Справа №488/2158/13-ц 04.06.2014 04.06.2014 04.06.2014
Провадження №22-ц/784/1586/14
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження номер 22ц/784/1586/14
Суддя суду 1-ї інстанції -
Доповідач апеляційного
суду - Локтіонова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Галущенка О.І.,

суддів: Локтіонової О.В.,
Самчишиної Н.В.,

із секретарем судового засідання -
Рудніком Є.М.,

за участю:

представника позивача -
Стіславського І.П.,

відповідачки - ОСОБА_4,

представника відповідачки -
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Корабельного районного суду
м. Миколаєва від 27 лютого 2014 року за
позовом публічного акціонерного
товариства "Банк Демарк" (далі - ПАТ
"Банк Демарк" або Банк) до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

В С Т А Н О В И Л А:

24 квітня 2013 року Банк пред'явив
зазначений позов, який обґрунтував
наступним.

17 червня 2008 року між ним та ОСОБА_4 було
укладено кредитний договір №349-069,
відповідно до якого він надав
відповідачці кредит у сумі 10
000 грн. строком до 16 червня 2010 року з
оплатою 24% річних.

Відповідачка належним чином умови
договору не виконувала, у зв'язку з чим
станом на 24 квітня 2013 року утворилася
загальна заборгованість за кредитним
договором у сумі 9 501 грн.13 коп., яка за
розрахунком Банку складається з
заборгованості за відсотками у сумі 5 472
грн.35 коп., заборгованості з комісії у
сумі 2 050 грн., пені у сумі 1 078 грн.78 коп.
та штрафу в сумі 900 грн.

У зв'язку з цим позивач просив стягнути
з відповідачки кредитну
заборгованість і судові витрати.

Заперечуючи проти задоволення позову,
відповідачка вказувала, що позовні
вимоги Банку є необґрунтованими,
оскільки рішенням Корабельного
районного суду м. Миколаєва від 23
квітня 2010 року з неї вже було стягнуто
заборгованість за вказаним кредитним
договором, а тому вона вважала його
розірваним. Посилаючись на вказані
обставини, та на пропуск позивачем
строку позовної давності, ОСОБА_4
просила в задоволенні позову Банку
відмовити.

Рішенням Корабельного районного суду
м.Миколаєва від 27 лютого 2014 року
позов Банку задоволений частково. З
ОСОБА_4 на користь Банку стягнуто
заборгованість за відсотками за період
з 01.10.2009 р. по 04.10.2012 р. у сумі 5 472 грн.35
коп. Розподілено судові витрати.

Не погодившись із вказаним рішенням,
відповідачка подала на нього
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просила
рішення скасувати та ухвалити нове,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог Банку.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги
Банку, а саме тільки в частині
стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за
відсотками, суд першої інстанції
виходив з того, що оскільки відсотки
нараховуються за кредитним договором
до дня повернення позики, то вони
підлягали стягненню за період з 01.10.2009
р. по 04.10.2012 р.

Між тим, з таким висновком суду у повній
мірі неможна погодитися, з огляду на
таке.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Стаття 1048 даного Кодексу передбачає, що
розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором. У разі
відсутності іншої домовленості сторін
проценти виплачуються щомісяця до дня
повернення позики.

В разі порушення зобов'язання
наступають наслідки, визначені ст.611 ЦК
України та умовами договору. Зокрема,
кредитор має право вимагати
відшкодування збитків та сплати пені
або штрафу відповідно до умов договору.

Ст.ст.526, 612, 625 ЦК України передбачають,
що боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом. Боржник, який прострочив
виконання зобов'язання, відповідає
перед кредитором за завдані
простроченням збитки і за неможливість
виконання, що випадково настала після
прострочення. Боржник не звільняється
від відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно з ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст.257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 17
червня 2008 року між
відкритим акціонерним товариством
"Банк Демарк", (правонаступником якого є
ПАТ "Банк Демарк") та ОСОБА_4 було
укладено кредитний договір
№349-069, відповідно до якого Банк
зобов'язався надати відповідачці
кредит у сумі 10 000 грн. строком до 16
червня 2010 року з оплатою 24% річних, а
відповідачка зобов'язалася щомісячно
до 10 числа погашати по 578 грн. (а.с.4-5).

Банк свої зобов'язання виконав, надавши
відповідачці гроші, зазначені в
кредитному договорі (а.с.6).

Натомість відповідачка свої
зобов'язання належним чином не
виконувала, внаслідок чого станом на 29
травня 2009 року рішенням Корабельного
районного суду м.Миколаєва від 23.04.2010
року з неї стягнута заборгованість за
зазначеним кредитним договором у сумі 9
434 грн.05 коп.

Зазначена заборгованість погашалася
відповідачкою шляхом перерахування з
заробітної плати. Остання проплата
була здійснена 05 жовтня 2012 року (а.с.76).

Оскільки відповідачка користувалася
кредитними коштами і погасила
заборгованість у повному обсязі тільки
у жовтні 2012 року, позивач нарахував їй
заборгованість за відсотками за період
з 01.10.2009 р. по 04.10.2012 р. у сумі 5472
грн.35 коп. (а.с.7-8).

Проаналізувавши викладене, колегія
суддів вважає, що висновок районного
суду про стягнення з відповідачки на
користь позивача заборгованості за
відсотками до дати повного повернення
кредитних коштів, як те передбачено
ст.1048 ЦК України, є правильним.

Однак, стягувана сума буде меншою,
оскільки суд не врахував положення
ст.257 ЦК України, про застосування яких
наполягала відповідачка.

Так як позивач звернувся до суду 24
квітня 2013 року, то на його користь
можуть бути стягнуті відсотки тільки
за період з 24 квітня 2010 року, а саме у
сумі 4393 грн.97 коп.

За такого, рішення районного суду в
частині стягнення з ОСОБА_4 на користь
ПАТ «Банк Демарк» заборгованості за
відсотками на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК
України підлягає зміні.

Оскільки змінено рішення в частині
стягнення заборгованості, то
відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України
оскаржуване рішення підлягає зміні і в
частині стягнення з відповідачки на
користь Банку судового збору, а саме
вона повинна відшкодувати банку 105
грн.52 коп. даного збору.

Рішення суду в частині відмови у
задоволенні позовних вимог Банку про
стягнення комісії, пені та штрафу
колегією суддів не переглядається,
оскільки не оскаржувалося.

Керуючись ст.ст.303, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
задовольнити частково.

Рішення Корабельного районного суду
м.Миколаєва від 27 лютого 2014 року в
частині стягнення з ОСОБА_4 на користь
ПАТ «Банк Демарк» заборгованості за
відсотками та судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
публічного акціонерного товариства
«Банк Демарк» заборгованість за
відсотками за кредитним договором
№349-069 від 17 червня 2008 року у сумі 4393
грн.97 коп. та судовий збір у сумі 105 грн.52
коп.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і з цього часу
може бути оскаржене у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: