АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження:
22-ц/796/275/2014 Головуючий у суді першої
інстанції: Маринченко М.М. Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
5 червня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого судді:
Суддів:
Болотова Є.В., Поліщук Н.В.
за участю: відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_3 на рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 06 червня 2013
року по цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Астра Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
солідарне стягнення заборгованості за
кредитним договором та звернення
стягнення на предмет іпотеки.
в с т а н о в и л а :
Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 06 червня 2013 року позов було
задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4
на користь Публічного акціонерного
товариства «Астра Банк»
заборгованість у сумі 1 141 046,20 гривень.

У рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_3 перед ПАТ «Астра Банк» за
кредитним договором № 53016 від
30.11.2011 року у сумі 1 141 046,20 гривень
звернуто стягнення на предмет іпотеки,
а саме на квартиру АДРЕСА_1, яка
належить на праві власності ОСОБА_3,
шляхом продажу на прилюдних торгах у
межах процедури виконавчого
провадження, передбаченої Законом
України «Про виконавче провадження»,
встановивши початкову ціну предмета
іпотеки для його подальшої реалізації
на рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки нерухомого майна під час
проведення виконавчих дій.

Не погоджуючись з рішенням суду
ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу. Де
ставив питання про зміну рішення суду з
урахуванням висновків судової
експертизи. Вказуючи при цьому на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

При цьому апелянтом вказувалось
на те, що

за час дії договору у неї змінився
матеріальний стан і виконати взяті на
себе зобов'язання не виявилося
можливим. З такими повідомленнями
остання зверталася до банку з
проханням переглянути умови
кредитування, проте банк ігнорував
такі звернення. Апелянт зазначала, що
вона тимчасово сплачувала кредитні
кошти, однак не маючи економічної
освіти не має можливості порахувати
суму заборгованості із урахуванням
внесених платежів, проте судом першої
інстанції дані обставини не взято до
уваги.

Апелянт підтримала подану апеляційну
скаргу, просила суд її задовольнити.

Інші учасники справи повідомлялися
про її розгляд у встановленому законом
порядку, у судове засідання не
з'явилися, поважність причин неявки
суду не повідомили. Судова колегія
вважає за можливе розглянути справу у
їх відсутність в силу вимог ст. 305 ЦПК
України.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного судового рішення,
колегія суддів вважає, що подана
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом при розгляді справи було
встановлено, що 30 листопада 2011 року між
ПАТ «Астра Банк» та ОСОБА_3 було
укладено кредитний договір № 53016,
відповідно до умов якого банк відкрив
позичальнику відновлювальну кредитну
лінію та встановивши кредитний ліміт у
розмірі 1 066 000 гривень, а позичальник в
свою чергу зобов'язується повернути
фактично отримані кошти та сплатити
проценти в розмірі 17,9% річних за
користування кредитними коштами,
комісії в строки та розмірах,
передбачених кредитним договором.
Строк дії кредитної лінії було
визначено з 30.11.2011 по 30.11.2016 року,
включно.

Повернення кредиту здійснюється
позичальником шляхом перерахування
суми коштів для повернення кредиту на
транзитний рахунок, відповідно до
графіку зниження кредитного ліміту за
кредитною лінією (п. 2.7 кредитного
договору).

Відповідно до п. 5.2 Кредитного договору
у разі прострочення позичальником
строків сплати платежу, визначених п.п.
2.5-2.7 цього договору, а також
прострочення строків повернення
кредиту, позичальник сплачує кредитору
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої
суми за кожен день прострочення.

Банк свої зобов'язання за кредитним
договором виконав в повному обсязі та
відкрив ОСОБА_3 відновлювальну
кредитну лінію із встановленням
кредитного ліміту в розмірі 1 066 000
гривень.

ОСОБА_3 свої зобов'язання за договором
кредиту не виконувала належним чином у
зв'язку з чим в допустила
заборгованість, яка станом на 20.12.2012
складала 1 141 046,20 гривень з яких: 1 065 992,16
гривень - заборгованість за кредитом, з
них прострочена заборгованість - 22 200,49
гривень; 73 509,79 гривень - заборгованість
по відсоткам, з них прострочена
заборгованість - 63 604,22 гривні; пеня за
прострочення виконання кредитних
зобов'язань, нарахована у
відповідності до положень п. 5.2
кредитного договору, у розмірі 1 544,13
гривень та комісію.

З метою належного виконання ОСОБА_3
зобов'язань за вищевказаним кредитним
договором, 30.11.2011 між ПАТ «Астра Банк»
та ОСОБА_4 (поручитель), ОСОБА_3
(позичальник) укладено договір поруки
№ 53016/П, відповідно до п. 1.2 якого
поручитель зобов'язався перед банком
відповідати в повному обсязі по
зобов'язанням позичальника, які
виникають з кредитного договору, в тому
числі по сплаті кредиту, відсотків,
комісій, штрафів та пені.

Також 30.11.2011 року між банком та ОСОБА_3 (
іпотекодавець) було укладено договір
іпотеки, за умовами якого
іпотекодавець передав
іпотекодержателю ( банку) і іпотеку
належну йому на праві власності
квартиру АДРЕСА_2.

Листами від 10.05.2012 року та від 22.10.2012
року банк попередив відповідачів про
наявність простроченої заборгованості
за кредитним договором, необхідність
повного дострокового погашення
кредиту та можливість звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Задовольняючи позовні вимоги позивача,
суд першої інстанції виходив з того, що
зобов'язання за кредитним договором
позичальником виконуються не належним
чином, а тому з урахуванням положень ст.
33, 39 Закону України «Про іпотеку»
вимоги позивача є доведеними та такими
що підлягають задоволенню шляхом
звернення стягнення на предмет іпотеки
у спосіб визначений умовами договору.

При цьому також вказувалось, що згідно
вимог ст.ст. 553, 554 ЦК України за
договором поруки поручитель поручався
перед кредитором за боржника за
виконання ним свого обов'язку та
відповідає перед кредитором за
порушення зобов'язання боржником у
солідарному порядку у тому ж обсязі, що
і боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. А тому з
урахуванням положень ст. 543 ЦК України
вважав вимоги позивача в частині
солідарного стягнення суми
заборгованості за договором кредиту з
поручителя доведеними та такими що
підлягають задоволенню.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Доводи апеляційної скарги
правильності висновків суду не
спростовують та не дають підстав
вважати, що судом першої інстанції при
постановлені судового рішення були
порушені норми матеріального права
які б привели до скасування рішення
суду з доводів викладених у
апеляційній скарзі.

Також не ґрунтуються на нормах діючого
законодавства посилання апелянта щодо
необхідності проведення заміни
кредитора у зобов'язання у зв'язку з
відступленням ПАТ «Астра Банк» на
користь ПАТ «Дельта Банк» права вимоги
за кредитним договором від 30.11.2011 року.
Так як така угода була укладена між
юридичними особами вже після рішення
суду.

Судом першої інстанції також при
розглядів справи досліджувалися
докази по справі, щодо наявності в
розрахунку наданому позивачем на
підтвердження заборгованості
квитанцій на які посилається апелянт
як на оплату коштів по договору.
Правомірним є їх зарахування лише за
час до постановлення судового рішення,
що і було зроблено позивачем при
розрахунку заборгованості.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що підстав для
скасування судового рішення нема.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 308, 313, 314, 315,
317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 06 червня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: