АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3845/14
Головуючий 1 інст. - Феленко
Справа № 610/866/14-ц
Категорія: про позбавлення
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: -
Кружиліної О.А.,

- Макарова
Г.О.,

при секретарі - Прийміч А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Балаклійського районного суду
Харківської області від 14 квітня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, треті особи: прокуратура
Балаклійського району Харківської
області, Балаклійська районна державна
адміністрація Харківської області про
позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

27.02.2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з
вище зазначеним позовом та просила суд
позбавити батьківських прав ОСОБА_4
відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначила, що вона з 05.12.2009 року
перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 04.07.2011 року
рішенням Балаклійського районного
суду Харківської області шлюб було
розірвано. Від шлюбу вони мають дочку -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 Рішенням
Балаклійського районного суду
Харківської області від 22.08.2011 року
вирішено стягувати з ОСОБА_4 аліменти
на утримання малолітньої доньки. Однак
відповідач ухиляється від виконання
своїх батьківських обов'язків,
матеріальної допомоги на утримання
дитини не надає, аліменти сплачує
частково, у зв'язку з чим має
заборгованість у розмірі 10 790 грн. 38 коп.
З дитиною не спілкується.

Рішенням Балаклійського районного
суду Харківської області від 14 квітня
2014 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати вказане рішення, та ухвалити
нове рішення, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Вважає рішення суду необґрунтованим та
таким, що постановлено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт зазначає, що суд першої
інстанції не взяв до уваги висновок
комісії по захисту прав дитини
Балаклійської райдержадміністрації
Харківської області про доцільність
позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав
відносно малолітньої доньки - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 Крім того відповідач з
вересня 2010 року жодного раз не бачив
своєї доньки, не цікавився її долею,
розвитком, станом здоров'я.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_3
підтримала апеляційну скаргу та
просила її задовольнити.

Представник Балаклійської районної
державної адміністрації Харківської
області у судове засідання не з'явився,
перший заступник голови районної
державної адміністрації Тищенко В.О.
надав суду письмові пояснення в яких
просив суд задовольнити апеляційну
скаргу.

Відповідач ОСОБА_4 та прокурор просили
відхилити апеляційну скаргу та
залишити рішення без змін і таким чином
надати відповідачу можливість змінити
своє ставлення до дитини. Крім того,
ОСОБА_4 зазначив, що він заперечує проти
позбавлення його батьківських прав,
доля дочки йому не байдужа, він
добровільно сплачував аліменти, але
останнім часом, у зв'язку зі скрутним
матеріальним становищем у нього
утворилась заборгованість по
аліментам.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга ОСОБА_3 підлягає відхиленню, а
рішення суду першої інстанції
залишенню без змін за таких підстав.

Статтею 3 Конвенції про права дитини
від 20.11.1989 року, яку ратифіковано
постановою Верховної Ради від 27.02.1991
року передбачено, що в усіх діях щодо
дітей, незалежно від того, здійснюються
вони державними чи приватними
установами, що займаються питаннями
соціального забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Крім того ст. 9 Конвенції про права
дитини від 20.11.1989 року передбачено, щоб
дитина не розлучалася з батьками
всупереч їх бажанню, за винятком
випадків, коли компетентні органи
згідно з судовим рішенням, визначають
відповідно до застосовуваного закону і
процедур, що таке розлучення необхідне
в якнайкращих інтересах дитини. Таке
визначення може бути необхідним у тому
чи іншому випадку, наприклад, коли
батьки жорстоко поводяться з дитиною
або не піклуються про неї, або коли
батьки проживають роздільно і
необхідно прийняти рішення щодо місця
проживання дитини.

Підстави позбавлення батьківських
прав наведені у ст.164 СК України.

Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України
визначено, що мати, батько, можуть бути
позбавлені судом батьківських прав,
якщо вона, він ухиляються від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини.

За змістом роз'яснень, викладених у
п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 3 від 30 березня 2007 року
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав»,
позбавлення батьківських прав (тобто
прав на виховання дитини, захист її
інтересів, на відібрання дитини в інших
осіб, які незаконно їх утримують та
інше), що надані батькам до досягнення
дитиною повноліття і ґрунтуються на
факті спорідненості з нею, є крайнім
заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків, а
тому питання про його застосування
слід вирішувати лише після повного,
всебічного, об'єктивного з'ясування
обставин справи, зокрема ставлення
батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення, не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування своїми
обов'язками.

Отже, позбавлення батьківських прав є
крайнім заходом і може мати місце при
доведеності винної поведінки когось із
батьків або їх обох, свідомого
нехтування ними своїми обов'язками.

Цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності.(ст.10 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, до яких дана справа не
відноситься.

Розглядаючи справу суд першої
інстанції забезпечив сторонам та іншим
особам, які беруть участь у справі,
рівні можливості щодо надання доказів,
їх дослідження та доведення перед
судом їх переконливості.

Судом першої інстанції встановлено,
підтверджено матеріалами справи, а
сторонами та іншими особами, що беруть
участь у справі, не оспорюється, що
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 05.12.2009 року
перебували у шлюбі. Відповідно до
свідоцтва про народження серії НОМЕР_1
від шлюбу вони мають дочку - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7). Рішенням
Балаклійського районного суду
Харківської області від 04.07.2011 року
шлюб було розірвано. З пояснень ОСОБА_3
вбачається, що саме вона ініціювала
розірвання шлюбу.

Рішенням Балаклійського районного
суду Харківської області від 22.08.2011
року вирішено стягувати з ОСОБА_4
аліменти на утримання малолітньої
доньки. Згідно довідки ВДВС
Зміївського РУЮ Харківської області №
0437/В3/1413 від 02.04.2014 року заборгованість
по аліментам станом на 01.04.2014 року
складає 10 790 грн. 38 коп. (а.с. 36)

Судом першої інстанції вірно зроблений
висновок про те, що позивачем не
зазначено які безспірні докази
свідчать про свідоме, винне ухилення
відповідача від виконання своїх
обов'язків щодо виховання дитини, у
чому полягає його винна поведінка.

З пояснень відповідача, які ОСОБА_3 не
спростовані та підтверджено
матеріалами справи, вбачається, що
сторони проживають у різних населених
пунктах, після розірвання шлюбу
відповідач та його батьки намагалися
спілкуватися з позивачем, відвідувати
дитину, однак позивач та її мати
поставили умову про можливість
спілкування з дитиною лише за умови
повного погашення заборгованості зі
сплати аліментів на дитину та
аліментів на утримання колишньої
дружини відповідача.

Заборгованість відповідач пояснив
скрутним матеріальним станом та
труднощами у працевлаштуванні.

Колегія суддів відзначає, що вказані
відповідачем обставини не звільняють
його від обов'язку виконувати рішення
суду в частині забезпечення аліментами
дитину і колишню дружину, однак
заборгованість по сплаті аліментів не
є підставою для позбавлення
батьківських прав ОСОБА_4 і питання
щодо відповідальності за ухилення від
сплати аліментів мають вирішуватися у
іншому провадженні.

Посилання апелянта на висновок
Балаклійської районної державної про
доцільність позбавлення батьківських
прав ОСОБА_4 не може бути прийнятим в
повному обсязі, оскільки він є
недостатньо обґрунтованим, так як
комісія дійшла його без урахування
думки відповідача з цього питання та
не містить відомостей, з яких саме
міркувань комісія дійшла висновку про
необхідність позбавлення відповідача
батьківських прав,чим це
підтверджується. За основу комісією
було взято пояснення матері дитини
(позивача) про те, що вона сама утримує
дитину, а відповідач матеріальної
допомоги не надає (а.с.43).

Цим та іншим обставинам, що мають
значення для вирішення справи, суд
першої інстанції надав належну правову
оцінку.

Визнаючи, що відповідач неналежним
чином відноситься до передбаченого
законом обов'язку батьків щодо
виховання та розвитку доньки, суд,
враховуючи усі обставини справи у їх
сукупності, обґрунтовано дійшов до
висновку, що вжиття відносно нього
такого крайнього заходу як позбавлення
батьківських прав, за умови
відсутності інших даних негативного
характеру щодо його поведінки,
відношення до виконання батьківських
обов'язків, є передчасним, однак
офіційно попередив ОСОБА_4 про
необхідність належного відношення до
виконання батьківських обов'язків
відносно дитини.

Таке рішення посилює відповідальність
ОСОБА_4 і слугує додатковою обставиною,
яка може бути використана у
майбутньому ОСОБА_4 чи іншими особами,
яким за законом надано таке право, при
вирішення питання про позбавлення
ОСОБА_4 батьківських прав у разі
виникнення обставин, передбачених ст.164
СК України.

Інші доводи апелянта не є суттєвими і
також не свідчать про наявність
підстав для скасування чи зміни
рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Балаклійського районного суду
Харківської області від 14 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, в касаційному порядку
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: