Провадження №2/461/406/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2014 року
Галицький районний суд
м.Львова

в складі: головуючого
судді Государського А.В.

при секретарі
Скаб В.О.,

з участю: представника
позивача: Пітецької Н.О.,

представника третьої
особи Безеги Х.В.,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
позовом Галицької районної
адміністрації Львівської міської ради
до ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участю третьої
особи ЛКП «Старий Львів» про
зобов'язання до вчинення дій,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся в суд із позовом до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ЛКП «Старий
Львів» про зобов'язання до вчинення
дій. В обґрунтування заявленого позову
покликається на те, що відповідачі є
співвласниками квартири АДРЕСА_1, який
перебуває у віданні Львівської міської
ради та на обслуговуванні ЛКП «Старий
Львів». Зазначає, що всупереч ст. 152 ЖК
України та Правил утримання жилих
будинків та прибудинкових територій
відповідачами здійснено самовільне
перепланування та переобладнання
квартири АДРЕСА_1. Просить суд
зобов'язати ОСОБА_3, ОСОБА_4-
співвласників квартири АДРЕСА_1 за
власні кошти привести приміщення
туалетів загального користування
четвертого поверху (в поверховому
плані під літ.ІІ заг. площею 7,2 кв.м.) на
АДРЕСА_1 до попереднього стану, а саме -
демонтувати самовільно встановлені
перегородку, ванну, бойлер для
підігріву води та пральну машину.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала,
надавши пояснення, аналогічні
викладеним у позовній заяві. Просить
позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні
заперечила проти задоволення позову з
мотивів його безпідставності.

Представник третьої особи в судовому
засіданні позов підтримала, просила
задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника
позивача, відповідача ОСОБА_3,
представника третьої особи, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що в задоволенні позову слід
відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що співвідповідачі
є співвласниками квартири АДРЕСА_1, що
підтверджується довідкою з місця
проживання про склад сім'ї і прописки
від 15.07.2013 року №52, виданою ЛКП «Старий
Львів» (а.с.5).

05.03.2012 року та 27.03.2012 року ЛКП «Старий
Львів» складало акти про самовільне
здійснення відповідачами
перепланування та переобладнання
туалету загального користування
четвертого поверху будинку АДРЕСА_1, а
саме: встановлення перегородки,
влаштування ванни, електричного
бойлера для підігріву води, пральної
машинки.

10.04.2012 року на засіданні міжвідомчої
комісії Галицького району було
вирішено зобов'язати гр. ОСОБА_3 -
співвласника квартири АДРЕСА_1 3 за
власні кошти привести приміщення
туалетів загального користування
четвертого поверху ( в поверховому
плані під літ. ІІ заг. площею 7,2 кв.м.) на
АДРЕСА_1 до попереднього стану, а саме -
демонтувати самовільно встановлені
перегородку, ванну, бойлер для
підігріву води та пральну машинку .

Розпорядженням голови Галицької
районної адміністрації ЛМР №287 від
01.06.2012 року зобов'язано гр. ОСОБА_3 -
співвласника квартири АДРЕСА_1 3 за
власні кошти привести приміщення
туалетів загального користування
четвертого поверху ( в поверховому
плані під літ. ІІ заг. площею 7,2 кв.м.) на
АДРЕСА_1 до попереднього стану, а саме -
демонтувати самовільно встановлені
перегородку, ванну, бойлер для
підігріву води та пральну машинку
(а.с.9).

Як вбачається з акту ЛКП «Старий Львів»
від 13.07.2013 року відповідачами не
виконано розпорядження Галицької
районної адміністрації ЛМР від 01.06.2012
року №287 (а.с.11).

Відповідачів ЛКП «Старий Львів»
письмово попереджало про приведення
приміщення туалетів загального
користування четвертого поверху ( в
поверховому плані під літ. ІІ заг.
площею 7,2 кв.м.) на АДРЕСА_1 до
попереднього стану (а.с.12).

Відповідно до ч.2 ст.319 ЦК України
власник має право вчиняти щодо свого
майна будь-які дії, які не суперечать
закону.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України

Статтею 48 Конституції України
закріплено положення про те, що кожен
має право на достатній життєвий рівень
для себе і своєї сім'ї, щ включає
достатнє харчування, одяг і житло.

В силу вимог ст.322 ЦК України власник
зобов'язаний утримувати майно, що йому
належить, якщо інше не встановлено
договором або законом.

У відповідності зі ст.383 ЦК України
власник житлового будинку, квартири
має право використовувати помешкання
для власного проживання, проживання
членів своєї сім'ї, інших осіб і не має
права використовувати його для
промислового виробництва. Власник
квартири може на свій розсуд
здійснювати ремонт і зміни у квартирі,
наданій йому для використання як
єдиного цілого, - за умови, що ці зміни
не призведуть до порушень прав
власників інших квартир у
багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до вимог ч.ч.1,5 ст.376 ЦК
України житловий будинок, будівля,
споруда, інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без відповідного
документа, який дає право виконувати
будівельні роботи чи належно
затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.
На вимогу власника (користувача)
земельної ділянки суд може визнати за
ним право власності на нерухоме майно,
яке самочинно збудоване на ній, якщо це
не порушує права інших осіб.

Згідно п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, загальними
засадами цивільного законодавства є
справедливість, добросовісність та
розумність.

Суд погоджується з доводами
представника позивача про те, що
відповідачами без належного на те
дозволу здійснено самовільне
перепланування та переобладнання
квартири АДРЕСА_1, яке полягало у
встановленні перегородки, ванну,
бойлер для підігріву води та пральну
машинку в приміщенні туалетів
загального користування четвертого
поверху, однак суд звертає увагу й на
те, що зазначена реконструкція була
спрямована на поліпшення стану будинку
в цілому та створення належних та
необхідних умов для проживання
відповідачів.

Окрім того, у судовому засіданні
представник позивача не вказала, які
саме і чиї права порушили відповідачі,
і в чому це полягає.

Статтею 3 Конституції України
закріплено, що людина, її життя і
здоров'я, честь і гідність,
недоторканність і безпека визнаються в
Україні найвищою соціальною цінністю.
Права і свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави. Держава відповідає
перед людиною за свою діяльність.
Утвердження і забезпечення прав і
свобод людини є головним обов'язком
держави.

За ст.100 ЖК України переобладнання і
перепланування жилого будинку і
жилого приміщення провадяться з
метою підвищення їх благоустрою і
перетворення комунальних квартир в
окремі квартири на сім'ю.

Відповідно до ст. 152 ЖК України
переобладнання та перепланування
жилого будинку (квартири), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, провадяться з дозволу
виконавчого комітету місцевої ради
народних депутатів.

Відповідно до вимог пункту 1.4.6 Правил
утримання житлових будинків та
прибудинкових територій, затверджених
наказом Державного комітету України з
питань житлово-комунального
господарства від 17.05.2005 року №76,
власник, наймач (орендар) житлового
будинку, житлового чи нежитлового у
житловому будинку приміщення, що
припустив самовільне переобладнання
або перепланування, зобов'язаний за
свій рахунок привести це приміщення до
попереднього стану лише у випадку, якщо
це призводить до порушення
конструктивних елементів або засобів
протипожежного захисту.

Таким чином, оскільки дії відповідачів
були спрямовані лише на реалізацію
своїх прав та жодним чином не на
порушення прав інших співмешканців
будинку, оскільки така реконструкція
поліпшує стан їхнього будинку, була
проведена з дотриманням встановлених
норм та стандартів, а також зважаючи на
відсутність технічних висновків щодо
безпечності проведення демонтажу
самовільного перепланування, суд
приходить до висновку, що у задоволенні
позову слід відмовити за
безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 88, 212, 215 ЦПК
України, ст.ст. 3, 322, 376, ЦК України, ст.ст.
100, 152 ЖК України, з урахуванням положень
пункту 1.4.6 Правил утримання житлових
будинків та прибудинкових територій,
затверджених наказом Державного
комітету України з питань
житлово-комунального господарства від
17.05.2005 року №76, суд

в и р і ш и в :

в задоволенні позову Галицької
районної адміністрації Львівської
міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_4, за
участю третьої особи ЛКП «Старий
Львів» про зобов'язання до вчинення дій
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий
А.В. Государський