Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №279/771/13-ц
Головуюча у 1- інст. Снігір Віта
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого
Снітка С.О.

суддів
Худякова А.М.,

Кочетова Л.Г.

секретаря Черкес
Т.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (третя
особа Управління «Держземагенства» у
Коростенському районі) про
встановлення порядку користування
земельною ділянкою, визначення твердих
меж землекористування та встановлення
земельного сервітуту за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Коростенського міськрайонного суду
Житомирської області від 26 березня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеним рішенням ОСОБА_2 в позові
відмовлено.

У апеляційній скарзі позивачка
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове про задоволення позовних
вимог т.я. вважає, що воно прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, є незаконним.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду у межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги виходячи із
наступного.

Із матеріалів справи видно, що
позивачка є власником квартири
АДРЕСА_1, якій належать 0,0480 га земельної
ділянки.

Власником квартири №1 в цьому ж
будинку є відповідачка, якій належать
0,0543 га земельної ділянки.

Згідно акту від 22.05.2002р. було
встановлено межі земельної ділянки за
зазначеною адресою між суміжними
землекористувачами у тому числі за
спадкодавцем ОСОБА_4, спадщину якої
прийняла позивачка.

Відповідно до ч.1 ст. 120 Земельного
кодексу України до особи, яка набула
право власності на жилий будинок,
будівлю або споруду, розміщені на
земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.

До набувача переходить право
користування земельною ділянкою на тих
самих умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача ( ч.2 ст.
120 ЗК України).

При житті бабусі позивачки ОСОБА_4 та
відповідачкою ОСОБА_3 був встановлений
порядок користування земельною
ділянкою розміром 0,0240 га, яка
розташована за земельною ділянкою, що
належить ОСОБА_3, та який виражався у
виді проходу - стежки шириною 1,0 метра
та довжиною відповідно до ширини
земельної ділянки, що належить
відповідачці.

У зв'язку з бажанням позивачки
приватизувати землю, яка знаходиться в
її користуванні, між сторонами виник
спір щодо меж користування земельними
ділянками, при цьому ОСОБА_3 заборонила
позивачці проходити до своєї ділянки
через її.

Із висновку судової
будівельно-технічної експертизи (а.с.104)
судом установлено, що користуватись
своєю ділянкою позивачка може без
встановлення земельного сервітуту, а
за рахунок земель загального
користування - АДРЕСА_1 в м. Коростені.

Межі земельних ділянок встановлюються
не судом, а землевпорядними органами
42(ст. 106 ЗК України).

Тому суд обґрунтовано відмовив ОСОБА_2
в позові. Її доводи про порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, про незаконність рішення
матеріалами справи не стверджуються.

Підстав для скасування рішення суду
колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
рішення Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 26 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та протягом
двадцяти днів з цього моменту може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: