інстанції: Івасюта Л.В. Провадження №
22-ц/773/899/14 Категорія: 27 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Грушицького А. І., Свистун О. В.,

при секретарі - Губарик К. А.,

з участю: представника позивача - Бірюк
І.В.,

представників відповідачів - ОСОБА_2,
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Український
інноваційний банк» до Товариства з
додатковою відповідальністю «Довірче
товариство-Перша Волинська
фінансово-будівельна компанія
«Траст-Інвест-Буд», ОСОБА_4 про
стягнення кредитної заборгованості, за
апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_4 на рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 10 вересня 2013 року,

в с т а н о в
и л а:

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 10 вересня 2013
року позов Публічного акціонерного
товариства «Український інноваційний
банк»(далі-ПАТ «Український
інноваційний банк») задоволено.
Стягнуто солідарно з Товариства з
додатковою відповідальністю «Довірче
товариство-Перша Волинська
фінансово-будівельна компанія
«Траст-Інвест-Буд» (далі- Компанія
«ТІБ»), ОСОБА_4 на користь ПАТ
«Український інноваційний банк» 5 187
836,49 грн. заборгованості за кредитним
договором. Вирішено питання про судові
витрати.

Не погоджуючись із судовим рішенням,
відповідач ОСОБА_4 подав апеляційну
скаргу на рішення суду, просить його
скасувати та ухвалити нове, яким
стягнути заборгованість у сумі 5 187 836,49
грн., лише з Товариства з додатковою
відповідальністю «Довірче
товариство-Перша Волинська
фінансово-будівельна компанія
«Траст-Інвест-Буд» на користь ПАТ
«Український інноваційний банк».

Заслухавши пояснення представників
сторін, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з огляду на
наступне.
Задовольняючи позовні вимоги ПАТ
"Український інноваційний банк", суд
першої інстанції виходив з їх
доведеності і з того, що відповідачі
повинні нести солідарну
відповідальність, яка виникла як за
кредитним договором на умовах,
виписаних в цьому договорі, так і
згідно договору поруки та додаткових
договорів, укладених між сторонами та
на умовах, які між ними були узгоджені і
на які відповідачі дали свою згоду.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Рішення суду оскаржено лише в частині
щодо пред'явлення вимог до поручителя,
як солідарного боржника за кредитним
договором, в іншій частині рішення суду
не оскаржується, і тому апеляційною
інстанцією не переглядається.

У відповідності до вимог ст. 525, 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або до інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит на сплатити проценти.

Судом встановлено, що 27 серпня 2010 року
між АТ «Укрінбанк» та ТзДВ «Довірче
товариство-Перша Волинська
фінансово-будівельна компанія
«Траст-Інвест-Буд» в особі
Генерального директора ОСОБА_4, який є
ним і на даний час, було укладено
кредитний договір № 005 про відкриття
відновлювальної кредитної лінії,
згідно з умовами якого банк надав
останньому кредит у розмірі 3 500 000 грн.
зі сплатою 23 % річних за користування
кредитом, зі строком повернення до 26
серпня 2012 року.

Із метою забезпечення виконання
вказаного договору, 30 серпня 2010 року
між ПАТ «Укрінбанк» та ТзДВ «Довірче
товариство-Перша Волинська
фінансово-будівельна компанія
«Траст-Інвест-Буд»» було укладено
договір застави (а.с.24) та 27 серпня 2010
року, в якості додаткового
забезпечення виконання зобов'язань,
між банком та ОСОБА_4 був укладений
договір поруки, згідно з умовами яких
останній взяв на себе зобов'язання у
випадку неналежного виконання
боржником зобов'язань за кредитним
договором від 27 серпня 2010 року № 005,
відповідати перед банком нарівні із
ТзДВ «Компанія «ТІБ» як солідарний
боржник.

У відповідності до ч.1 ст. 553 ЦК України
за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого зобов'язання.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

У розумінні ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України
поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. У разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Відповідно до п. 1.1 договору поруки
відповідач зобов'язався солідарно
відповідати перед Банком у повному
обсязі за своєчасне та повне виконання
зобов'язань позичальником за кредитним
договором.

У п. 3.1 цього ж договору зазначено, що у
випадку невиконання зобов'язань за
Кредитною угодою боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні відповідачі.

Згідно з п. 3.3 договору поруки
поручитель підтверджує, що він
ознайомлений з умовами Кредитної угоди
(а. с. 8).

Відповідно до п. 3.4.1 Кредитної угоди
позичальник сплачує банку проценти в
розмірі 23% річних ( а.с.15), однак пунктом
4.1.3 передбачено, що за непереведення
протягом перших двох місяців 100%
надходжень до банку та неутримання їх в
такому ж обсязі протягом терміну дії
кредитної угоди, починаючи з місяця дії
кредитної угоди процентна ставка за
користування кредитними коштами
встановлюється в розмірі 30 % (а.с 16).

Тобто, враховуючи вказані пункти
договору поруки та принцип свободи
договору, колегія суддів дійшла до
висновку, що збільшення відсоткової
ставки відбулося у рамках узгоджених
сторонами домовленостей.

Доводи апеляційної скарги про
збільшення процентної ставки в
односторонньому порядку без відома
поручителя спростовуються умовами
кредитної угоди та договору поруки, а
також наданими до матеріалів справи
письмовими повідомленнями
відповідачів про порушення умов
договору та збільшенням відсоткової
ставки до 30%, які було отримано особисто
ОСОБА_4 13 жовтня 2011 року, про що він
засвідчив своїм підписом (а.с.9-10).

Оскільки рішення суду першої інстанції
ухвалене з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводами апеляційної скарги не
спростоване, підстав для його зміни чи
скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 10 вересня 2013
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді :