Номер провадження: 22-ц/785/5460/14
Головуючий у першій інстанції Бальжик
Доповідач Ступаков О. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого Ступакова О.А.

суддів: Варикаші О.Д., Станкевича В.А.

при секретарі - Стадніченко А.І.

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору - ОСОБА_4, Ізмаїльська
міська рада, виконавчий комітет
Ізмаїльської міської ради, про
визначення порядку користування
квартирою та її перепланування, та
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи,
які не заявляють самостійних вимог
щодо предмету спору - ОСОБА_2,
Ізмаїльська міська рада, про визнання
порядку користування квартою та її
перепланування за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Ізмаїльського
міського суду Одеської області від 09
квітня 2014 року, -

встановила:

У травні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із позовом до ОСОБА_5 про
визначення порядку користування
квартирою та її перепланування. В
обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2
посилалася на те, що на підставі
рішення виконкому Ізмаїльської
міської ради за №101 та ордеру №67 від
28.02.1980 року ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 як
члени однієї сім'ї вселилися до
квартири АДРЕСА_2. Дана квартира
загальною площею 42 кв.м та складається
з двох житлових кімнат площею 27,5 кв.м,
коридору, кухні, ванної кімнати,
туалету і комори. ОСОБА_6 помер.

У 1998 році народився ОСОБА_4, який був
зареєстрований за даною адресою як
член сім'ї. Власником спірної квартири
є Ізмаїльська міська рада, а вони
втрьох є її наймачами. На даний час в
квартирі зареєстровані та постійно
проживають: ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4
Особовий рахунок оформлений на
відповідачку, яка є головним
квартиронаймачем.

ОСОБА_5 перешкоджає ОСОБА_2 та її синові
в реалізації прав та обов'язків, які
випливають з договору найму. Так,
відповідачка неодноразово намагалася
у судовому порядку виселити їх з
квартири, постійно вимагає звільнити
займану житлову площу, вчиняє сварки,
забороняє користуватися комунальними
послугами та приймати участь у їх
оплаті. З 1995 року між ними склалися
вкрай неприязні стосунки, сторони
припинили вести спільне господарство
та перестали бути членами однієї сім'ї.
Спільне користування житловими
приміщеннями квартири стало
неможливим.

У відповідності до вимог ст.104 ЖК
України ОСОБА_2 має намір укласти з
міською радою окремий договір найму,
проте ОСОБА_5 на це згоду не дає та у
добровільному порядку визначити
порядок користування квартирою
відмовляється, у зв'язку з чим, вимушена
звернутися до суду.

10.10.2013 року до суду із позовом до ОСОБА_5
звернулася третя особа, яка заявляє
самостійні вимоги щодо предмету спору,
ОСОБА_4 Позовні вимоги обґрунтовані
доводами, на які посилалася ОСОБА_2 у
своїй позовній заяві (а.с.101-103).

Відповідачка та її представник позов
не визнали.

Представник третіх осіб - Ізмаїльської
міської ради та виконавчого комітету
Ізмаїльської міської ради не
заперечувала проти задоволення
позовів зазначаючи, що дозвіл на
переобладнання квартири виконавчим
комітетом Ізмаїльської міської ради
надається лише за наявності згоди всіх
наймачів. У разі відсутності такої
згоди, виконавчий комітет радить
звернутися для вирішення спору до суду.

Рішенням Ізмаїльського міського суду
Одеської області від 09 квітня 2014 року
позовні вимоги задоволені. Визначений
порядок користування квартирою
АДРЕСА_2, згідно з Додатком №2 до
висновку №6/4-2014 по додатковій
будівельно-технічній експертизі від
31.03.2014 року, за яким: у безпосереднє
користування ОСОБА_5 виділено жилу
кімнату №5-2 площею 12,5 кв.м та балкон
приведеною площею 0,8 кв.м - всього 13,3
кв.м.

У користування ОСОБА_2 та ОСОБА_4
виділено жилу кімнату №5-3 площею 14,3
кв.м та коридор №5-8 площею 3,1 кв.м -
всього 17,2 кв.м;

У спільному користуванні ОСОБА_5,
ОСОБА_2, ОСОБА_4 залишені приміщення:
№№5-1 - коридор площею 4,4 кв.м, 5-5 - кухня
площею 4,2 кв.м, 5-6 - ванна кімната площею
2,5 кв.м, 5-7 - вбиральня площею 1,1 кв.м, -
всього 12,2 кв.м.

Покладено на ОСОБА_2 та ОСОБА_4
виконання робіт за їх рахунок з
перепланування квартири АДРЕСА_2 у
відповідності до доопрацьованого
варіанту №3, запропонованого
архітектором ОСОБА_7, а також варіанту
№3 Додатку №1 до висновку №6/4-2014 по
додатковій будівельно-технічній
експертизі від 31.03.2014 року, за якими:

приміщення №5-2 площею 15,9 кв.м розділити
перегородкою на два - жилу кімнату
площею 12,5 кв.м та коридор площею 3,1 кв.м,
проектною шириною 1,1 м;

для організації житлової кімнати №5-3
площею 14,3 кв.м об'єднати приміщення
жилої кімнати №5-3 площею 11,6 кв.м та
комори №5-4 площею 2,3 кв.м шляхом
розбирання існуючої між ними
перегородки;

встановити міжкімнатні двері між
приміщенням №5-1 площею 4,4 кв.м та
приміщенням №5-2 площею 12,5 кв.м;

встановити міжкімнатні двері між
приміщенням №5-1 площею 4,4 кв.м та
приміщенням №5-8 площею 3, 10 кв.м, а також
між приміщенням №5-8 площею 3,10 кв.м та
приміщенням №5-3 площею 14, 3 кв.м.

Не погодившись з зазначеним рішенням
суду, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду в зв'язку з
тим, що воно ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
невідповідністю висновків суду
обставинам справи з ухваленням нового
рішення про відмову в задоволенні
позову в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції посилався на те, що
28.02.1980 року сім'ї у складі трьох осіб -
ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 виконавчим
комітетом Ізмаїльської міської ради
народних депутатів видано ордер за №67
на квартиру АДРЕСА_2.

Вищезазначена квартира загальною
площею 42 кв.м. (жилою - 27,5 кв.м), до складу
якої входять приміщення: №№5-1 - коридор
площею 4,4 кв.м, 5-2 - жила кімната площею
15,9 кв.м, 5-3 - жила кімната площею 11,6 кв.м,
5-4 - комора площею 2,3 кв.м, 5-5 - кухня
площею 4,2 кв.м, 5-6 - ванна кімната площею
2,5 кв.м, 5-7 - вбиральня площею 1,1 кв.м.
Приміщення №5-2 є прохідною жилою
кімнатою.

Стаття 64 ЖК УРСР визначає, що члени
сім'ї наймача, які проживають разом з
ним, користуються нарівні з наймачем
усіма правами і несуть усі обов'язки, що
випливають з договору найму жилого
приміщення. До членів сім'ї наймача
належать дружина наймача, їх діти і
батьки. Членами сім'ї наймача може бути
визнано й інших осіб, якщо вони
постійно проживають разом з наймачем і
ведуть з ним спільне господарство. Якщо
особи, зазначені в частині другій цієї
статті, перестали бути членами сім'ї
наймача, але продовжують проживати в
займаному жилому приміщенні, вони
мають такі ж права і обов'язки, як
наймач та члени його сім'ї.

Відповідно до ч.2 ст.65 ЖК УРСР особи, що
вселилися в жиле приміщення як члени
сім'ї наймача, набувають рівного з
іншими членами сім'ї права
користування жилим приміщенням, якщо
при вселенні між цими особами, наймачем
та членами його сім'ї, які проживають з
ним, не було іншої угоди про порядок
користування жилим приміщенням.

На час розгляду справи в спірній
квартирі, яка не є приватизованою,
зареєстровані та проживають ОСОБА_2, її
син ОСОБА_4, а також ОСОБА_5 Головним
квартиронаймачем є ОСОБА_5 Між
сторонами склався порядок
користування квартирою, за яким
позивачка і третя особа займають
приміщення №5-3 площею 11, 6 кв.м,
відповідачка - приміщення №5-2 площею 15,
9 кв.м.

Протягом тривалого часу між позивачкою
ОСОБА_2, третьою особою ОСОБА_4 та
відповідачкою ОСОБА_5 склалися вкрай
неприязні стосунки, які
супроводжуються періодичними сварками
та рукоприкладством. Однією з причин
конфлікту є та обставина, що позивачка
та її син, весь час, у тому числі у
вечірній, ходять повз кімнату
відповідачки та іноді проводять
гостей, чим заважають останній
відпочивати, переодягатися та інше.
Також відповідачка ОСОБА_5 без згоди
інших мешканців квартири звернулася із
заявою до КП «Теплові мережі
Ізмаїлтеплокомуненерго» про
відключення від теплопостачання, не
дає ОСОБА_2 та ОСОБА_4 квитанції на
оплату житлово-комунальних послуг
тощо. Дані обставини підтверджені
показаннями всіх без винятку допитаних
у судовому засіданні свідків,
численним зверненнями до суду із
позовами про визнання осіб такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням та виселення, а також із
заявами до правоохоронних органів на
неправомірні дії.

Наявність нетерпимості один до одного
сторони не приховували та не
спростовували під час судового
засідання, що у відповідності до ч.1 ст.61
ЦПК України не підлягає додатковому
доказуванню.

Виконавчим комітетом Ізмаїльської
міської ради на звернення ОСОБА_2
листом за вих.Л-816 від 30.04.2010 року
роз'яснено, що розподіл особових
рахунків та видача абонентської книжки
за відсутності згоди всіх наймачів
можливий лише за рішенням суду про
розподіл квартири та визначення
порядку користування житловими
приміщеннями.

За змістом ч.4 ст.816 ЦК України порядок
користування житлом наймачем та
особами, які постійно проживають разом
з ним, визначається за домовленістю між
ними, а у разі спору - встановлюється за
рішенням суду.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.104 ЖК УРСР член сім'ї
наймача вправі вимагати, за згодою
інших членів сім'ї, які проживають
разом з ним, укладення з ним окремого
договору найму, якщо жилу площу, що
припадає на нього, може бути виділено у
вигляді приміщення, яке відповідає
вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі
відмовлення членів сім'ї дати згоду на
укладення окремого договору найму, а
також у разі відмови наймодавця в
укладенні такого договору спір може
бути вирішено в судовому порядку.

У відповідності до ст.63 ЖК УРСР
предметом договору найму жилого
приміщення в будинках державного і
громадського житлового фонду є окрема
квартира або інше ізольоване жиле
приміщення, що складається з однієї чи
кількох кімнат, а також одноквартирний
жилий будинок. Не можуть бути
самостійним предметом договору найму:
жиле приміщення, яке хоч і є
ізольованим, проте за розміром менше
від встановленого для надання одній
особі (частина перша статті 48), частина
кімнати або кімната, зв'язані з іншою
кімнатою спільним входом, а також
підсобні приміщення (кухня, коридор,
комора тощо).

Відповідно до ч.1 ст.48 ЖК УРСР жиле
приміщення надається громадянам у
межах норми жилої площі, але не менше
розміру, який визначається Кабінетом
Міністрів України і Федерацією
професійних спілок України.

За змістом ч.ч.1, 2 ЖК УРСР
переобладнання і перепланування
жилого приміщення допускаються за
згодою наймача, членів сім'ї, які
проживають разом з ним, та наймодавця і
з дозволу виконавчого комітету
місцевої Ради народних депутатів. У
разі відмови наймодавця, наймача або
членів його сім'ї у згоді на
переобладнання чи перепланування
жилого приміщення спір може бути
вирішено в судовому порядку, якщо на
переобладнання чи перепланування є
дозвіл виконавчого комітету місцевої
Ради народних депутатів.

Аналогічну за змістом норму містить
п.п.1.4.1 п.1.4 Правил утримання жилих
будинків та прибудинкових територій,
затверджених наказом
Держжитлокомунгоспу України 17.05.2005
року за №76 (далі - Правила).

Згідно з п.п.1.4.3 п.1.4 Правил до елементів
перепланування жилих приміщень
належать: перенесення і розбирання
перегородок, перенесення і влаштування
дверних прорізів, улаштування і
переустаткування тамбурів, прибудова
балконів на рівні перших поверхів
багатоповерхових будинків.

Відповідно до п.4 Правил користування
приміщеннями житлових будинків,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України 08.10.1992 року за №572,
власники, наймачі (орендарі) приміщень
житлових будинків мають право на
переобладнання і перепланування
житлових і підсобних приміщень,
балконів і лоджій за відповідними
проектами без обмеження інтересів
інших громадян, які проживають у
будинку, з дозволу власника будинку
(квартири) та органу місцевого
самоврядування, виданого в
установленому порядку.

Нормативними правовими актами
визначено поняття переобладнання
об'єктів, які не належать до
самочинного будівництва і відповідно
не вимагають дозволу на його
проведення.

Згідно п.3.2 розділу 3 Інструкції про
порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна, затвердженої наказом Держбуду
України 24.05.2001 року за №127, не є
самочинним будівництвом, зокрема
улаштування чи закриття дверних
(віконних) прорізів у внутрішніх не
капітальних стінах, збільшення або
зменшення житлової або допоміжної
площі за рахунок демонтування або
влаштування перегородок (без порушення
капітальних несучих стін, несучих
конструкцій, опор, балок), комор,
утеплення і оздоблення стін.

Для переобладнання, перепланування
квартири, крім переобладнань, які
вважаються самочинним будівництвом,
його наймачу немає необхідності
отримувати дозвіл органу місцевого
самоврядування на проведення
конкретних робіт.

Згідно варіантів реконструкції
квартири АДРЕСА_2, запропонованих
архітектором ОСОБА_7, передбачається
утворення двох ізольованих жилих
кімнат. Для цього запропоновано
приміщення №5-2 площею 15,9 кв.м розділити
перегородкою на два - жила кімната
площею 13, 0 кв.м та коридор площею 2, 85
кв.м (проектна ширина коридору 1 м).
Відповідно після перепланування
квартири у її складі будуть наступні
приміщення: №№5-1 - коридор площею 4,4
кв.м, 5-2 - жила кімната площею 13,0 кв.м,
5-3 - жила кімната площею 11,6 кв.м, 5-4 -
комора площею 3,3 кв.м, 5-5 - кухня площею 4,2
кв.м, 5-6 - ванна кімната площею 2,5 кв.м, 5-7 -
вбиральня площею 1,1 кв.м, 5-8 - коридор
площею 2,85 кв.м, загальною площею 42 кв.м,
у тому числі жилої 27,5 кв.м (а.с.6, 7). При
цьому, згідно з варіантом №1 при вході з
приміщення №5-1 до приміщення №5-8
передбачається наявність двері, тоді
як згідно з варіантом №2
передбачається наявність арочного
прорізу (а.с.5, 6 т.1).

За змістом висновку експерта в цілому
запропоновані архітектором ОСОБА_7
варіанти реконструкції квартири
АДРЕСА_2 не суперечать вимогам ДБН
В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові
будинки. Основні положення» і після
наданих уточнень можуть бути прийняті
за основу для перепланування з
утворенням двох ізольованих житлових
кімнат у такому складі приміщень: №№5-1
- коридор площею 4,4 кв.м, 5-2 - жила
кімната площею 12,5 кв.м, 5-3 - жила кімната
площею 11,6 кв.м, 5-4 - комора площею 3,3 кв.м,
5-5 - кухня площею 4,2 кв.м, 5-6 - ванна
кімната площею 2,5 кв.м, 5-7 - вбиральня
площею 1,1 кв.м, 5-8 - коридор площею 3,1 кв.м,
загальною площею 43,5 кв.м, у тому числі
жилої 24,1 кв.м (з урахуванням приведеної
у відповідності до п.В.2 додатку В ДБН
В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові
будинки. Основні положення» площі
незаскленого балкону). Після вказаного
перепланування можливо запропонувати
лише порядок користування для двох
членів сім'ї, за яким: у безпосереднє
користування одного з членів сім'ї
надається жила кімната №5-2 площею 12,5
кв.м та балкон приведеною площею 0,8 кв.м
- всього 13,3 кв.м; у безпосереднє
користування другого члена сім'ї
надається жила кімната №5-3 площею 11,6
кв.м, комора №5-4 площею 3.3 кв.м та
коридор №5-8 площею 3,1 кв.м - всього 18,0
кв.м; у їх спільному користуванні
залишаються приміщення позначені на
плані: №№5-1 - коридор площею 4,4 кв.м, 5-5 -
кухня площею 4,2 кв.м, 5-6 - ванна кімната
площею 2,5 кв.м, 5-7 - вбиральня площею 1,1
кв.м, - всього 12,2 кв.м. З огляду на вимоги
ст.50 ЖК УРСР інші варіанти порядку
користування приміщеннями квартири
експертом не вбачаються (а.с.202-213 т.1).

Як вбачається з доопрацьованого
висновку експерта за №66/27-2013 по судовій
будівельно-технічній експертизі від
20.01.2014 року після перепланування
приміщень квартири АДРЕСА_2 у
відповідності до запропонованих
ОСОБА_8 варіантів можливо
запропонувати лише порядок
користування для двох членів сім'ї, за
яким: у безпосереднє користування
одного з членів сім'ї надається жила
кімната №5-2 площею 12,5 кв.м та балкон
приведеною площею 0,8 кв.м - всього 13,3
кв.м; у безпосереднє користування
другого члена сім'ї надається жила
кімната №5-3 площею 11,6 кв.м, комора №5-4
площею 2,3 кв.м та коридор №5-8 площею 3,1
кв.м - всього 17,0 кв.м; у їх спільному
користуванні залишаються приміщення
позначені на плані: №№5-1 - коридор
площею 4,4 кв.м, 5-5 - кухня площею 4,2 кв.м, 5-6
- ванна кімната площею 2,5 кв.м, 5-7 -
вбиральня площею 1,1 кв.м, - всього 12,2
кв.м. За вказаним варіантом у
користування третього члена сім'ї не
виділяється жодне з приміщень.
Встановлення іншого варіанту порядку
користування можливе лише за умови
доопрацювання запропонованих ОСОБА_8
варіантів перепланування, а саме
об'єднання приміщень жилої кімнати №5-3
площею 11,6 кв.м та комори №5-4 площею 2,3
кв.м шляхом розбирання існуючої між
ними перегородки, в результаті чого
площа жилої кімнати буде збільшена до
14,1 кв.м, що є достатнім для облаштування
спальні на дві особи, як передбачено
п.2.24 ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди.
Житлові будинки. Основні положення».
Після вказаного перепланування
можливо запропонувати порядок
користування, за яким: у безпосереднє
користування одного з членів сім'ї
надається жила кімната №5-2 площею 12,5
кв.м та балкон приведеною площею 0,8 кв.м
- всього 13,3 кв.м; у безпосереднє
користування інших двох членів сім'ї
надається жила кімната №5-3 площею 14,1
кв.м та коридор №5-8 площею 3,1 кв.м -
всього 17,2 кв.м; у їх спільному
користуванні залишаються приміщення
позначені на плані: №№5-1 - коридор
площею 4,4 кв.м, 5-5 - кухня площею 4,2 кв.м, 5-6
- ванна кімната площею 2,5 кв.м, 5-7 -
вбиральня площею 1,1 кв.м, - всього 12,2 кв.м
(а.с.223-236 т.1).

Відповідно до доопрацьованого
варіанту реконструкції квартири
АДРЕСА_2, запропонованого архітектором
ОСОБА_7, передбачається утворення двох
ізольованих жилих кімнат. Для цього
запропоновано приміщення №5-2 площею 15,9
кв.м розділити перегородкою на два -
жила кімната площею 12,5 кв.м та коридор
площею 3,1 кв.м (проектна ширина коридору
1,1 м). Відповідно після перепланування
квартири за варіантами №№1, 2 у її
складі будуть наступні приміщення:
№№5-1 - коридор площею 4,4 кв.м, 5-2 - жила
кімната площею 12,5 кв.м, 5-3 - жила кімната
площею 11,6 кв.м, 5-4 - комора площею 2,3 кв.м,
5-5 - кухня площею 4,2 кв.м, 5-6 - ванна
кімната площею 2,5 кв.м, 5-7 - вбиральня
площею 1,1 кв.м, 5-8 - коридор площею 3,1 кв.м,
загальною площею 41,95 кв.м, у тому числі
жилої 24,1 кв.м. При цьому, згідно з
варіантом №1 при вході з приміщення №5-1
до приміщення №5-8 передбачається
наявність двері, тоді як згідно з
варіантом №2 передбачається наявність
арочного прорізу. Згідно з варіантом №3
передбачається об'єднання приміщень
жилої кімнати №5-3 площею 11,6 кв.м та
комори №5-4 площею 2,3 кв.м шляхом
розбирання існуючої між ними
перегородки. Після перепланування
квартири за варіантом №3 у її складі
будуть наступні приміщення: №№5-1 -
коридор площею 4,4 кв.м, 5-2 - жила кімната
площею 12,5 кв.м, 5-3 - жила кімната площею
14,3 кв.м, 5-5 - кухня площею 4,2 кв.м, 5-6 -
ванна кімната площею 2,5 кв.м, 5-7 -
вбиральня площею 1,1 кв.м, 5-8 - коридор
площею 3,1 кв.м, загальною площею 41,95 кв.м,
у тому числі жилої 26,8 кв.м (а.с.248 т.1).

Згідно з висновком експерта
№6/4-2014 по додатковій
будівельно-технічній експертизі від
31.03.2014 року із запропонованих
архітектором ОСОБА_8 варіантів
реконструкції квартири АДРЕСА_2 з
улаштування двох ізольованих житлових
кімнат найбільш прийнятним для
проживання трьох осіб є варіант №3,
оскільки ним забезпечується створення
ізольованої кімнати площею 14,3 кв.м, що є
достатнім для облаштування спальні на
дві особи, як передбачено п.2.24 ДБН
В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові
будинки. Основні положення». Після
перепланування квартири можливо
запропонувати порядок користування, за
яким: у безпосереднє користування
одного з членів сім'ї надається жила
кімната №5-2 площею 12,5 кв.м та балкон
приведеною площею 0,8 кв.м - всього 13,3
кв.м; у безпосереднє користування інших
двох членів сім'ї надається жила
кімната №5-3 площею 14,3 кв.м та коридор
№5-8 площею 3,1 кв.м - всього 17,2 кв.м; у
спільному користуванні всіх трьох
членів сім'ї залишаються приміщення
позначені на плані: №№5-1 - коридор
площею 4,4 кв.м, 5-5 - кухня площею 4,2 кв.м, 5-6
- ванна кімната площею 2,5 кв.м, 5-7 -
вбиральня площею 1,1 кв.м, - всього 12,2 кв.м
(а.с.1-7 т.2).

Приймаючи до уваги, що сторони, а також
третя особа, яка заявляє самостійні
вимоги щодо предмету спору, протягом
тривалого часу перебувають у вкрай
неприязних стосунках, протягом
тривалого часу не можуть дійти згоди
щодо порядку користування квартирою,
враховуючи принципи справедливості,
розумності та сумлінності, суд першої
інстанції дійшов до висновку, що
позовні вимоги в частині визначення
порядку користування квартирою згідно
з Додатком №2 до висновку №6/4-2014 по
додатковій будівельно-технічній
експертизі від 31.03.2014 року є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Найбільш прийнятним варіантом
реконструкції спірної квартири для
визначення порядку користування нею
згідно з вимогами діючого
законодавства, суд вважає
доопрацьований архітектором ОСОБА_8
варіант №3, а також варіант №3 Додатку
№1 до висновку №6/4-2014 по додатковій
будівельно-технічній експертизі від
31.03.2014 року, так як ними забезпечується
створення ізольованої кімнати №5-3
площею 14, 3 кв.м, що є достатнім для
облаштування спальні на дві особи
(ОСОБА_2 та ОСОБА_4), а також ізольованої
кімнати №5-2 площею 12, 5 кв.м, що є
доцільним для людини похилого віку
(ОСОБА_5). Перепланування квартири
зменшить кількість конфліктних
ситуацій між її мешканцями.

Інших варіантів визначення порядку
користування квартирою та її
перепланування відповідачкою та її
представником запропоновано не було.

Доводи відповідачки та її представника
про те, що позивачка і третя особа мають
власне житло в с. Матроска
Ізмаїльського району Одеської області,
суд до уваги не приймає, адже будь-яких
допустимих доказів на підтвердження
даних обставин у судовому засіданні не
було.

Твердження ОСОБА_5 та її представника
про те, що ОСОБА_2 та її син ОСОБА_4 не
проживають за спірною адресою, а
проживають в с. Матроска Ізмаїльського
району Одеської області
спростовуються рішеннями
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 13.07.1997 року, 09.10.2001
року, 25.12.2009 року, які були залишені без
змін судом апеляційної інстанції
(а.с.8-10, 13, 14, 18 т.1), довідкою з місця
мешкання про склад сім'ї та прописку за
№335 від 24.12.2012 року (а.с.15 т.1), довідками
виконавчого комітету Матроської
сільської ради Ізмаїльського району
Одеської області за вих.№02-11/1124 від
01.10.2013 року, №498 від 17.10.2013 року (а.с.88 т.1),
а також показаннями допитаних у
судовому засіданні свідків ОСОБА_9,
ОСОБА_10 та ОСОБА_11 Відповідачка із
зустрічним позовом про визнання осіб
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням, не зверталася.

Заперечення відповідачки в тій
частині, що позивачка та її син
проживають в квартирі без правових
підстав, так як квартира була виділена
особисто їй за місцем роботи, суд
вважає безпідставними, так як ордер за
№67 від 28.02.1980 року у встановленому
законом порядку недійсним не
визнавався. ОСОБА_5, перебуваючи на
квартирному обліку, від однокімнатної
квартири відмовилася, оскільки її сім'я
складалася із трьох осіб: чоловіка та
племінниці ОСОБА_2 (а.с.87 т.1).

Колегія погоджується з зазначеними
висновками суду першої інстанції.

Посилання в апеляційній скарзі, що
ОСОБА_2 та її син ОСОБА_4 втратили право
користування житловим приміщенням
квартирою АДРЕСА_2 є безпідставним,
оскільки ОСОБА_3 не надано відповідного
судового рішення про визнання ОСОБА_2
та її син ОСОБА_4 такими, що втратили
право користування зазначеною
квартирою. Не проживання особи в
квартирі без відповідного судового
рішення про визнання її такою, що
втратила право користування квартирою
не позбавляє особу на проживання та
користування квартирою.

Зазначення в апеляційній скарзі, що
сторони знаходяться у неприязнених
відносинах, що є підставою для відмови
в задоволенні позову, є помилковим,
оскільки ОСОБА_2, ОСОБА_4 мають право на
користування квартирою АДРЕСА_2 та
відповідно до положень ст.104 ЖК УРСР
вправі вимагати, укладення з ним
окремого договору найму.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновками суду першої інстанції з їх
оцінкою.

На підставі наведеного колегія вважає,
що суд першої інстанції порушень норм
матеріального та процесуального права
при ухваленні рішення не допустив, а
наведені в апеляційній скарзі доводи
висновки суду першої інстанції не
спростовують.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.1 308, 313-315 ЦПК
України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 Відхилити.
Рішення Ізмаїльського міського суду
Одеської області від 09 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення однак може бути оскаржена
до суду касаційної інстанції на
протязі двадцяти днів.

Судді
О. А. Ступаков

О.Д. Варикаша

В. А. Станкевич