Справа №591/2208/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Сибільов О. В.Номер
провадження 22-ц/788/1135/14 Суддя-доповідач -
Бойко В. Б. Категорія - 67
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Бойка В. Б.,

суддів - Кононенко О. Ю., Білецького О.
М.,

за участю секретаря судового засідання
-Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу
Зарічного районного суду м. Суми від 22
травня 2014 року

у справі за заявою ОСОБА_3,
заінтересовані особи : Сумська міська
рада, Перша Сумська державна
нотаріальна контора про встановлення
факту належності квартири на праві
власності,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2014 року ОСОБА_3, через
свого представника ОСОБА_4, звернувся
до суду з заявою про
встановлення факту належності йому на
праві власності нерухомого майна -
квартири АДРЕСА_1. Своє прохання
мотивував тим, що в свідоцтві про право
на спадщину була допущена помилка,
через яку він позбавлений можливості в
повному обсязі використати своє право
на успадковану квартиру і продати її.

Ухвалою Зарічного районного суду
м. Суми від 22 травня 2014 року заяву
ОСОБА_3 залишено без розгляду.
Роз'яснено, що заявник має право подати
позов на загальних
підставах.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, відсутність
спору в даних правовідносинах,
неможливість вирішення питання в
позасудовому порядку, просить ухвалу
суду першої інстанції скасувати, а
справу направити до суду першої
інстанції для продовження
розгляду по суті.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,
який підтримав доводи апеляційної
скарги, вивчивши матеріали справи
і перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про залишення
заяви ОСОБА_3 без розгляду, суд виходив
з того, що з матеріалів справи
вбачається спір про право в частині
належності на праві власності ОСОБА_3
спадкового майна, щодо його
характеристик, тому спір повинен
розглядатися в порядку позовного
провадження.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
оскільки він відповідає обставинам
справи та вимогам закону.

Згідно з ч. 4 ст. 256 ЦПК України, суддя
відмовляє у відкритті провадження
у справі, якщо з заяви про
встановлення факту, що має юридичне
значення, вбачається спір
про право, а якщо спір про право буде
виявлений під час розгляду справи, -
залишає заяву без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до договору
купівлі-продажу від 04.07.1990 року,
ОСОБА_5 купила у виконавчого комітету
Сумської міської ради народних
депутатів двокімнатну квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 50,3 кв.м. та
житловою площею 31,3 кв.м., що складає
2/100 частин будинку ( а.с. 4 ).

Заявник стверджує, що він набув
право власності на вищевказану
квартиру в порядку спадкування після
смерті ОСОБА_5, на підставі
складеного останньою заповіту та
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, посвідченого Першою
Сумською державною нотаріальною
конторою 02 липня 1991 року за р. №2-1462
( а.с. 28-29 ).

Із показань в суді апеляційної
інстанції представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4
та з матеріалів оглянутої судами
інвентарної справи №145191 Сумського
МБТІ вбачається, що зазначена
квартира належить одночасно двом
особам :

· заявнику - 2/100 її частини,
згідно свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, посвідченого
Першою Сумською державною
нотаріальною конторою 02 липня 1991 року
за р. №2-1462;

· ОСОБА_5 - 2/100 її частини, згідно
договору купівлі-продажу від
04.07.1990 року.

При цьому, частка обох цих осіб
визначена не як 2/100 частини будинку,
а як 2/100 частини саме квартири.

Отже, вже на даний час, Сумським МБТІ
документально поставлені під сумнів
та підлягають доказуванню з боку
заявника ті обставини, що особа, яка
придбала дану квартиру ( ОСОБА_5 ) та
спадкодавець заявника ( ОСОБА_5 ) є
однією і тою ж особою, а також факт
належності квартири ( з певними
характеристиками ) саме спадкодавцю.

До матеріалів справи заявником не
надано жодних особистих документів
померлої ОСОБА_5, на підставі яких
можна було б усунути ці протиріччя
( паспорта, свідоцтва про
смерть тощо ).

Заявник доводить ту обставину, що в
свідоцтві про право на спадщину за
заповітом, виданому на його ім»я та
посвідченому Першою Сумською
державною нотаріальною конторою 02
липня 1991 року ( а.с. 28 ), було допущено
помилку, яка полягає в тому, що
нотаріусом спадковим майном визнано
2/100 частин квартири замість вірного -
цілої квартири, яка становить 2/100
частин усього будинку.

Відповідно до п. 6.13 Правил ведення
нотаріального діловодства від 22.12.2010 р.
№3253/5, у разі допущення помилки у тексті
нотаріально оформлюваного документа,
який не потребує підпису особи, що
звернулася за вчинення нотаріальної
дії ( свідоцтва, виданого нотаріусом,
копії документа, дубліката документа ),
внесення дописок чи виправлень до
тексту документа здійснюється за
заявою такої особи, зареєстрованою у
Журналі реєстрації вхідних документів.

Виправлення помилки застерігається
нотаріусом, який вчинив нотаріальну
дію, після посвідчувального напису, із
зазначенням дати та проставленням
свого підпису і печатки на
такому застереженні. Проте, нотаріус
ОСОБА_7, яка видала свідоцтво про право
на спадщину за заповітом, на даний час
вже не працює, відтак виправити
помилку через нотаріуса неможливо.

Таким чином, заявник не має належним
чином оформленого документу про
право власності на квартиру.

Як вбачається зі змісту поданої до
суду заяви про встановлення факту, що
має юридичне значення ( а.с. 3 ),
заявник прагне на підставі рішення
суду зареєструвати своє право
власності на квартиру. Проте, зі
змісту договору купівлі-продажу від
04.07.1990 року вбачається, що ОСОБА_5
купила двокімнатну квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 50,3 кв.м. та житловою
площею 31,3 кв.м., однак заявник
просить ухвалити рішення про
належність йому на праві власності
квартири з іншими технічними
характеристиками - більшою загальною
площею та меншою житловою площею.
Останнє підтверджується технічним
паспортом на квартиру ( а.с. 7-8 ) та
матеріалами інвентарної справи.

Пояснити ці розбіжності у
характеристиці житлового приміщення
в суді апеляційної інстанції
представника заявника ОСОБА_4 не
зміг.

Окрім того, ОСОБА_4 в апеляційній
скарзі не зовсім точно наводить
позицію по справі заінтересованої
особи - Сумської міської ради.

Представник останньої в судовому
засіданні зазначав, що фактично
вимоги заявника зводяться до
визнання права власності на
квартиру. Окрім того, вказував на те,
що у разі задоволення заяви про
встановлення факту, виникнуть
протиріччя між рішенням суду та
вищезазначеними правовстановлюючими
документами в частині характеристик
спадкового майна - розміру частки
квартири щодо всього будинку. При
цьому, правовстановлюючі документи
теж будуть дійсними, їх юридична
сила скасована не буде. Отже,
представник вважав, що заявник
повинен захистити свої майнові права
в порядку позовного провадження.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що
власник майна може пред»явити позов
про визнання його права власності в
т.ч. і якщо це право не визнається
іншою особою.

З урахуванням наявним у справі
письмовим доказам : матеріалам
спадкової справи, інвентарної справи
Сумського МБТІ, а також позиції
представника Сумської міської ради в
судовому засіданні, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
прийшов до обґрунтованого висновку про
наявність підстав, передбачених ч. 4
ст. 256 ЦПК України, для залишення заяви
ОСОБА_3 без розгляду.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

З огляду на викладене колегія суддів
вважає, що оскаржувана ухвала суду є
законною і обгрунтованою, відтак
підстави для її зміни чи скасування
відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України,
колегія суддів -

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми
від 22 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили

Головуючий -

Судді -