АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/6035/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/1812/14
Головуючий у 1-й інстанції Зоріна Д.О.
Доповідач Корнієнко В. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Корнієнка В.І.,

Суддів: Карпушина Г.Л., Абрамова П.С.,

При секретарі: Коротун І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засідання в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційними скаргами Комунального
підприємства «Кременчукводоканал»
Кременчуцької міської ради та ОСОБА_1

на рішення Крюківського районного
суду міста Кременчука Полтавської
області від 15 квітня 2014 року

у справі за позовом Комунального
підприємства «Кременчукводоканал» до
фізичної особи ОСОБА_2, фізичної особи
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
надані послуги з водопостачання та
водовідведення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, КП "Кременчукводоканал",
звернулося до суду із вказаним позовом,
у якому просив суд ухвалити рішення
про стягнення з ОСОБА_1 на його користь
заборгованість за надані послуги з
водопостачання та водовідведення в
сумі 1402 грн. 89 коп., а також судовий збір
в розмірі 229 грн. 40 коп.

Позовні вимоги вмотивовував тим, що КП
"Кременчукводоканал" надавало послуги
з водопостачання та водовідведення
споживачу ОСОБА_1, що проживав за
адресою: АДРЕСА_1, у квартирі, що
належала йому на праві власності. Далі
позивач зазначав, що 26 січня 2005 року за
ініціативою відповідача між ним та
ОСОБА_2 був укладений договір дарування
вказаної квартири. Також умовами
договору було визначено, що за ОСОБА_1
зберігається право довічного
проживання у квартирі, у той час як
комунальні послуги мав сплачувати
ОСОБА_2

Окрім того, за позовом прокурора м.
Кременчука в інтересах ОСОБА_1 рішенням
Апеляційного суду Полтавської області
від 14 червня 2011 року, залишеним без змін
ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 8 жовтня 2012 року,
частково задоволено позовні вимоги та
встановлено, що 26 січня 2005 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в дійсності був
укладений договір довічного утримання,
а не договір дарування квартири ту у
зв'язку з невиконанням відповідачем
ОСОБА_2 зобов'язань договір довічного
утримання розірвано та поновлено право
власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1

Позивач зазначав, що в результаті
невиконання відповідачем зобов'язань
щодо оплати наданих послуг з
водопостачання та водовідведення
станом на 1 листопада 2013 року виникла
заборгованість в розмірі 1 402 грн. 89 коп.
за період з 1 серпня 2008 року по 1 липня 2011
року, у зв'язку із чим КП
«Кременчукводоканал» і вимушений
звернутись до суду із позовом про
стягнення заборгованості за надані
послуги з водопостачання та
водовідведення.

Ухвалою Крюківського районного суду м.
Кременчука від 18 березня 2014 року ОСОБА_1
залучений в якості співвідповідача до
участі у справі за позовом
Комунального підприємства
«Крменчукводоканал» до ОСОБА_2

Рішенням Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавського області від
15 квітня 2014 року позовні вимоги
юридичної особи: Комунального
підприємства «Кременчукводоканал» до
фізичної особи ОСОБА_2, фізичної особи
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
надані послуги з водопостачання та
водовідведення - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за
надані послуги з водопостачання та
водовідведення в розмір 371 грн. 72 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
комунального підприємства
«Кременчукводоканал» судовий збір в
розмірі 229 грн. 40 коп.

В задоволенні позовних вимог щодо
стягнення заборгованості за надані
послуги з водопостачання та
водовідведення з ОСОБА_2 - відмовлено.

З рішенням суду не погодився
позивач КП «Кременчукводоканал»,
внаслідок чого подав на нього
апеляційну скаргу, у якій просить
рішення скасувати та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги.

Апелянт вважає рішення суду
незаконним та необґрунтованим, та
таким, що ухвалено внаслідок
невідповідності висновків суду
фактичним обставинам справи, із
порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги
вмотивовує тим, що суд дійшов невірного
висновку щодо пропуску позивачем
строку позовної давності для звернення
до суду з цим позовом.

Також з рішенням суду не
погодився відповідач ОСОБА_1, який
подав на нього апеляційну скаргу. У
скарзі просить рішення місцевого суду
скасувати, вказуючи на те, що у період
нарахування заборгованості позивачем,
ним був укладений договір довічного
утримання з ОСОБА_2, на якого і має бути
покладений обов'язок по оплаті
комунальних послуг.

Колегія суддів, дослідивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, приходить до висновку, що
скарга підлягає до задоволення, за
наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є невідповідність висновків
суду обставинам справи та порушення
або неправильне застосування судом
матеріального або процесуального
права.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд
першої інстанції правомірно виходив з
наступних обставин.

Так, матеріалами справи
підтверджується, що 26 січня 2005 року між
відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був
укладений договір дарування квартири,
посвідчений приватним нотаріусом
Кременчуцького міського нотаріального
округу ОСОБА_3 та зареєстрований в
реєстрі за № 1360.

Згідно умов вказаного договору ОСОБА_1
подарував, а ОСОБА_2 прийняв у дар
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 23,6
кв.м,. За ОСОБА_1 зберігалося право на
довічне проживання у відчужуваній
квартирі.

Також матеріалами справи
підтверджується і не заперечується
сторонами, що рішенням Апеляційного
суду Полтавської області від 14 червня
2011 року було встановлено, що 26 січня 2005
року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в дійсності
був укладений договір довічного
утримання, а не договір дарування
квартири АДРЕСА_1. Цим же рішенням
розірвано договір довічного утримання
від 26 січня 2005 року, укладений між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, поновлено право
власності ОСОБА_1 на зазначену
квартиру.

Нормами статті 20, 21 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» визначені
права та обов'язки споживача та
виконавця житлово-комунальних послуг,
у відповідності до яких споживач має
право одержувати вчасно та відповідної
якості житлово-комунальні послуги
згідно із законодавством та умовами
договору на надання
житлово-комунальних послуг, а
обов'язком є надання таких послуг
вчасно та відповідної якості.

Згідно пункту 5 статті 20 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
встановлено обов'язок споживача
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.

Нормами статті 22 Закону України «Про
питну воду та питне водопостачання»
встановлено, що споживачі питної води
зобов'язані своєчасно вносити плату за
використану питну воду відповідно до
встановлених тарифів та послуги
централізованого водопостачання і
водовідведення.

Судом достовірно встановлено та не
оспорюється факт, що ОСОБА_1 постійно
проживав у квартирі АДРЕСА_1 у період з
01 серпня 2008 року по 01 липня 2011 року.

Споживачем за Законом України «Про
житлово-комунальні послуги» є фізична
чи юридична особа, яка отримує або має
намір отримати житлово-комунальну
послугу.

З урахуванням викладеного місцевий суд
дійшов обґрунтованого висновку з
приводу того, що споживачем
комунальних послуг з водопостачання та
водовідведення являвся саме
відповідач ОСОБА_1

В свою чергу, умовами договору
дарування, укладеного між сторонами,
який у майбутньому фактично визнаний
договором довічного утримання, не
обумовлено умови оплати комунальних
послуг при збереженні за відповідачем
ОСОБА_1 права на по життєве його
проживання у квартирі.

Рішенням Апеляційного суду
Полтавської області від 14 червня 2014
року лише встановлено факт укладення
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договору
довічного утримання. При цьому обсягу
здійснення такого утримання ні
рішенням суду, ні умовами договору не
було визначено.

Внаслідок цього, колегія суддів
погоджується з висновком районного з
приводу відсутності правових підстав
для покладення на ОСОБА_2 обов'язку по
оплаті комунальних послуг з
водопостачання та водовідведення
позивачу.

З цих же підстав не знаходять свого
підтвердження і доводи апеляційної
скарги ОСОБА_1 на рішення місцевого
суду.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
місцевий суд виходив з того, що позивач
пропустив строк позовної давності для
звернення з вимогами про відшкодування
заборгованості у період з 01 серпня 2008
року по 01 листопада 2010 року.

Проте, з таким висновком колегія суддів
не може погодитися за наступних
підстав.

Нормами статті 257 ЦК України
встановлено загальну позовну давність
тривалістю у три роки.

Позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення ( ч. 3
ст. 267 ЦК України)

Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України
позовна давність переривається у разі
пред'явлення особою позову до одного із
кількох боржників, а також якщо
предметом позову є лише частина вимоги,
право на яку має позивач..

Згідно ч. 3 вказаної статті після
переривання перебіг позовної давності
починається заново.

Матеріалами справи підтверджується, що
в жовтні 2011 року позивач звертався з
заявою про видачу судового наказу про
стягнення заборгованості за послуги з
водопостачання та водовідведення з
ОСОБА_1 за період, який визначений і
даному позові.

23 листопада 2011 року за заявою КП
«Кременчукводоканал» було винесено
судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1
заборгованості, який ухвалою від 16
грудня 2011 року скасовано на підставі
норм с. 105-1 ЦПК України за заявою
боржника.

За таких обставин КП
«Кременчукводоканал» були вчинені дії
які призвели до переривання строку
позовної давності для звернення до
суду з даним позовом, обставини чого
місцевий суд не перевірив та не взяв до
уваги.

Враховуючи викладене, судова колегія
дійшла висновку про те, що рішення
Крюківського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 15
квітня 2014 року підлягає скасуванню в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог за пропуском строку позовної
давності, з ухваленням нового про
задоволення позовних вимог КП
«Кременчукводоканал» до ОСОБА_1 у
повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 316 ЦПК
України, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Комунального
підприємства «Кременчукводоканал»
Кременчуцької міської ради -
задовольнити.

Рішення Крюківського районного
суду міста Кременчука Полтавської
області від 15 квітня 2014 року -
скасувати в частині відмови у
задоволенні позовних вимог за
пропуском строку позовної давності.
Ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Комунального підприємства
«Кременчукводоканал» Кременчуцької
міської ради заборгованість за послуги
з водопостачання та водовідведення
всього в сумі 1402 гривень 89 копійки за
період з 01 серпня 2008 року по 01 липня 2011
року.

В частині судових витрат та відмови у
задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 -
залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий суддя : /підпис/
В.І. Корнієнко

Судді: /підпис/ Г.Л. Карпушин
/підпис/ П.С. Абрамов

З оригіналом згідно: Суддя
апеляційного суду

Полтавської
області _______ В.І. Корнієнко