Справа № 652/283/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року Високопільський
районний суд Херсонської області у
складі:

головуючого судді
Дамчука О.О.

при секретареві
Крат С.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Високопілля цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
зацікавлена особа відділ державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Високопільського
районного управління юстиції про
виключення з актових записів про
народження дітей даних про батька та
встановлення факту батьківства.

в с т а н о в и в:

До суду звернулася позивач з позовом
посилаючись на те, що з 25.04.1992 року
перебувала в зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_2, але сімейні стосунки між ними
не склалися, і сторони фактично
припинили сімейні відносини з 2007 року.
З лютого 2007 року позивач почала
проживати разом з ОСОБА_3 однією сім'єю
в одному помешканні за адресою:
АДРЕСА_1. Від фактичних сімейних
відносин з ОСОБА_3 позивач ІНФОРМАЦІЯ_3
року народила доньку ОСОБА_4, а пізніше
ІНФОРМАЦІЯ_6 року народився син -
ОСОБА_5. Біологічним батьком дітей є
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року.
Шлюб з відповідачем по справі ОСОБА_2
позивач розірвала 29.09.2010 року.

Рішенням Високопільського районного
суду Херсонської області від 05 грудня
2012 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
АДРЕСА_2 було позбавлено батьківських
прав відносно його неповнолітніх
дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_4.

Встановлення факту батьківства за
ОСОБА_3 позивачу необхідно для
призначення пенсії у зв'язку із втратою
годувальника. Просить суд внести зміни
до актових записів відділу реєстрації
актів цивільного стану реєстраційної
служби Високопільського районного
управління юстиції за № 11 від 24.12.2007
року про народження ОСОБА_4 від
ІНФОРМАЦІЯ_3 року та за № 04 від 04.12.2009
року про народження ОСОБА_5 від
ІНФОРМАЦІЯ_6 року виключивши відомості
про батьківство ОСОБА_2 і вказати
батьком ОСОБА_3.

Зобов'язати відділ реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Високопільського районного управління
юстиції внести зміни до актового
запису № 11 від 24.12.2007 року про
народження ОСОБА_4 від ІНФОРМАЦІЯ_3 року
та за № 04 від 04.12.2009 року про народження
ОСОБА_5 від ІНФОРМАЦІЯ_6 року виключивши
відомості про батьківство ОСОБА_2 і
вказати батьком ОСОБА_3.

У судовому засіданні позивач позов
підтримала у повному обсязі, додатково
пояснила, що біологічним батьком
неповнолітніх дітей ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 є
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року.
Просила позов задовольнити у судовому
порядку.

Відповідач у судовому засіданні позов
визнав та пояснив, що дійсно 25.04.1992 року
перебував у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_1, позивачем по справі. Від шлюбу
мають повнолітнього сина ОСОБА_7, що
стосується неповнолітніх дітей, а саме:
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_6 року, вказані діти хоча
народилися в період шлюбу з позивачем,
але він не являється їхнім біологічним
батьком, крім цього позбавлений
батьківських прав відносно вказаних
дітей.

Представник відділу державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Високопільського
районного управління юстиції у судове
засідання не з'явився, але надав заяву в
якій просив розглянути справу без
участі представника.

Вислухавши сторони, вивчивши та
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що заявлений позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про народження серії
НОМЕР_1 виданого Гуляївською сільською
радою Березівського району Одеської
області 24.12.2007 року, ОСОБА_4 народилася
ІНФОРМАЦІЯ_3 року в с. с. Мар'янівка
Березівського району Одеської області,
батьками зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Згідно свідоцтва про народження серії
НОМЕР_2 виданого Гуляївською сільською
радою Березівського району Одеської
області 04.12.2009 року, ОСОБА_5 народився
ІНФОРМАЦІЯ_6 року в с. Мар'янівка
Березівського району Одеської області,
батьками зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу
серія НОМЕР_3 від 29.09.2010 року, шлюб між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано 29 вересня 2010
року, про що в Книзі реєстрації
розірвання шлюбів зроблено
відповідний актовий запис № 64 від
29.09.2010 року.

Згідно рішення Високопільського
районного суду Херсонської області від
05 грудня 2012 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця АДРЕСА_2, позбавлено
батьківських прав відносно його
неповнолітніх дітей: ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно довідки Гуляївської сільської
ради № 06/02-23від 10.01.2013 року, ОСОБА_1 була
зареєстрована та спільно проживала з
ОСОБА_3 в АДРЕСА_3 з
серпня 2007 року.

Згідно свідоцтва про смерть серія
НОМЕР_4 від 05.07.2010 року, ОСОБА_3 помер
ІНФОРМАЦІЯ_7 року.

Згідно довідки Гуляївської сільської
ради № 123/02-23 від 08.05.14 року, ОСОБА_1
понесла затрати на поховання свого
співмешканця ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_7 року.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує
питання чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та яким обставинами вони
підтверджуються (п. 1 ч. 1 ст. 214 ЦПК
України).

Відповідно до постанова Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року N 3 "Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів",
справи про визнання батьківства суд
розглядає у позовному провадженні.

У таких справах позови осіб, зазначених
у ч. 3 ст. 128 СК України, приймаються до
судового розгляду, якщо: - дитина
народжена матір'ю, яка не перебуває у
шлюбі, немає спільної заяви батьків,
заяви батька або рішення суду і запис
про батька дитини в Книзі реєстрації
народжень учинено за прізвищем матері,
а ім'я та по батькові дитини записано за
вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК).

Відповідно до ч. 1 ст. 130 Сімейного
Кодексу України, у разі смерті
чоловіка, який не перебував у шлюбі з
матір'ю дитини, факт його батьківства
може бути встановлений за рішенням
суду.

Заява про встановлення факту
батьківства приймається судом, якщо
запис про батька дитини у Книзі
реєстрації народжень вчинено
відповідно до частини першої статті 135
цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 Сімейного
Кодексу України, жінка, яка народила
дитину у шлюбі, має право оспорити
батьківство свого чоловіка,
пред'явивши позов про виключення
запису про нього як батька дитини з
актового запису про народження дитини.

Ч. 2 цього кодексу передбачає, вимога
матері про виключення запису про її
чоловіка як батька дитини з актового
запису про народження дитини може бути
задоволена лише у разі подання іншою
особою заяви про своє батьківство.

Ч. 3 цього кодексу передбачає, до вимоги
матері про внесення змін до актового
запису про народження дитини
встановлюється позовна давність в один
рік, яка починається від дня реєстрації
народження дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Сімейного
Кодексу України, до вимог, що
випливають із сімейних відносин,
позовна давність не застосовується,
крім випадків, передбачених частиною
другою статті 72, частиною другою статті
129, частиною третьою статті 138, частиною
третьою статті 139 цього Кодексу.

Ч. 2 цього кодексу передбачає, що у
випадках, передбачених частиною першою
цієї статті, позовна давність
застосовується судом відповідно до
Цивільного кодексу України, якщо інше
не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 Цивільного
кодексу України, позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.

Таким чином у судовому засіданні
встановлено, що позивач з 25.04.1992 року
перебувала в зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_2, що не заперечувалося сторонами
у судовому засіданні, але сімейні
стосунки між ними не склалися, і
сторони фактично припинили сімейні
відносини з 2007 року та позивач почала
проживати разом з ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 від
якого народила двох дітей: доньку
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 та сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_6. Батьком вказаних дітей у
свідоцтвах про народження записали
відповідача по справі, оскільки ОСОБА_1
перебувала з ним в зареєстрованому
шлюбі. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року, а
шлюб з відповідачем по справі ОСОБА_2
позивач розірвала 29.09.2010 року.

Посилання позивача у судовому
засіданні на те, що вона намагалася
раніше розірвати шлюб з відповідачем,
не знайшли свого підтвердження у
судовому засіданні, і позивачем не
надано жодного переконливого доказу в
обґрунтування своїх вимог відповідно
до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

У своїй позовній заяві в обґрунтування
позовних вимог, позивач посилалася на
ч. 1 ст. 138 СК України, що жінка, яка
народила дитину у шлюбі, має право
оспорити батьківство свого чоловіка,
пред'явивши позов про виключення
запису про нього як батька дитини з
актового запису про народження дитини.

Але з метою захисту інтересів дитини та
реалізації її права на батьківство,
закон, передбачаючи можливі наслідки
задоволення такого позову у вигляді
виключення запису про батька, вимагає
подання іншою особою заяви про своє
батьківство. Тобто основне завдання
законодавця в цих правовідносинах, -
забезпечити дитині наявність батька.
Тобто, вимога матері про виключення
запису про її чоловіка як батька дитини
з актового запису про народження
дитини може бути задоволена лише у разі
подання іншою особою заяви про своє
батьківство. Така заява подається до
суду особою, яка вважає себе батьком
дитини, і суд зобов'язаний перевірити
дійсні мотиви подачі такої заяви та
встановити батьківство такої особи на
підставі належних і допустимих
доказів.

Але як вбачається з матеріалів позову,
заяви іншої особи про своє батьківство
немає, таким чином дану позовну вимогу
суд не може задовольнити, а також суд не
може вийти за межі позовних вимог.

Крім цього до вимоги матері про
внесення змін до актового запису про
народження дитини встановлюється
позовна давність в один рік, яка
починається від дня реєстрації
народження дитини. Закон припускає, що
мати дитини володіє реальною
інформацією про батька, атому обмежує
її в часі у подачі позову про
оспорювання батьківства свого
чоловіка. Така вимога закону
правомірна і спрямована на
забезпечення стабільності
батьківського правовідношення.

У судовому засіданні встановлено, що
неповнолітні діти: ОСОБА_4 народилася
ІНФОРМАЦІЯ_3 року, ОСОБА_5 народився
ІНФОРМАЦІЯ_6 року, таким чином позивач
пропустила строк позовної давності в
один рік від дня реєстрації народження
дитини для звернення до суду з даною
вимогою, але враховуючи, що відповідно
до ч. 2 ст. 20 СК України, у випадках,
передбачених частиною першою цієї
статті, позовна давність
застосовується судом відповідно до
Цивільного кодексу України, якщо інше
не передбачено цим Кодексом, а у
відповідності до норми ч. 3 ст. 267 ЦК, суд
зобов'язаний застосувати позовну
давність лише за заявою сторони у
спорі, причому така заява має бути
подана до винесення судового рішення.
Оскільки учасниками судового розгляду
не заявлялися заяви про застосування
позовної давності, суд з власної
ініціативи не має права її
застосовувати.

Також в обґрунтування позовних вимог,
позивач посилалася на ч. 1 ст. 130
Сімейного Кодексу України, у разі
смерті чоловіка, який не перебував у
шлюбі з матір'ю дитини, факт його
батьківства може бути встановлений за
рішенням суду.

Згідно чинного законодавства
встановлення факту батьківства
можливе лише за наявності наступних
підстав:

1. Чоловік, який не перебував у шлюбі з
матір'ю дитини помер (оголошений
померлим).

2. Запис про батька дитини у Книзі
реєстрації народжень вчинено
відповідно до частини першої статті 135
Кодексу:

А) При народженні дитини у матері, яка
не перебуває у шлюбі, у випадках, коли
немає спільної заяви батьків, заяви
батька або рішення суду, запис про
батька дитини у Книзі реєстрації
народжень провадиться за прізвищем
матері, а ім'я та по батькові батька
дитини записуються за її вказівкою;

Б) У разі смерті матері, а також за
неможливості встановити місце її
проживання запис про матір та батька
дитини провадиться відповідно до цієї
статті, за заявою родичів, інших осіб
або уповноваженого представника
закладу охорони здоров'я, в якому
народилася дитина.

Таким чином враховуючи, що при
народженні дітей їхнім батьком вказали
відповідача по справі ОСОБА_2, який
офіційно перебував у зареєстрованому
шлюбі з позивачем ОСОБА_1, у зв'язку з
чим позовна вимога встановлення факту
батьківства не може бути задоволена,
оскільки запис про батька дітей у Книзі
реєстрації народжень вчинено не
відповідно до частини першої статті 135
СК України.

З огляду на вищевикладене, в задоволені
позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити
за необґрунтованістю.

Керуючись ст. ст. 130, 138 Сімейного
Кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218
ЦПК України, постанова Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року N 3 "Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів",
суд -

в и р і ш и в:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
зацікавлена особа відділ державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Високопільського
районного управління юстиції про
виключення з актових записів про
народження дітей даних про батька та
встановлення факту батьківства,
відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Херсонської області через
Високопільський районний суд
Херсонської області в десятиденний
строк з дня проголошення рішення.

Суддя
О.О. Дамчук