Справа № 523/5285/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2014 р. Суворовський
районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді Сувертак І.В.

при секретарі Мамренко Г.Г.

розглянув в відкритому судовому
засіданні в залі суду № 24 в місті Одесі

справу за скаргою

ОСОБА_1 на дії Першого
Суворовського відділу ДВС Одеського
міського управління юстиції ,

Установив:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою та
просить визнати дії державних
виконавців Першого Суворовського
відділу ДВС Одеського міського
управління юстиції при винесенні
постанов: про арешт майна від 30 жовтня
2013 року, постанови про стягнення з
боржника витрат на проведення
виконавчих дій від 06.08.2013р. в сумі 42,72
грн. і постанови про стягнення з
боржника виконавчого збору в сумі 826,83
грн., незаконними та скасувати
вищевказані постанови.

Свою скаргу мотивував наступним.
Скаржником зазначено, що в провадженні
Першого Суворовського відділу ДВС
Одеського міського управління юстиції
перебуває виконавчий лист №1527/8576/12 від
22.07.2013 року Суворовського районного
суду міста Одеси про стягнення з ОСОБА_1
грошової суми у розмірі 8268 грн. 32 коп. на
користь ПП «Адвокатська компанія
«Петков». 31 липня 2013 року старшим
державним виконавцем Першого
Суворовського відділу ДВС Одеського
міського управління юстиції
Танасійчук С. В. було винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження. 30 жовтня 2013 року старшим
державним виконавцем Першого
Суворовського відділу ДВС Одеського
міського управління юстиції Савченко
С. В. було винесено постанову про арешт
всього майна ОСОБА_1 Оскільки скаржнику
було не відомо про винесення вказаних
постанов та не було надіслано у
встановленому законом порядку на його
адресу постанов, ОСОБА_1 просить
визнати дії державних виконавців
незаконними та скасувати
вищезазначені постанови.

Скаржник та його представник в судове
засідання з'явились, скаргу підтримали
та просили її задовольнити в повному
обсязі.

Представник Першого Суворовського
відділу ДВС Одеського міського
управління юстиції в судове засідання
не з'явився, про розгляд скарги
повідомлявся належним чином, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення. (а.с.
17).

Вивчивши матеріали справи, вислухав
скаржника та його представника суд
приходить до висновку, що в задоволенні
скарги необхідно відмовити виходячи з
наступного.

В судовому засіданні встановлено, що в
провадженні Першого Суворовського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
перебуває виконавчий лист №1527/8576/12,
котрий виданий 22.07.2013 року Суворовським
районним судом м. Одеси про стягнення з
ОСОБА_1 грошової суми у розмірі 8268 грн. 32
коп. на користь ПП «Адвокатська
компанія «Петков». 31 липня 2013 року
старшим державним виконавцем Першого
Суворовського відділу ДВС Одеського
міського управління юстиції
Танасійчук С. В. було винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження за вищевказаним
виконавчим листом. (а.с. 3). 30 жовтня 2013
року старшим державним виконавцем
Першого Суворовського відділу ДВС
Одеського міського управління юстиції
Савченко С. В. було винесено постанову
про арешт всього майна ОСОБА_1 у межах
суми звернення стягнення : 8268 грн. 32 коп.
(а.с. 4).

Як зазначив ОСОБА_1, в січні 2014 року ним
було добровільно виконано рішення суду
№1527/8576/12 про стягнення грошової суми у
розмірі 8268 грн. 32 коп. на користь ПП
«Адвокатська компанія «Петков».
Будь-яких належних доказів цього суду
не надано.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України,
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 384 ЦПК України,
скаргу може бути подано до суду
безпосередньо або після оскарження
рішення, дії або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби до начальника відповідного
відділу державної виконавчої служби.
Скарга подається до суду, який видав
виконавчий документ.

Водночас, відповідно до статті 1 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавче провадження, як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
зазначених у цьому Законі, спрямованих
на примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Із змісту постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 30 жовтня 2013 року
вбачається, що при її винесенні
державний виконавець керувався
вимогами статті 57 Закону України «Про
виконавче провадження».

Положеннями частини третьої наведеної
норми Закону України «Про виконавче
провадження» визначено, що
постановами, передбаченими частиною
другою цієї статті, може бути
накладений арешт у розмірі суми
стягнення з урахуванням виконавчого
збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій та застосованих
державним виконавцем штрафів, на все
майно боржника або на окремі предмети.

Як вбачається із змісту постанови від 30
жовтня 2013 року накладення арешту
державним виконавцем здійснено на все
майно боржника з визначенням розміру
заборгованості.

За положеннями частини третьої статті
60 Закону України «Про виконавче
провадження» з майна боржника може
бути знято арешт за постановою
начальника відповідного відділу
державної виконавчої служби, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, якщо виявлено
порушення порядку накладення арешту,
встановленого цим Законом.

Таким чином, враховуючи не завершення
виконавчого провадження на час
розгляду скарги в суді, підстави для
задоволення скарги відсутні, оскільки
скаржник, в частині скарги щодо
визнання дій державного виконавця щодо
винесення постанови від 30.10.2013 року про
накладення арешту на все його майно,
обрав неналежний спосіб захисту
порушеного права.

У даному випадку позивач, як сторона
виконавчого провадження, не
позбавлений можливості звернутися із
заявою до начальника Першого
Суворовського відділу ДВС Одеського
міського управління юстиції для зняття
арешту, а у випадку відмови у
задоволенні такої заяви оскаржити в
установленому законом порядку рішення
такого начальника до суду.

Щодо скарги в частині визнання дій
неправомірними та скасування
постанови про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій
від 06.08.2013р. в сумі 42,72 грн. і постанови
про стягнення з боржника виконавчого
збору в сумі 826,83 грн., суд вважає за
необхідне зазначити наступне.

Ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче
провадження»: У разі невиконання
боржником рішення майнового характеру
у строк, встановлений частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
його виконання, постановою державного
виконавця з

боржника стягується виконавчий збір у
розмірі 10 відсотків суми, що підлягає
стягненню, або вартості майна боржника,
що підлягає передачі стягувачу за
виконавчим документом.

Оскільки до стягнення за виконавчим
провадженням ВП №39130997 по виконанню
виконавчого листа Суворовського
районного суду м. Одеси №1527/8576/12 від
22.07.2013 року було пред'явлено 8268 грн. 32
коп., та у встановлений законом строк
ОСОБА_1 не виконав вимоги виконавчого
листа , державний виконавець
правомірно виніс постанову про
стягнення з боржника виконавчого збору
у встановленому розмірі та стягнення з
боржника витрат на проведення
виконавчих дій.

Таким чином, враховуючи вищевикладене
суд вважає скаргу ОСОБА_1 на дії Першого
Суворовського відділу ДВС Одеського
міського управління юстиції такою, що
не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.3,4,10,11,14, 294, 383-389 ЦПК
України, с, суд,-

Ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 на дії Першого
Суворовського відділу ДВС Одеського
міського управління юстиції про
визнання дій державного виконавця
незаконними та скасування постанови
Першого Суворовського відділу ДВС
Одеського міського управління юстиції
про арешт майна від 30 жовтня 2013 року ,
постанови про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій
від 06.08.2013р. в сумі 42,72 грн. і постанови
про стягнення з боржника виконавчого
збору в сумі 826,83 грн. - залишити без
задоволення.

Ухвала може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного суду через суд
Суворовського району міста Одеси
шляхом подачі в 5 денний строк з дня
проголошення ухвали апеляційної
скарги.

Суддя