Виноградівський районний суд
Закарпатської області
________________________________________________________________________
___________________________
Справа № 2-а-1753/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.06.2014 року
м.Виноградів

Виноградівський районний суд
Закарпатської області в особі
головуючого - судді Леньо В.В., при
секретарі - Дорда Д.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду у місті Виноградів цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 про визнання права власності.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2
помер батько чоловіка позивачки -
ОСОБА_3. Мати чоловіка позивачки -
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.
Чоловік позивачки - ОСОБА_5 помер
ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Спадкодавець ОСОБА_3
за життя побудував житловий будинок в
АДРЕСА_1. Рішенням Виноградівської
районної ради від 17.03.1986 року за №112
ОСОБА_3 виділено земельну ділянку 0,07 га
під забудову. 17.04.1986 року рішенням
Виноградівської районної ради ОСОБА_3
дозволено виготовлення документації
на забудову, а рішенням №11 від 13.06.1986
року дозволено вищевказаного будинку.
Позивачка з чоловіком проживали разом
з його батьками з моменту їх одруження
однією сім'єю, після смерті чоловіка
вона доглядала батьків, після їх
провела поховання. Спадковий будинок
фактично прийняла, оскільки як до
смерті так і до цього часу продовжує в
ньому жити. Відповідач ОСОБА_2 є сином
позивачки, претензій до спадкового
майна не ставить. Оскільки
спадкодавцями за життя
правовстановлюючих документів на
житловий будинок не виготовлено, що
унеможливлює оформити спадщину в
нотаріальному порядку, позивачка
просить визнати за нею право власності
на житловий будинок.

Позивачка в судове засідання не
з'явилася, однак до суду подала
письмове клопотання про розгляд справи
у її відсутності, позовні вимоги
підтримує повністю та просить суд такі
задовольнити з підстав, наведених в
позовній заяві (а.с.27).

Відповідач в судове засідання не
з'явився, однак до суду подав письмову
заяву про розгляд справи за його
відсутності, проти задоволення позову
не заперечує (а.с.26).

Обстеживши матеріали справи та
клопотання сторін, визнаючи в порядку
ст.169 ЦПК України необов'язковим
відібрання особистих пояснень від
учасників процесу, і, враховуючи, що у
справі наявні достатні матеріали про
права і взаємовідносини сторін, суд
вважає за можливе провести розгляд
справи на підставі наявних у ній
матеріалів та доказів і приходить до
висновку, що позовні вимоги є
підставними та підлягають
задоволенню, оскільки в судовому
засіданні встановлені ті обставини на
які посилається позивач в своїй
позовній заяві, відповідачкою позов
визнано повністю, що не суперечить
закону або порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб, тому в порядку
ст.174 ЦПК України визнання відповідачем
позову прийнято судом.

Розглядаючи вказану справу в межах
заявлених вимог та наданих сторонами
доказів, суд приходить до переконання,
що дані конкретні правовідносини
врегульовані Цивільним кодексом
України (2003 р.).

В судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько чоловіка
позивачки - ОСОБА_3 (а.с.12).

Мати чоловіка позивачки - ОСОБА_4
померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с.13).

Чоловік позивачки - ОСОБА_5 помер
ІНФОРМАЦІЯ_4 року (а.с.14, 15).

Спадкодавець ОСОБА_3 за життя побудував
житловий будинок в АДРЕСА_1. Рішенням
Виноградівської районної ради від
17.03.1986 року за №112 ОСОБА_3 виділено
земельну ділянку 0,07 га під забудову.
17.04.1986 року рішенням Виноградівської
районної ради ОСОБА_3 дозволено
виготовлення документації на забудову,
а рішенням №11 від 13.06.1986 року дозволено
вищевказаного будинку (а.с.8-9, 10, 11).

Відповідно до довідки КП
«Виноградівське РБТІ» № 147 від 14.03.2014
року житловий будинок в АДРЕСА_1
будівництвом завершений та його
вартість становить 68006 грн. будинок
зареєстрований за ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.18).

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є
перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців). В ст.1217 ЦК Ураїни,
зазначено, що спадкування здійснюється
за заповітом або за законом.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. Кожна
наступна черга спадкоємців за законом
одержує право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними спадщини
або відмови від її прийняття.

Згідно ст.1264 ЦК України у четверту
чергу право на спадкування за законом
мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.16 ЦК України визнання
права с одним із способів захисту
цивільних прав та інтересів, що
підлягають захисту судом.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є
перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Відповідно ч.1 ст.1222 ЦК України
спадкоємцями за заповітом і за законом
можуть бути фізичні особи, які є живими
на час відкриття спадщини, а також
особи, які були зачаті за життя
спадкодавця і народжені після
відкриття спадщини.

Частиною 3 статті 1223 ЦК України
передбачено, що право на спадкування
виникає у день відкриття спадщини.

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

У відповідності до ст.392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до статті 1 Першого
протоколу до Конвеціїї про захист прав
людини і основоположних свобод кожна
фізична або юридична особа має право
мирно володіти своїм майном. Ніхто не
може бути позбавлений своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і на
умовах, передбачених законом і
загальними принципами міжнародного
права.

Як видно з представлених доказів,
будинок будівництвом завершений,
знаходиться в сільському населеному
пункті, 1986 року побудови, має окремий
порядковий номер, інші особи на
володіння та користування даним
будинком на підставах, передбачених
законом, своїх прав не заявляють,
придатність будинку для проживання
ніким не оспорюється.

В той же час, право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом, власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, а також якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою(ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Крім того, згідно ч.4 ст.3 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на

нерухоме майно та їх обтяжень" права на
нерухоме майно, що виникли до набрання
чинності цим Законом, визнаються
дійсними у разі відсутності їх
державної реєстрації, передбаченої цим
Законом, за таких умов: якщо реєстрація
прав була проведена відповідно до
законодавства, що діяло на момент їх
виникнення, або якщо на момент
виникнення прав діяло законодавство,
що не передбачало обов'язкової
реєстрації таких прав. А у
відповідності до п.5 ч.1 ст.19 цитованого
Закону державна реєстрація прав
проводиться на підставі, зокрема,
рішень судів, що набрали законної сили.

За таких встановлених у судовому
засіданні обставин, суд, розглядаючи
вказану справу в межах заявлених
позивачем вимог та на підставі наданих
сторонами доказів, які оцінені судом в
їх сукупності, вважає, що позивачем на
законних підставах набуто право
власності на спадкове майно, тому
позовні вимоги підлягають до
задоволення в повному обсязі і за ним
необхідно визнати право власності на
житловий будинок.

Керуючись ст.ст. 10, 27, 31, 60, 61, 169, 174, 209,
212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право
власності в цілому на житловий будинок
з надвірними спорудами АДРЕСА_1
загальна корисна площа якого становить
56,5 кв.м., в т. ч. житлова - 29,3 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

ГоловуючийВ. В. Леньо