У х в а л а

іменем україни

4 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Савченко В.О., Фаловської
І.М., Парінової І.К.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - відділ
реєстрації актів цивільного стану
Новокаховського міського управління
юстиції Херсонської області, про
визнання батьківства, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного
суду Херсонської області від 03 березня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
визнання батьківства.

В обґрунтування позову зазначав, що у
1994 році він познайомився з ОСОБА_5,
проживали однією сім'єю, вели спільне
господарство. ІНФОРМАЦІЯ_1 остання
народила доньку ОСОБА_8. Після
народження дитини він піклувався про
неї та її матір, купував речі, харчі,
приймав участь у вихованні дитини.
Наприкінці 2005 року дізнався, що не він
зареєстрований біологічним батьком
ОСОБА_8, що потягло розрив відносин. Але
влітку 2012 року побачив фото дитини та
зрозумів, що саме він є її батьком.

Позивач просив визнати його батьком
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та внести
відповідні зміни до актового запису
№322 від 23 вересня 2003 року про її
народження, вилучивши відомості про
батька ОСОБА_5, вказані за заявою матері
дитини ОСОБА_5 та зміни до цих
відомостей про батька ОСОБА_6, внесені 21
грудня 2006 року на підставі
спільної заяви відповідачів.

Рішенням Новокаховського міського
суду Херсонської області від 26
грудня 2013 року позов задоволено.
Встановлено батьківство ОСОБА_4 по
відношенню до ОСОБА_8 Виключено
відомості про ОСОБА_6 як батька з
актового запису № 322 від 23 вересня 2003
року про народження дитини - ОСОБА_8,
зробленого ВРАЦС Новокаховського МУЮ
Херсонської області, та внесено до
запису відомості про батька дитини -
ОСОБА_4

Рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 03 березня
2014 року, рішення Новокаховського
міського суду Херсонської області від
26 грудня 2013 року скасовано та
ухвалено нове рішення, яким відмовлено
ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати ухвалене судове рішення суду
апеляційної інстанції, а справу
передати на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції, посилаючись на
порушення судом апеляційної інстанції
норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції, дійшов
правильного висновку щодо відсутності
правових підстав для задоволення
позову та вірно керувався положеннями
ст. 53 КпШС України. При цьому
апеляційним судом, відповідно до ст. 212
ЦПК України, повно і всебічно
досліджено і оцінено обставини у
справі, надані сторонами докази,
правильно визначено юридичну природу
спірних правовідносин та закон, який їх
регулює та вірно враховано, що
положення ст. 53 КпШС України містять
виключні підстави визнання
батьківства, зокрема: докази, що
достовірно підтверджують визнання
відповідачем батьківства, спільне
проживання й ведення спільного
господарства батьком та матір'ю дитини,
спільне виховання та утримання ними
дитини, які істотно відрізняються від
підстав зазначених у ст. 128 СК України,
що узгоджується із роз'ясненнями
викладеними у постанові Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року за №3 «Про практику застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів».

Наведені у касаційній скарзі доводи
висновків суду не спростовують.

Таким чином, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що оскаржуване судове
рішення суду апеляційної інстанції
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відсутні і передбачені ст. 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Враховуючи наведене та положення ч.3 ст.
332 ЦПК України, колегія суддів вважає за
необхідне відхилити касаційну скаргу і
залишити рішення суду апеляційної
інстанції без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Херсонської
області від 03 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Савченко В.О.,
Фаловська І.М.,
Парінова І.К.