згідно ст. 231 ЦПК України, заява про
перегляд заочного рішення
розглядається в судовому засіданні.
Неявка осіб, належним чином
повідомлених про час і місце засідання,
не перешкоджає розгляду заяви.
Головуючий відкриває судове засідання
і з'ясовує, хто з осіб, які беруть участь
у справі, з'явився, встановлює їх особу,
перевіряє повноваження представників,
після чого повідомляє зміст заяви і
з'ясовує думку сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, щодо вимог про
перегляд заочного рішення. У
результаті розгляду заяви про перегляд
заочного рішення суд може своєю
ухвалою: 1) залишити заяву без
задоволення; 2) скасувати заочне
рішення і призначити справу до
розгляду в загальному порядку. 4. У разі
залишення заяви про перегляд заочного
рішення без задоволення заочне рішення
може бути оскаржене в загальному
порядку, встановленому цим Кодексом. У
цьому разі строк, протягом якого
розглядалася заява, не включається до
строку на апеляційне оскарження
рішення.

Згідно ст. 213 ч.2 ЦПК України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з`ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що заочне рішення
від 04.09.2013 року по цивільній справі
№424/3236/13-ц за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, - прийнято на
підставі не повно і не всебічно
з`ясованих обставин, зокрема не
врегульовано питання щодо прізвища
заявника по даній справі, а також
питання щодо справжніх власників
зазначеного у рішенні суду житлового
приміщення.

Керуючись ст.ст. 231 ч.3 п.2 ЦПК України,
суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного
рішення задовольнити.

Заочне рішення Ровеньківського
міського суду Луганської області від 04
вересня 2013 року по цивільній справі
№424/3236/13-ц за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, скасувати і
призначити до розгляду в загальному
порядку на 23 травня 2014 року об 09:30 год.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д Я -
Л.В. Шумченко