________________________________________________________________________
____________________________________________________________Справа
№ 520/2363/14-ц
Провадження № 2/520/3500/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.05.2014 року Київський
районний суд міста Одеси у складі :

головуючого судді Реви С.В.,

при секретарі
Бродецькій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про позбавлення батьківських
прав, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з
вказаним позовом, в якому просить суд
позбавити відповідача ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав
відносно малолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_1 свої вимоги обґрунтовує
тим, що з 23 грудня 2006 року по 13 березня
2009 року вона перебувала у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем
ОСОБА_2, та за час перебування у шлюбних
відносинах, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2, у них
народився син - ОСОБА_3.

Після розірвання шлюбу
малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
постійно проживає з матір'ю ОСОБА_1, а
ОСОБА_2 живе окремо, та з того часу
ОСОБА_2 почав ухилятися від виховання
та матеріального забезпечення
малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
перестав піклуватися про стан його
здоров`я, а також про фізичний, духовний
та моральний розвиток, навчання,
підготовку до самостійного життя, не
забезпечує необхідного харчування,
медичного догляду, не спілкується в
обсязі, необхідному для його
нормального самоусвідомлення, не
виявляє інтересу до його внутрішнього
світу.

Крім того, на підставі рішення
Київського районного суду м. Одеси від
03 березня 2009 року з ОСОБА_2 стягуються
аліменти на утримання неповнолітнього
сина, однак рішення суду ним тривалий
час не виконується, у зв'язку з чим
утворилась заборгованість по сплаті
аліментів.

У зв'язку з вищевказаним ОСОБА_1
звернулась до суду із відповідним
позовом.

В судовому засіданні позивачка
ОСОБА_1 та її представник позовні
вимоги підтримали та просили суд
позбавити відповідача ОСОБА_2
батьківських прав відносно
малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача ОСОБА_2 у
судовому засіданні позов визнав та
надав суду нотаріально посвідчену
заяву ОСОБА_2 про визнання позовних
вимог щодо позбавлення його
батьківських прав відносно сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у повному обсязі
та просив суд справу розглядати без
його участі.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи
та надані докази, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

У судовому засіданні встановлено,
що 23 грудня 2006 року між ОСОБА_1
та ОСОБА_2 у міському Відділі
реєстрації актів цивільного стану
Одеського обласного управління
юстиції було зареєстровано шлюб,
актовий запис № 2299.

Від шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_2
народився син - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується
свідоцтвом про народження, виданого 22
лютого 2007 року Відділом реєстрації
актів цивільного стану Київського
районного управління юстиції м. Одеси.

03 березня 2009 року Київський
районний суд м. Одеси постановив
рішення по справі № 2-2808/09, яким
розірвав шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а
також визначив місце проживання
неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
разом з матір'ю ОСОБА_1.

Крім того, 03 березня 2009 року
Київським районним судом м. Одеси
винесено рішення по справі № 2-2811/09,
яким щомісячно стягуються з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1 аліменти на
утримання неповнолітнього ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в
сумі 500 гривень, починаючи з 13 лютого 2009
року до досягнення сином повноліття,
тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3.

Після припинення між сторонами
подружніх стосунків та переїзду
ОСОБА_2 на інше місце проживання,
останній почав ухилятися від виховання
та матеріального забезпечення
малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, а
також взагалі перестав цікавиться про
стан здоров`я, фізичний, духовний та
моральний розвиток його
неповнолітнього сина.

Дані обставини підтверджуються
матеріалами справи, а саме: актом від 30
квітня 2014 року, складеного мешканцями
буд. АДРЕСА_1, яким мешканці будинку
засвідчили, що ОСОБА_1 та її син ОСОБА_3
проживають в квартирі за адресою:
АДРЕСА_1, та з 2009 року батько дитини
ОСОБА_2 за даною адресою не з'являється
та участі в вихованні дитини не
приймає; актом від 30 квітня 2014 року,
складеного класним керівником та
батьківським комітетом про те, що
батько ОСОБА_3, учня 1 класу школи ОУВК
«Гармонія», з початку навчального року
по теперішній час у школі не з'являвся,
не був присутнім на батьківських
зборах, не цікавився навчанням та
шкільним життям дитини, участь у
вихованні не приймає.

Більш того, ОСОБА_2 взагалі
перестав виплачувати ОСОБА_1 аліменти
на утримання неповнолітнього сина, які
стягуються на підставі
вищезазначеного рішення суду, про що
свідчить його заборгованість по
аліментам, розрахунок якої було
проведено державним виконавцем
Другого Суворовського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції та яка
станом на 23 грудня 2013 року становить 4.383
гривні 41 копійка, що вбачається з
розрахунку заборгованості по
аліментам № В-2/553 від 24 грудня 2013 року.

Однак, станом 31 березня 2014 року
заборгованість ОСОБА_2 по аліментам
стала ще більше та становила 6.012
гривень 45 копійок, тобто він
продовжував ухилятися від виховання та
матеріального забезпечення свого сина,
що вбачається з подання Другого
Київського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції від 03 квітня 2014 року
про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної
відповідальності за ознаками злочину,
передбаченого ст. 164 КК України.

Положеннями ст. 212 ЦПК України
встановлено, що суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Крім того, суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Таким чином, з огляду на
вищевказане, суд вважає, що ОСОБА_2
навмисно ухиляється від виконання
своїх батьківських обов'язків відносно
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Статтею 141 СК України передбачено,
що мати, батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебували вони у шлюбі між
собою. Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

За приписами ст. 155 СК України
визначено, що здійснення батьками
своїх прав та виконання обов'язків
мають ґрунтуватися на повазі до прав
дитини та її людської гідності, а
батьківські права не можуть
здійснюватися в супереч інтересам
дитини.

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 164 СК
України встановлено, що мати, батько
можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Пунктом 16 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 березня
2007 року за № 3 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» роз'яснено, що особи
можуть бути позбавлені батьківських
прав лише щодо дитини, яка не досягла
вісімнадцяти років, і тільки з підстав,
передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання
своїх обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Оцінивши всі доводи у їх
сукупності, суд вважає, що дії
відповідача ОСОБА_2, як кожна окремо,
так і в сукупності, свідчать про його
ухилення від виховання своєї дитини, що
тягне за собою позбавлення
батьківських прав відносно цієї
дитини.

Крім того, під час проведення
судового засідання, представник
відповідача ОСОБА_2 пред'явлений
позовні вимоги визнав, а також надав
суду нотаріально посвідчену заяву
ОСОБА_2 від 23 травня 2014 року про
визнання їм позовних вимог ОСОБА_1 про
позбавлення його батьківських прав
відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Отже, з урахуванням
вищевказаного, оцінивши всі доводи у їх
сукупності, суд вважає, що позов є
обґрунтованим та підлягає задоволенню
шляхом позбавлення ОСОБА_2
батьківських прав відносно сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК
України, на підставі ст.ст. 5, 19, 141, 155,
164-166 СК України, постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 березня
2007 року за № 3 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
батьківських прав відносно сина -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис в
книзі реєстрації народжень № 314,
зареєстрованого 22 лютого 2007 року
Відділом реєстрації актів цивільного
стану Київського районного управління
юстиції міста Одеси.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду міста Одеси апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
Рева С. В.