Справа № 278/2072/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року

Житомирський районний суд
Житомирської області

у складі: головуючого судді - Баренко С.
Г.,

за участю секретаря судового засідання
- Лабенської Л.І., представників
позивача та відповідача,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до
Василівської сільської ради
Житомирського району (далі - Рада) про
визнання незаконним рішення
відповідача, третя особа на стороні
позивача ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

У позові проти Ради ОСОБА_1 просить
визнати незаконним рішення 21 сесії 6
скликання Ради від 24.05.2013, в частині
відмови у приватизації земельної
ділянки для обслуговування житлового
будинку по АДРЕСА_1 із - за відсутності
права власності на цей будинок. Позов,
зпосиланням на ст.6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод і ст.118 ЗК України, мотивовано
тим, що за позивачем на підставі
судового рішення визнане право на
проживання у даному будинку, а отже і її
право на його приватизацію.

Позов було підтримано представником
позивача, яка стверджувала, що спірний
житловий будинок є її постійним місцем
проживання, вона зареєстрована в
ньому, а тому має право на його
приватизацію.

Представник Ради позов не визнав,
наполягав, що оскаржуване рішення
ради є цілком законним, оскільки
житловий будинок №13 перебуває у
комунальній власності, що унеможливлює
приватизацію земельної ділянки для
його обслуговування.

Третя особа ОСОБА_3 у письмовій заяві до
суду позов підтримав, просив справу
розглядати без його участі.

З досліджених матеріалів справи,
встановлені обставини, які
відповідають цивільним
правовідносинам Суд розглядає справу в
межах заявлених вимог.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 214 ЦПК України
суд має встановити всі обставини
справи, що мають значення, з огляду на
норми матеріального права, якими
регулюються конкретні правовідносини
сторін, що виникли у конкретній справі.

Житловий будинок АДРЕСА_1 належить
територіальній громаді сіл
Василівської сільської ради в особі
Ради на праві комунальної власності
(а.с. 23-25). Позивач та третя особа
зареєстровані у даному будинку, з
рішення цього суду від 03.07.2002 та рішення
Апеляційного суду Житомирської
області від 11.05.2011 вбачається, що
останні користуються наведеним житлом
на законних підставах (а.с. 9-14).

09.04.2013 позивач звернулася до Ради з
заявою про приватизацію земельної
ділянки для обслуговування наведеного
будинку (а.с.8). Оспорюваним рішенням
Ради від 24.05.2013 ОСОБА_1 було відмовлено у
задоволенні даної заяви з причин
відсутності у неї права приватної
власності на житловий будинок (а.с. 7).

Як видно зі змісту оскаржуваного
рішення спірна земельна ділянка
призначена для будівництва та
обслуговування житлового будинку. Ці
обставини сторони визнають.

Ст. 186 ЦК України встановлено,що річ,
призначена для обслуговування іншої
(головної) речі і пов'язана з нею
спільним призначенням, є її
приналежністю. Приналежність слідує за
головною річчю, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Отже оскільки цільовим призначенням
спірної земельної ділянки є
будівництво та обслуговування
житлового будинку і такий, як
установлено судом, на ній знаходиться
то земельна ділянка є приналежністю і
слідує за ним.

Окрім цього, відповідно до п. 3 ст. 79 ЗК
України право власності на земельну
ділянку розповсюджується на простір,
що знаходиться над та під поверхнею
ділянки на висоту і на глибину,
необхідні для зведення житлових,
виробничих та інших будівель і споруд.

Таким чином, суд вважає, що
приватизація земельної ділянки, що є
приналежністю будинку і призначена для
його обслуговування, без приватизації
самого будинку є неможливою.

Житловий будинок № 12 є соціальним
житлом. Згідно з ч.5 ЗУ «Про житловий
фонд соціального призначення»
соціальне житло не підлягає
піднайму, бронюванню, приватизації,
продажу, даруванню, викупу та заставі.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та посадові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Та обставина, що позивач оскаржує
свідоцтво про право власності на
житловий будинок №12 та рішення, на
підставі якого воно видане, жодним
чином не доводить право ОСОБА_1 на
приватизацію спірної ділянки.

Отже, беручи до уваги відсутність у
позивача права власності на будинок,
розміщений на спірній земельній
ділянці, статус житла, яким
користується ОСОБА_1, суд дійшов
висновку, що рішення Ради від 24.05.2013 є
законним, обґрунтованим та прийнятим у
межах її повноважень.

Керуючись: ст.3 ЗУ «Про житловий фонд
соціального призначення», ЗУ «Про
місцеве самоврядування в Україні», ст.
ст. 3, 15, 16, 186 ЦК України, ст.ст. 79, 116-118, 120,
126 ЗК України, ст. ст. 3, 11, 57, 59, 60, 61, 88, 212,
213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р
І Ш И В :

У задоволення позову ОСОБА_1 до
Василівської сільської ради
Житомирського району про визнання
незаконним рішення відповідача -
відмовити в повному обсязі за
безпідставністю.

Рішення суду вступає в законну силу
після закінчення строку на апеляційне
оскарження.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Житомирської області протягом 10 днів
після проголошення рішення через
Житомирський районний суд.

Суддя:
С.Г. Баренко