Справа № 357/6115/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Федисько К. П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Біла Церква цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ
«Білоцерківський завод гумових
технічних виробів» про стягнення
заборгованості по заробітній платі та
компенсації заборгованості середнього
заробітку за час затримки заробітної
плати,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
вказаним позовом, мотивуючи тим, що в
період з 10 квітня 2013 року по 24.12.2013року
працював на посаді слюсаря КВПтаА на
ПАТ «Білоцерківський завод гумових
технічних виробів», та був звільнений з
займаною посади в зв'язку зі
скороченням чисельності працівників.
На день звільнення позивачу було
нарахована, але не виплачена заробітна
плата у розмірі 3316грн. 31коп., та не
виплачено вихідну допомогу у розмірі
2698грн. 72коп. Зазначені суми позивачу
було виплачено частинами в березні
-квітні 2014 року, а не в день звільнення з
роботи, тобто, з вини власника не було
вчасно проведено розрахунку, а тому
позивач просить суд стягнути з
відповідача середній заробіток за час
затримки виплати заробітної плати в
сумі 6829,24 грн., збитки за час невиплати
заробітної плати з урахуванням індексу
інфляції у сумі 149,55 грн.

В судовому засіданні позивач
уточнив свої позовні вимоги, та просив
суд стягнути з відповідача середній
заробіток за час затримки виплати
заробітної плати в сумі 6829грн. 24коп., та
збитки за час невиплати заробітної
плати з урахуванням індексу інфляції у
сумі 29грн.32коп. Крім того, позивач
просив розстрочити виконання судового
рішення строком на 6 місяців шляхом
щомісячної виплати грошових коштів.

Представник відповідача, згідно
довіреності в справі, в судовому
засіданні уточнений позов визнала.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України,
у разі визнання відповідачем позову,
суд за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Заслухавши пояснення сторін,
оглянувши матеріали справи, суд дійшов
висновку про можливість прийняття
визнання відповідачем позову, позов
підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що позивач в
період з 10 квітня 2013 року по 24.12.2013року
працював на посаді слюсаря КВПтаА на
ПАТ «Білоцерківський завод гумових
технічних виробів», та був звільнений з
займаною посади в зв'язку зі
скороченням чисельності працівників.
На день звільнення з роботи, згідно
наказу від 24.12.2013року №42к за п.1 ст.40
КЗпП України йому було нараховано
6015,13грн., тобто: заробітна плата за
листопад-грудень 2013року - 2591,88коп.,
компенсація за невикористану
відпустку -724,43грн., вихідна допомога -
2698,72грн. Повний розрахунок зазначеної
суми відповідачем був здійснений
частинами - 06.03.2014року на суму -1815грн.,
14.03.2014року на суму 1000грн. та 24.04.2014року
на суму - 3200грн.3коп.

Відповідно до Довідки №3 від
24.12.2013року наданої відповідачем,
середньоденна заробітна плата
позивача становить 56грн.44коп. Згідно
даної довідки станом на 24.04.2014року
відповідач повинен виплатити позивачу
суму компенсації заборгованості
середнього заробітку за час затримки
заробітної плати, що становить 6829,24
грн. (56,44 х 121 = 6829грн.24коп.) з яких: 56,44грн.-
сума середньоденної заробітної плати;
121 - кількість днів з дня звільнення по
день звернення з позовом до суду.

Встановлено, що за період з
24.12.2013року по 24.04.2014року сума
компенсації за невчасну виплату
заробітної плати з урахуванням індексу
інфляції становить 29,32грн.
Представником відповідача було надано
розрахунок індексації заробітної
плати ОСОБА_1, з якої вбачається, що
індексація заробітної плати за
листопад-грудень 2013року ОСОБА_1 у
зв'язку з порушенням терміну виплати
складає 29,32грн. Позивач погодився з
даним розрахунком.

Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП
України заробітна плата виплачується
працівникам регулярно в робочі дні у
строки, встановлені колективним
договором, але не рідше двох разів на
місяць через проміжок часу, що не
перевищує шістнадцяти календарних
днів.

Вирішуючи спір про стягнення суми
середнього заробітку за час затримки,
суд керується вимогами статті 116
Кодексу Законів про працю України,
відповідно до якої при звільненні
працівника виплата всіх сум, що
належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Аналізуючи вищеназвану норму
закону, суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача на користь
позивача нараховану суму середнього
заробітку за час затримки виплати
заробітної плати в сумі 6829,24грн., що
знайшло своє підтвердження в судовому
засіданні, а тому позов в цій частині
підлягає до задоволення.

Згідно ч.6 ст. 95 КЗпП України
заробітна плата підлягає індексації у
встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 34 Закону
України «Про оплату праці» компенсація
працівникам втрати частини заробітної
плати у зв'язку з порушенням строків її
виплати, проводиться відповідно до
індексу зростання цін на споживчі
товари і тарифів на послуги у порядку,
встановленому чинним законодавством.

Отже, відповідно до зазначених
правових норм та з урахуванням думки
представника відповідача, підлягає до
задоволення позовна вимога про
стягнення з відповідача компенсація
коштів за час невиплати заробітної
плати з урахуванням індексу інфляції в
сумі 29,32грн.

В судовому засіданні
представник відповідача обґрунтував
затримку належних позивачу виплат
тяжким фінансовим становищем
підприємства, просила суд розстрочити
виконання судового рішення строком на 6
місяців шляхом щомісячної виплати
грошових коштів, що погоджено з
позивачем.

Згідно ст. 217 ЦПК України суд,
який ухвалив рішення, може визначити
порядок його виконання, надати
відстрочку або розстрочити виконання,
вжити заходів для забезпечення його
виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до Закону України
«Про судовий збір» позивачі - за
подання позовів про стягнення
заробітної плати, поновлення на роботі
та за іншими вимогами, що випливають із
трудових правовідносин від сплати
судового збору звільняються. Однак,
позивачем було сплачено судовий збір в
розмірі 243грн.60коп. що підтверджується
квитанцією, а тому дані витрати слід
стягнути з відповідача на користь
позивача.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст.95,115,116,117 Кодексу
Законів про працю України, ст. 34 Закону
України « Про оплату праці», ст.ст.
10,60,61,81, 174, 213-215, 217, 296 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Білоцерківський завод
гумових технічних виробів» на користь
ОСОБА_1 середній заробіток за час
затримки виплати заробітної плати в
сумі 6829грн. 24коп., та компенсація за час
невиплати заробітної плати з
урахуванням індексу інфляції у сумі
29грн.32коп. Всього : 6858 грн. 56 коп. (шість
тисяч вісімсот п'ятдесят вісім гривень
п'ятдесят шість копійок).

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Білоцерківський завод
гумових технічних виробів» на користь
ОСОБА_1 витрати пов'язані зі сплатою
судового збору в розмірі 243грн.60коп.

Розстрочити виконання рішення суду
строком на шість місяців, шляхом
стягнення визначеної щомісячної
виплати грошових коштів у розмірі 1183
грн. 70 коп.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайоннний
суд протягом 10днів з дня його
проголошення.

Суддя О. Я. Ярмола