У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Черненко В.А.,
Лесько А.О., Червинської
М.Є.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення апеляційного суду
Житомирської області від 11 грудня 2013
року, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«Приватбанк» звернулося до суду з
указаним позовом, в якому просило
звернути стягнення на предмет іпотеки
за договором іпотеки
від 21 листопада 2006 року на будинок
АДРЕСА_1, загальною площею 71,2 кв.м,
житловою - 47,3 кв.м, шляхом продажу
предмету іпотеки з укладенням від
імені відповідача договору
купівлі-продажу з іншою особою -
покупцем з отриманням витягу з
Державного реєстру прав власності для
можливості здійснення банком усіх дій,
передбачених нормативно - правовими
актами держави, необхідних для продажу
предмету іпотеки.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що
відповідно до умов кредитного договору
від 21 листопада 2006 року, укладеного між
закритим акціонерним товариством
комерційним банком «ПриватБанк»,
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк», та ОСОБА_4, останній
отримав кредит у розмірі 5 400 доларів
США зі сплатою 12 % річних за
користування кредитом з кінцевим
терміном повернення 18 листопада 2016
року. На забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором 21
листопада 2006 року укладено договір
іпотеки, предметом якого є будинок
АДРЕСА_1, що належить на праві власності
ОСОБА_4 Відповідач свої зобов'язання за
кредитним договором належним чином не
виконував, внаслідок чого станом на 7
грудня 2012 року утворилася
заборгованість у розмірі 8 785,85 доларів
США, з яких: заборгованість за кредитом
4 652,47 доларів США, заборгованість по
відсотках за користування кредитом 2
307,47 доларів США, заборгованість по
комісії за користування кредитом - 207,02
доларів США, пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором - 1
618,89 доларів США.

Рішенням Коростишівського районного
суду Житомирської області від 4 вересня
2013 року у задоволенні позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 11 грудня
2013 року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким позов задоволено.

У рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором від 21
листопада 2006 року, укладеним між
закритим акціонерним товариством
комерційний банк «ПриватБанк»,
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк», та ОСОБА_4, у розмірі
70 198 грн 94 коп. звернуто стягнення на
предмет іпотеки за відповідним
договором іпотеки від 21 листопада 2006
року, укладеним між закритим
акціонерним товариством комерційним
банком «ПриватБанк», правонаступником
якого є публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк», і
ОСОБА_4 - будинок АДРЕСА_1, загальною
площею 71,2 кв.м, житловою - 47,3 кв.м.
Визначено спосіб реалізації предмету
іпотеки шляхом застосування процедури
продажу, встановленої ст. 38 Закону
України «Про іпотеку», визначено
початкову ціну продажу предмету
іпотеки на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності - незалежним
експертом на стадії оцінки майна.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить рішення
апеляційного суду скасувати і залишити
в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, законність
та обґрунтованість рішення
апеляційного суду в межах касаційного
оскарження, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції та ухвалюючи
нове рішення про задоволення позову,
правильно встановив характер спірних
правовідносин сторін у справі та
застосував норми матеріального права,
які регулюють ці правовідносини,
вирішив спір з урахуванням конкретних
обставин справи з дотриманням норм
процесуального права.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваного рішення апеляційного
суду не дають підстав для висновку про
те, що судом при розгляді справи були
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є
підставами для скасування судових
рішень.

Ураховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає за необхідне касаційну
скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Житомирської області від 11 грудня
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

А.О. Лесько

М.Є. Червинська