АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5053/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Поштаренко О.В. Доповідач -
Черненкова Л.А.Категорія 48
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2014 року
м.
Дніпропетровськ

Судова колегія судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді -
Черненкової Л.А.

суддів -
Петешенкової М.Ю., Дерев'янка О.Г.

при секретарі - Бойко О.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 09 квітня 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4, третя особа: Самарський відділ
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції про зменшення
розміру аліментів; за зустрічним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення
пені, -

В С Т А Н О
В И Л А:

13 лютого 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із зазначеним позовом, за яким
просив суд зменшити розмір аліментів,
що стягується з нього на користь
відповідача на підставі рішення
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 10 березня 2009 року
на утримання доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з 12 частини від усіх видів
заробітку щомісячно, але не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку до 1/6 усіх
видів заробітку щомісячно, але не менше
30 відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку починаючи з
набранням рішення суду законної сили;
частково звільнити його від сплати
заборгованості зі сплати аліментів, та
зменшити розмір заборгованості. В
обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що рішенням
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 10.03.2009 року з
нього стягуються аліменти на користь
відповідача на утримання доньки
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 12
частини від усіх видів заробітку
щомісячно, але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи стягнення
з 16 лютого 2009 року щомісячно. З моменту
ухвалення рішення матеріальне
становище позивача значно змінилося, а
саме: раніше позивач отримував
заробітну плату у розмірі 2700 грн., а на
даний час отримує заробітну плату у
розмірі 1500 грн., інших видів заробітку
не має. Після сплати аліментів позивачу
не вистачає коштів на проживання. Не
зважаючи на скрутне становище, позивач
бажає сплатити заборгованість зі
сплати аліментів, але враховуючи
значний розмір заборгованості та той
факт, що розрахунок державного
виконавця не відповідає дійсним
обставинам у зв'язку із втратою
виконавцем довідок з місць
працевлаштування, позивач вимушений
звернутися до суду з проханням
частково звільнити його від сплати
заборгованості за аліментами у зв'язку
із скрутним матеріальним становищем.
На теперішній час неможливо відновити
втрачені довідки з місця роботи, що
були надані позивачем державному
виконавцю в період з 2010 року по 2012 рік в
зв'язку з ліквідацією деяких
підприємств, тож не маж можливості
зробити точний розрахунок
заборгованості.

24.02.2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із
зазначеною зустрічною позовною заявою,
за якою просила суд стягнути з
відповідача на її користь неустойку
(пеню) у розмірі 25 000 грн. та судові
витрати. В обґрунтування позовних
вимог за зустрічним позовом зазначала,
що згідно виконавчого листа від 23.09.2009
року, виданого на виконання рішення
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 10.03.2009 року,
стягнення аліментів з відповідача
ОСОБА_2 здійснюється з 16.02.2009 року до
повноліття дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
у розмірі 12 частини від усіх видів
заробітку щомісячно, але не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку. Згідно з
довідкою виданою державним виконавцем
Самарського ВДВС ДМУЮ заборгованість
по сплаті аліментів станом на 01.08.2014
року складає 53 013 грн. 50 коп. Враховуючу
значну суму неустойки (пені) від суми
несплачених аліментів, а саме 425 909 грн.
90 коп., позивач зменшила її розмір до 25000
грн.

Рішенням Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 09 квітня 2014 року
ухвалено: позовні вимоги ОСОБА_2-
задовольнити частково; зменшити розмір
аліментів, визначений рішенням
Самарського районного суду міста
Дніпропетровська від 10 березня 2009 року
та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
аліменти на утримання доньки - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх
видів заробітку (доходу), але не менше
ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку,
починаючи з 13 лютого 2014 року та до
досягнення дитиною повноліття, з
урахуванням індексації; в решті
позовних вимог - відмовити; зустрічний
позов ОСОБА_4 - задовольнити у повному
обсязі; стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_4 пеню від суми несплачених
аліментів у розмірі 25000 грн.; стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір у
розмірі 250 грн.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить рішення суду
скасувати у частині відмови у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 щодо
часткового звільнення позивача від
сплати заборгованості зі сплати
аліментів та у частині задоволення
позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення
пені у повному обсязі та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги ОСОБА_2 в частині часткового
звільнення позивача від сплати
заборгованості зі сплати аліментів та
зменшення розміру заборгованості,
зустрічний позов задовольнити
частково, зменшивши розмір неустойки з
урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін, що з'явилися,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги
в її межах та межах позовних вимог,
дійшла висновку, що апеляційну скаргу
необхідно задовольнити частково з
наступних підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до положень ст. 214 ЦПК
України під час ухвалення рішення суд
вирішує, зокрема, питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовуються
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються.

Вказаним вимогам закону рішення суду
першої інстанції повністю не
відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 10.03.2009 року
стягнуто з позивача на ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_4 на утримання дитини -
доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 12
частини від усіх видів заробітку
щомісячно, але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи стягнення
з 16 лютого 2009 року щомісячно.
Відповідно до свідоцтва про зміну
імені ОСОБА_4 змінила своє прізвище на
ОСОБА_4. Відповідно до повторного
свідоцтва про народження прізвище
дитини ОСОБА_5 змінено на ОСОБА_5 Згідно
з довідкою наданою ТОВ ВКф «Роткепс»
«ЛТД» загальна сума доходу за період з
17 серпня 2013 року по січень 2014 року
становить 8142,86 грн. У зв'язку з тим, що
ОСОБА_2 не виконував належним чином
покладені на нього обов'язки із сплати
аліментів згідно довідки наданої
державним виконавцем Самарського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції станом на 01.01.2014
року за ОСОБА_2 утворилась
заборгованість по аліментам у розмірі
52972 грн. 24 коп. Сума заборгованості
визначена у вказаній довідці не
заперечується сторонами. Крім того,
позивачем надано довідку про доходи,
відповідно до якої середньомісячний
заробіток позивача становить 1500 грн. на
місяць.

Задовольняючи частково позовні вимоги
за первісним позовом ОСОБА_2, районний
суд виходив з того, що вимоги позивача
щодо зменшення розміру аліментів є
частково обґрунтованими та підлягають
зменшенню до 14 частини усіх видів
заробітку щомісячно, але не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму
дитини відповідного віку, оскільки як
вбачається з матеріалів справи
матеріальний стан позивача змінився, а
саме зменшився його розмір заробітної
плати. Стосовно часткового звільнення
позивача ОСОБА_2 від сплати
заборгованості зі сплати аліментів, та
зменшення суми заборгованості суд
вважає їх необґрунтованими та
недоведеними, окрім того позивачем не
зазначено в якій саме частині він
просить звільнити його від сплати
аліментів.

Задовольняючи позовні вимоги за
зустрічним позовом ОСОБА_4, суд першої
інстанції виходив з того, що у
відповідача обов'язок сплачувати
аліменти виник з моменту набуття
рішенням про стягнення аліментів
законної сили, відповідач був
обізнаний про свій обов'язок
сплачувати аліменти та сплачував
аліменти не регулярно та в неповному
обсязі, державним виконавцем визначено
розмір заборгованості по сплаті
аліментів, підтвердженням відсутності
вини можуть бути лише такі обставини,
за яких заборгованість утворилася з
незалежних від платника аліментів
причин, зокрема, у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками.
Таким чином, відповідачу було
достовірно відомо про ухвалення
рішення про стягнення аліментів, а тому
суд не приймає до уваги доводів
відповідача за зустрічним позовом про
те, що заборгованість по аліментах
виникла не з його вини. З 2009 року по 2013
рік позивач за первісним позовом не
звертався з позовом про зменшення
розміру аліментів. Виходячи із
положень ст. ст. 7, 196 СК України оскільки
сума заборгованості по аліментам
становить 52972 грн. 24 коп. заявлена сума
пені у розмірі 25000 грн., є співрозмірною
до суми заборгованості.

Але з висновками суду першої
інстанції повністю погодитись не
можна, оскільки вони не відповідають
обставинам справи; недоведені
обставини, що мають значення для
справи, які суд вважав встановленими;
суд неправильно застосував норми
матеріального права; неповно суд
з'ясував обставини, що мають значення
для справи; не розрахував розмір пені,
що не відповідає вимогам закону.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний
прийняти рішення, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Проте зазначеним вимогам ухвалене
судом рішення не відповідає.

Суд узагалі належним чином не з'ясував
характер та суть заявлених вимог, не
дав належної правової оцінки зібраним
доказам, мотиви суду є
необґрунтованими.

Судова колегія вважає, що вказані
порушення призвели до неправильного
вирішення справи, тому суд апеляційної
інстанції на підставі п.п.1-4 ч.1 ст.309 ЦПК
України рішення суду першої інстанції
скасовує в частині задоволеного
зустрічного позову про стягнення пені
з ухваленням нового рішення в цій
частині із наступних підстав.

Судова колегія встановила, та це
підтверджено матеріалами справи, що
сторони у справі є батьками ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 30) згідно повторного
свідоцтва про народження, виданого 21
липня 2014 року Самарським відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції. Рішенням
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 10.03.2009 року з
ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь
ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 12 частини від
усіх видів заробітку щомісячно, але не
менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи стягнення з 16 лютого 2009 року
щомісячно. Сторони визнали, що прізвище
дитини було змінено з ОСОБА_5 на ОСОБА_5.

Згідно оглянутого судом апеляційної
інстанції виконавчого провадження №
12/1179/13488 Самарського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції
вбачається, що на підставі виконавчого
листа 2-828/09, виданого Самарським
районним судом м. Дніпропетровська від
26.03.2009 року щодо стягнення аліментів з
ОСОБА_2 з 16.02.2009 року до повноліття
дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 12
частини від усіх видів заробітку
щомісячно, але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку. Державний
виконавець підтвердила в судовому
засіданні апеляційної інстанції
розрахунок заборгованості по
аліментам вказаного боржника, згідно
довідки державного виконавця
Гаджиєвою Е.М. Самарського ВДВС
Дніпропетровського МУЮ станом на 01.01.2014
року за період з листопада 2009 року по
грудень 2013 року в сумі 52 972,24 грн.(а.с.55).

Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено,
що розмір аліментів, визначений за
рішенням суду або домовленістю між
батьками, може бути згодом зменшено або
збільшено за рішенням суду за позовом
платника або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або сімейного
стану, погіршення або поліпшення
здоров'я когось із них, та в інших
випадках, передбачених цим Кодексом.

З рішенням суду в частині зменшення
розміру аліментів з 12 частини до 14
частини зі всіх видів заробітку
(доходу) ОСОБА_2 сторони погоджуються, і
в цій частині рішення суду першої
інстанції не оскаржено. В цій частині
рішення суду, судова колегія залишає
без змін.

Щодо допущених описок в рішенні суду
першої інстанції, а саме: не
відповідність резолютивної частини
рішення суду в повному мотивованому
рішенні та вступній і резолютивній
частині його, то відповідно до вимог ст.
219 ЦПК України вказаний суд може з
власної ініціативи або за заявою осіб,
які беруть участь у справі, виправити
допущені у судовому рішенні описки чи
арифметичні помилки.

За положеннями ст. 196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.
Розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

У п. 22 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів" роз'яснено, що
передбачена ст. 196 СК України
відповідальність платника аліментів
за прострочення їх сплати у виді
неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилася з незалежних від нього
причин, зокрема, у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками. В
інших випадках стягується неустойка за
весь час прострочення сплати
аліментів. Суд може зменшити розмір
неустойки з урахуванням матеріального
та сімейного стану платника аліментів,
а за передбачених ст. 197 СК України умов
- повністю або частково звільнити його
від сплати заборгованості.

Таким чином, під час розгляду справи
суд повинен установити обставини, з
якими закон пов'язує звільнення від
відповідальності платника аліментів
за їх прострочення або зменшення
розміру неустойки.

Аналізуючи докази у справі, судова
колегія приходить до висновку, що факт
ухилення ОСОБА_2 від сплати аліментів
знайшов своє підтвердження за
розглядом справи у період з листопада
2009 року по грудень 2013 року включно,
оскільки за вказаний час виникла у
нього заборгованість по аліментам у
зв'язку з тим, що боржник сплачував
аліменти не регулярно та в меншому
розмірі, аніж було йому нараховано.
Поважних причин несплати аліментів у
вказаний період часу відповідачем, -
судова колегія не встановила та ОСОБА_2
доказів у підтвердження вказаних
обставин суду не надав. Не надано
доказів про те, що за вказаний період
часу відповідач не мав доходів.

Проводячи розрахунок пені у розмірі
одного відсотка від суми несплачених
аліментів, судова колегія виходить з
довідки по аліментам на боржника
ОСОБА_2, наданою державним виконавцем
Гаджиєвою Е.М. Самарського ВДВС
Дніпропетровського МУЮ станом на 01.01.2014
року (а.с. 55), а саме:

розрахунок пені:

листопад 2009 року нараховано 1346,19 грн.,
не сплачено х 31 день 1% =417,32 грн.;

січень 2010 року- 1011,50 грн., сплачено 300
грн. - борг 711,50 грн. х 31 день 1% =220,57 грн.;

лютий 2010 року -1011,50 грн., сплачено 350 грн.-
борг 661,50 грн. х 28 день 1% =185,22 грн.;
березень 2010 року - 401,32 грн., не сплачено
х 31 день 1% =124,41 грн.;

квітень 2010 року - 401,32 грн., сплачено 350
грн. - борг 51,32 х 30 дн. 1% =15,40 грн.; травень
2010 року - 401,32 грн., сплачено 350 грн. - борг
51,32 х 31 дн. 1% =15,90 грн.; червень 2010 року -
401,32 грн., сплачено 350 грн. - борг 51,32 х 30
дн. 1% =15,40 грн.;

липень 2010 року - 401,32 грн., не сплачено х 31
день 1% =124,41 грн.;

серпень 2010 року - 1097 грн., не сплачено х 31
дн. 1% =340,07 грн.;

вересень 2010 року - 1097 грн., не сплачено х
30 дн. 1% =329,10 грн.;

жовтень 2010 року - 1097 грн., не сплачено х 31
дн. 1% =340,07 грн.;

листопад 2010 року - 1097 грн., не сплачено х
30 дн. 1% =329,10 грн.;

грудень 2010 року -1097 грн., не сплачено х 31
дн. 1% =340,07 грн.;

січень 2011 року - 1346,02 грн. не сплачено х
31 день 1% =417,27 грн.;

лютий 2011 року -1346,02 грн., не сплачено х 28
день 1% =376,89 грн.;

березень 2011 року -1346,02 грн., не сплачено
х 31 день 1% =417,27 грн.;

квітень 2011 року - 1346,02 грн., не сплачено
х 30 день 1% =403,80 грн.;

травень 2011 року - 1346,02 грн., не сплачено
х 31 день 1% =417,27 грн.;

червень 2011 року - 1346,02 грн., не сплачено
х 30 день 1% =403,80 грн.;

липень 2011 року - 1346,02 грн., сплачено 400
грн. борг 946,02 грн. х 31 день 1% =293,07 грн.;
серпень 2011 року - 1346,02 грн., не сплачено
х 31 день 1% =417,27 грн.;

вересень 2011 року - 1346,02 грн., сплачено 350
грн. борг 996,02 грн. х 30 дн. 1% =298,81 грн.;

жовтень 2011 року - 1346,02 грн., не сплачено
х 31 день 1% =417,27 грн.;

листопад 2011 року -1346,02 грн.,сплачено 350
грн. борг 996,02 грн. х 30 дн. 1% =298,81 грн.;

грудень 2011 року - 1346,02 грн., не сплачено х
31 день 1% =417,27 грн.;

січень 2012 року - 1450,74 грн., не сплачено х
31 день 1% =449,73 грн.;

лютий 2012 року -1450,74 грн., сплачено 400 грн.
борг 1050,74 грн. х 29 день 1% =304,71 грн.;
березень 2012 року -1450,74 грн., не сплачено
х 31 день 1% =449,73 грн.;

квітень 2012 року- 1450,74 грн., сплачено 400
грн. борг 1050,74 грн.х30 день 1% =315,22 грн.;
травень 2012 року - 1450,74 грн., не сплачено
х 31 день 1% =449,73 грн.;

червень 2012 року - 1450,74 грн., сплачено 500
грн. борг 950,74 грн.х30 день 1% =285,22 грн.;
липень 2012 року - 1450,74 грн., не сплачено х
31 день 1% =449,73 грн.;

серпень 2012 року - 1450,74 грн., не сплачено
х 31 день 1% =449,73 грн.;

вересень 2012 року - 1450,74 грн., не сплачено
х 30 день 1% =435,22 грн.;

листопад 2012 року -1450,74 грн., не сплачено
х 30 день 1% =435,22 грн.;

грудень 2012 року - 1450,74 грн., не сплачено х
31 день 1% =449,73 грн.;

січень 2013 року - 1522,87 грн., не сплачено х
31 день 1% =472,09 грн.;

лютий 2013 року -1522,87 грн., не сплачено х 28
день 1% =426,40 грн.;

березень 2013 року - 1522,87 грн., не сплачено
х 31 день 1% =472,09 грн.;

квітень 2013 року - 1522,87 грн., сплачено 750
грн. - борг 772,87 х 30 дн. 1% =231,86 грн.; травень
2013 року - 1522,87 грн., не сплачено х 31 день
1% =472,09 грн.;

червень 2013 року - 1522,87 грн., не сплачено
х 30 день 1% =456,86 грн.;

липень 2013 року - 1522,87 грн., не сплачено х
31 день 1% =472,09 грн.;

серпень 2013 року - 363 грн., не сплачено х 31
дн. 1% =112,53 грн.;

вересень 2013 року - 750 грн., не сплачено х
30 дн. 1% =225 грн.;

жовтень 2013 року - 750 грн., не сплачено х 31
дн. 1% =232,50 грн.;

листопад 2013 року - 1522,87 грн., не сплачено
х 30 день 1% =456,86 грн.;

грудень 2013 року - 1522,87 грн., не сплачено х
31 день 1% =472,09 грн.

А всього на суму 16 352,47грн.(417,32 + 220,57 + 185,22
+ 124,41 + 15,40 + 15,90 + 15,40 + 124,41 + 340,07 + 329,10 + 340,07 +
329,10 + 340,07 + 417,27 + 376,89 + 417,27 + 403,80 + 417,27 + 403,80 +
293,27 + 417,27 + 298,81 + 417,27 + 298,81 + 417,27 + 449,73 + 304,71 +
449,73 + 315,22 + 449,73 + 285,22 + 449,73 + 435,22 + 435,22 + 449,73 +
472,09 + 426,40 + 472,09 + 231,86 + 472,09 + 456,86 + 472,09 + 112,53 +
225 + 232,50 + 456,86 + 472,09 = 16 352,47).

Всього пеня, на яку має право позивач за
зустрічним позовом у зв'язку з
виникненням заборгованості по
аліментам складає суму 16 352,47 гривень.

Приймаючи до уваги обставини справи, а
саме: скрутне матеріальне становище
ОСОБА_2, яке визнано судом першої
інстанції; визнання ОСОБА_4 у своєму
зустрічному позові про стягнення пені
можливість зменшення розміру пені,
судова колегія вважає можливим
зменшити розмір пені з урахуванням
матеріального стану платника
аліментів до суми у розмірі 8 000 грн.

В цій частині позовні вимоги
підлягають задоволенню та необхідно
стягнути з відповідача на користь
позивача в рахунок нарахованої пені на
заборгованість по аліментам на
утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за
період з листопада 2009 року по грудень
2013 року включно в сумі 8 000 гривень.

Позовні вимоги щодо стягнення пені на
заборгованість по аліментам у розмірі
25 000 грн. є безпідставними, оскільки
розрахунок розміру пені позивачем
ОСОБА_4 є неправильним, а саме: у сумі 425
909,90 грн., який позивач зменшила її
розмір до 25000 грн.

Розрахунок пені здійснений
відповідачем ОСОБА_2 на суму 3 172,97 грн.
також не відповідає вимогам закону, у
зв'язку з чим судовою колегією не
приймається.

Порядок стягнення аліментів на
виконання рішення суду передбачений
ст. 74 Закону України "Про виконавче
провадження" (далі - Закон) і відповідно
до ч. 7 цієї статті суд вирішує питання
заборгованості лише у разі спору про її
розмір.

Згідно ч. 4 ст. 195 СК України, - розмір
заборгованості за аліментами
обчислюється державним виконавцем, а у
разі спору - судом.

Відповідно до положень ст. 195 СК
України, якщо платник аліментів або
стягувач не погоджуються з розміром
заборгованості, визначеним державним
виконавцем, вони мають право оскаржити
його постанову до суду.

Оскільки ОСОБА_2 не скористався своїм
правом на оскарження розміру
заборгованості за аліментами у
передбаченому законом порядку, таких
вимог суду не заявив, то його доводи про
те, що розмір заборгованості є
неправильним є безпідставними.

Позовні вимоги ОСОБА_2 щодо часткового
звільнення його від сплати
заборгованості зі сплати аліментів, та
зменшення розміру заборгованості, не
підлягають задоволенню, оскільки є
недоведеними.

Відповідно до вимог статті 197 СК
України: ч.1 - з урахуванням
матеріального та сімейного стану
платника аліментів суд може
відстрочити або розстрочити сплату
заборгованості за аліментами; ч.2 - за
позовом платника аліментів суд може
повністю або частково звільнити його
від сплати заборгованості за
аліментами, якщо вона виникла у зв'язку
з його тяжкою хворобою або іншою
обставиною, що має істотне значення; ч.3
- суд може звільнити платника
аліментів від сплати заборгованості,
якщо буде встановлено, що вона виникла
внаслідок непред'явлення без поважної
причини виконавчого листа до виконання
особою, на користь якої присуджено
аліменти.

З огляду на вказані вимоги закону та
встановлені обставини справи, судова
колегія не вбачає підстав для
застосування до спірних правовідносин
ст. 197 СК України, оскільки не зазначено
ОСОБА_2 та не надано ним доказів суду у
підтвердження тяжкої хвороби або іншої
обставини, що має істотне значення для
часткового звільнення його від сплати
заборгованості за аліментами.

Таким чином, в цій частині рішення суду
першої інстанції щодо відмови у
задоволенні позову ОСОБА_2 про часткове
звільнення його від сплати
заборгованості зі сплати аліментів, та
зменшення розміру заборгованості, -
судова колегія залишає без змін.

На підставі ст. 88 ЦПК України ч.5, - якщо
суд апеляційної інстанції ухвалює нове
рішення то відповідно змінює розподіл
судових витрат.

Зважаючи на те, що позовні вимоги
ОСОБА_4 за зустрічним позовом
задоволено частково у розмірі 8 000
гривень, позивач за цією категорією
справи звільнена від сплати судового
збору, однак нею сплачено судовий збір
у розмірі 250 грн., то судовий збір
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог підлягає стягненню з
відповідача ОСОБА_2 на користь
вказаного позивача в сумі 243,60 гривень.

Керуючись ст.ст.303,307, п.п.1-4 ч.1 ст.309, ст.316,
ч.1 ст.218 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш
И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 09 квітня 2014 року -
скасувати в частині задоволеного
зустрічного позову про стягнення пені
з ухваленням нового рішення в цій
частині.

Частково задовольнити позовні вимоги
за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2
про стягнення пені.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця м. Дніпропетровська (ІПН
НОМЕР_1), який проживає за адресою:
АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5
(ІПН НОМЕР_2), яка проживає за адресою:
АДРЕСА_2, в рахунок нарахованої пені на
заборгованість по аліментам на
утримання доньки: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
за період з листопада 2009 року по
грудень 2013 року включно в сумі 8 000
гривень (вісім тисяч гривень).

В іншій частині позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2
про стягнення пені - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця м. Дніпропетровська (ІПН
НОМЕР_1), який проживає за адресою:
АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5
(ІПН НОМЕР_2), яка проживає за адресою:
АДРЕСА_2, судовий збір у розмірі 243,60
гривень (двісті сорок три гривень 60
копійок).

В іншій частині рішення Самарського
районного суду м. Дніпропетровська від
09 квітня 2014 року - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді