Справа № 157/536/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Антонюк О.В. Провадження №
22-ц/773/965/14 Категорія: 48 Доповідач:
Лівандовської-Кочура Т.В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого судді
Лівандовської-Кочури Т.В.

суддів -Веремчук Л.М., Овсієнка А.А.

при секретарі Кирилюку О.О.

з участю:

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Луцьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення аліментів на
утримання малолітньої дитини, за
апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_3 на рішення Камінь-Каширського
районного суду Волинської області від
05 травня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Камінь-Каширського районного
суду від 05 травня 2014 року позов ОСОБА_2
задоволено повністю.

Постановлено стягувати з ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Оленине,
Камінь-Каширського району, Волинської
області на користь ОСОБА_2 на утримання
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти в
твердій грошовій сумі в розмірі 500
(п'ятсот) грн. щомісячно, починаючи з 08
квітня 2014 року до досягнення дитиною
повноліття.

Рішення суду в межах суми платежу за
один місяць допущено до негайного
виконання.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Не погоджуючись із вищеназваним
рішенням суду, відповідач ОСОБА_3 подав
апеляційну скаргу, в якій із-за
неповноти з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення
норм матеріального та процесуального
права, просить рішення суду в частині
розміру присуджених до стягнення
аліментів на утримання сина змінити,
зменшивши їх розмір до 400 грн. щомісячно
до досягнення дитиною повноліття.

В ході розгляду справи в суді
апеляційної інстанції відповідач
ОСОБА_3 апеляційну скаргу із наведених
у ній мотивів підтримав, тоді як
позивач ОСОБА_2 та її представник
ОСОБА_1, кожен окремо, просили
апеляційну скаргу відхилити, з огляду
на безпідставність наведених у ній
доводів.

Заслухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду
першої інстанції залишити без змін з
таких мотивів.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу
України батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, відповідач ОСОБА_3, як
батько дитини ОСОБА_4 зобов'язаний
утримувати останнього до досягнення
ним повноліття.

Згідно ст. 181 СК України за
домовленістю між батьками дитини той
із них, хто проживає окремо від дитини,
може брати участь у її утриманні в
грошовій і (або) натуральній формі. За
рішенням суду аліменти присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

За змістом ч. 1 ст. 184 СК України, якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

Судом першої інстанції
встановлено, що сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі, який розірвано
04 червня 2010 року, про що в Книзі
реєстрації розірвань шлюбів зроблено
відповідний актовий запис за № 31.

Від подружнього життя в них народився
син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає
разом із позивачем та перебуває на її
утриманні та вихованні.

Ці обставини стверджуються письмовими
доказами, зокрема свідоцтвом про
розірвання шлюбу (а.с. 6), свідоцтвом про
народження дитини (а.с. 5), у якому
сторони записані її батьками.

В матеріалах справи наявні виписки з
медичної карти, з яких вбачається, що
дитина хворіє, і стан її здоров'я є
незадовільним, у зв'язку з чим, потрібні
значні кошти на підтримку її здоров'я
(а.с. 18-20).

Відповідач не має постійного місця
роботи, його дохід є нерегулярним, а
тому суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про стягнення
аліментів з відповідача в твердій
грошовій сумі і такий висновок сторони
не оспорюють.

Крім того, відповідач не відноситься до
категорії непрацездатних осіб і не
позбавлений можливості
працевлаштуватися з метою утримання
свого малолітнього сина.

За таких обставин, суд першої
інстанції, з врахуванням матеріального
стану позивача та відповідача, а також
те, що інших утриманців у відповідача
немає, дійшов правильного висновку про
обов'язок відповідача утримувати
малолітню дитину та, виходячи із
встановлених обставин справи, вірно
визначив розмір аліментів.

Рішення місцевого суду постановлено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, тому підстав для
його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л
а:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Камінь-Каширського районного
суду Волинської області від 05 травня 2014
року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді