АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22ц/790/2752/14
Головуючий І інстанції -
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого-судді: Костенко
Т.М.

суддів: Гальянової
І.Г., Колтунової А.І.

при секретарі
Старіковій К.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ПАТ КБ
«Приватбанк» на рішення
Комінтернівського районного суду м.
Харкова від 12 лютого 2014 року у
цивільній справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українське Фінансове Агентство
«Верус», ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором кредиту, -

в с т а н о в и л а

11 вересня 2013 року публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «Приватбанк» звернулося до суду з
вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначав, що відповідно до укладеного
договору б/н від 27 квітня 2006 року,
укладеного між ПАТ КБ "Приватбанк" та
ОСОБА_2, позивач надав відповідачу
кредит у розмірі 5300 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36,00%
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом, з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

Відповідно до умов укладеного
договору, Договір складається з заяви
позичальника та Умов та правил надання
банківських послуг.

В забезпечення виконання кредитних
зобов'язань 22 березня 2011 року між
Банком та товариством з обмеженою
відповідальністю «Українське
Фінансове Агентство «Верус» було
укладено договір поруки б/н, за умовами
якого товариство взяло на себе
зобов'язання відповідати перед Банком
за належне виконання ОСОБА_2 умов
договору кредиту в розмірі обмеженою
сумою зазначеною в Додатку № 1 до цього
договору - 200 грн.

Посилаючись на неналежне
виконання ОСОБА_2 кредитних зобов'язань
та на вимоги ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК
України, позивач просив стягнути з
ОСОБА_2 заборгованість за договором в
розмірі 27567 грн. 51 коп., з яких: 4966,56
грн. - заборгованість за кредитом, 20812,02
грн. - заборгованість за відсотками за
користування кредитом, штрафи
відповідно до Умов та правил надання
банківських послуг: 500 грн. - штраф
(фіксована сума), 1288,93 грн. - штраф
(процентна складова), стягнути
солідарно з відповідачів суму
заборгованості за договором кредиту в
розмірі 200 грн., а також стягнути з
ОСОБА_2 понесені позивачем судові
витрати зі сплати судового збору.

В судовому засіданні представник
позивача заявлені вимоги підтримав в
повному обсязі.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася,
направила до суду свого представника,
який проти задоволення позову
заперечував, посилаючись на пропуск
Банком строку позовної давності. Крім
цього, зазначав, що строк дії платіжної
картки скінчився у березні 2009 року.

Розгляд справи відбувся за
відсутністю представника ТОВ
«Українське Фінансове Агентство
«ВЕРУС» в особі філії ТОВ «Українське
Фінансове Агентство «ВЕРУС» у
Комінтернівському районі міста
Харкова.

Рішенням Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 12 лютого 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

З апеляційною скаргою на
зазначене рішення звернувся
представник ПАТ КБ «Приватбанк» Шуліка
А.В. та просить рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове
рішення, яким їх позовні вимоги
задовольнити повністю. Зазначав, що
ухвалене рішення суду з порушенням
норм Конституції України, порушенням
норм матеріального та процесуального
права, без урахування роз'яснень ВССУ з
розгляд цивільних та кримінальних
справ та без урахування роз'яснень
Пленумів ВСУ.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, що з'явилися до суду
апеляційної інстанції, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, судова колегія вважає, що
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задовольняючи
позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем пропущено строк звернення до
суду із позовом.

Судова колегія погоджуєтьсяіз
таким висновком суду, оскільки він
відповідає вимогам закону та
узгоджується з обставинам справи.

Як встановлено в суді першої
інстанції, підтверджено наявними у
справі доказами та не заперечується
сторонами 27 квітня 2006 року укладено
договір № б/н між позивачем та ОСОБА_2
та останньою отримано кредит у розмірі
5300,00 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

Встановлено також, що в
забезпечення виконання кредитного
зобов'язання між Банком та ТОВ
«Українське Фінансове Агенство
«Верус» укладений договір поруки за
умовами якого останнє взяло на себе
зобов'язання відповідати перед Банком
у розмірі 200 грн.

Як свідчать матеріали справи,
згідно умов укладеного кредитного
договору, він складається із заяви
позичальника та Умов та правил надання
банківських послуг.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з дня підписання.
Якщо протягом цього строку жодна зі
сторін не проінформує другу сторону
про припинення Договору, він
автоматично пролонгується на такий
саме строк.

Відповідачка не інформувала Банк
про припинення строку дії Договору.

З положень п. 3.13 Умов та правил
надання банківських послуг вбачається,
що в разі, якщо Клієнт не заявив Банку
про відмову від продовження строку
вкладу, вклад автоматично вважається
продовженим ще на один строк,
зазначений в п. 1 даної угоди. Строк дії
вкладу продовжується неодноразово без
явки Клієнта до Банку.

Разом з тим, судова колегія
вважає, що районним судом обґрунтовано
застосовані правила ч.1 ст.261 ЦК України,
згідно до якихперебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила.

В даному випадку ОСОБА_2 припинила
виконувати свої грошові зобов'язання в
травні 2007 року, отже саме з цього часу у
Банку виникло право вимоги до ОСОБА_2

Банк звернувся до суду із позовом
у вересні 2013 року.

Правові позиції, що викладені в
постанові Верховного Суду України від 6
листопада 2013 року та є
обов'язковими для застосування судами
відповідно до ст. 360- 7 ЦПК України,
свідчать про те, що початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов.

Пункт 5.2 Умов та правил надання
банківських послуг відображує
зазначене положення, оскільки
відповідно до нього Банк має право
вимагати дострокового виконання
боргових зобов'язань повністю чи у
визначеній банком частині у випадку
невиконання Держателем своїх грошових
зобов'язань.

Таким чином, судова колегія
вважає, що районний суд правильно
встановив юридичну природу виниклих
правовідносин, застосував закон, який
їх регулює, а тому обґрунтовано дійшов
висновку про відмову в стягненні з
відповідачки заборгованості за
кредитним договором.

Судова колегія не може погодитись
з доводами апелянта про те, що
картковий рахунок є особливим видом
кредитного зобов'язання, оскільки не
покладає на боржника обов'язок з
чіткою періодичністю сплачувати борг.
Із заяви позичальника, яка є складовою
частиною кредитного договору,
вбачається, що заборгованість за
кредитним договором погашається
щомісячними платежами в розмірі 7% від
суми заборгованості (а.с. 8 зворотна
сторона).

Таким чином, повернення кредитних
коштів за договором між сторонами
визначено періодичними щомісячними
платежами, тому у випадку неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів має обчислюватись із
моменту настання строку погашення
чергового платежу.

На думку судової колегії,
зазначені висновки суду відповідають
обставинам справи, які судом
установлені відповідно до вимог
процесуального закону, а також
узгоджуються з нормами матеріального
права, які судом правильно застосовані.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Інші доводи, викладені ПАТ КБ
«Приватбанк» в апеляційній скарзі,
висновків суду першої інстанції не
спростовують та не дають підстав для
скасування чи зміни ухваленого у
справі рішення.

За таких обставин судова колегія
приходить до висновку про залишення
рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315, 319, 218 ЦПК
України, судова колегія, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ
«Приватбанк» відхилити.

Рішення Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 12 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий-суддя -

Судді -