Справа № 427/380/14-ц
Провадження № 2/427/641/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2014 року Свердловський міський суд ,
Луганської області

у складі : головуючого судді
Олейнікової Г.М.

при секретарі
Поляковій І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду м. Свердловська
справу за позовом ОСОБА_1
до державного підприємства
«Свердловантрацит» ( в особі ВП шахта
»Червоний Партизан » ) про
відшкодування моральної шкоди у
зв,язку з трудовим каліцтвом на
виробництві,-

В С Т А Н
О В И В :

Позивач звернувся до суду із позовом і
в обґрунтовування заявлених позовних
вимог пояснив, що він з 2001 року по 2011
рік працював на ВП «Шахта «Червоний
партизан» ДП «Свердловантрацит» в
шкідливих підземних умовах, про що
свідчать записи в трудовій книжки.

Під час його праці на ВП "Шахта
"Червоний партизан" в 2010 році з ним
стався нещасний випадок, що
підтверджується актом № 22 від 05.08.2010
року про нещасний випадок на
підприємстві, пов'язаний з
виробництвом за формою Н-1.

Згідно тексту акту: в обставинах,
за яких стався нещасний випадок на
виробництві зазначено: 15.05.2010 року у
другу зміну, гірник очисного забою
ОСОБА_1 був надісланий на керування
лебідкою ЛТ-130, коли ОСОБА_1 ввімкнув
лебідку, та по команді ОСОБА_2 почав
пересувати ведучу голівку, в цей час
відбулося натягнення ланцюга
кріплення лебідки з західного боку, та
відбувся порив з'єднувальної ланки
двох відрізків ланцюга. ОСОБА_1, який
знаходився в зоні дії механізмів,
отримав удар ланцюгом по лівій нозі,
яка потрапила п'ятою у зубчату передачу
коліс барабана. В наслідок чого ОСОБА_1
отримав відкритий оскольчатий перелом
лівої п'яточної кістки. Нещасний
випадок стався з причини -
незадовільного технічного стану
засобів виробництва, відсутності
захисної огорожі рухомих частин
лебідки ЛТ-130. Порушення вимог безпеки
під час експлуатації обладнання.

В наслідок цієї травми з 2011 року
його було взято на облік до ФССНВВП в м.
Свердловськ, та призначено третю групу
інвалідності. На теперішній час за
висновком МСЕК встановлено 50% втрати
професійної працездатності та
призначено третю групу інвалідності,
згідно чого він отримує страхові
виплати від Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві.

Вина відповідача полягає в тому, що
ним було порушено статтю 32 Гірничого
закону України - забезпечення безпеки
проведення гірничих робіт та охорони
праці, якою передбачено, що власник
гірничого підприємства забезпечує
проведення гірничих робіт та охорону
праці відповідно до вимог законів
України, інших нормативно-правових
актів, а також правил безпеки, правил
технічної експлуатації.

Також відповідач порушив статтю 38
Гірничого закону України, згідно якої
власник (керівник) гірничого
підприємства зобов'язаний
забезпечувати: безпеку гірничих
робіт, охорону праці та довкілля,
додержання встановлених нормативів у
сфері проведення гірничих робіт,
правил безпеки, правил технічної
експлуатації та єдиних правил безпеки
при підривних роботах та професійну
підготовку та перепідготовку
працівників.

Порушення статті 38 Гірничого закону
України підтверджується актом про
нещасний випадок, пов'язаний з
виробництвом №22 від 05.08.2010 р. в якому
вказано, що основною причиною
нещасного випадку є незадовільний
технічний стан засобів виробництва,
відсутність захисної огорожі рухомих
частин лебідки ЛТ-130. Порушення вимог
безпеки під час експлуатації
обладнання.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України
«відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику проводиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя».

Позивачу була спричинена моральна
шкода, яка полягає у наступному:

Найтрагічніші для людини події його
життя пов'язані з втратою здоров'я.
Після отриманою травми, у нього
періодично спостерігається дуже
сильний біль в області лівої нозі, який
збільшується при ходьбі, крім того нога
постійно набрякає. Він майже постійно
не може спати, так як усвідомлює, що вже
ніколи не зможе повернутися до
нормального життя та до нормальної
роботи. За постійних стресів та
страждань у нього виникло безсоння.
Після нещасного випадку на виробництві
минуло вже багато часу, але у нього до
теперішнього часу виникають спогади
про той біль та страх за життя. Через
отримане каліцтво, він постійно
відчуває свою непотрібність та
неповноцінність, що дуже жахливо, у
нього від усвідомленого немає ніякого
потягу до повноцінного життя, його
життя стало нецікавим, воно придбало
механічний порядок замість
раціонального устрою життя. Він
втратив сенс життя, так як йому
необхідно переживати найдужчий біль
пристосовуючись до середовища де він
не зможе бути повноцінною людиною.

В зв'язку з травмою на виробництві
позивач не має змоги займатися не
тільки своїм захопленням, але й
обмежений в роботі по господарству.
Почуття безпорадності та
неповноцінності приносить особливі
страждання і приниження. Більшу
частину часу він проводе в лікарнях,
або лікується на дому. Розуміння того,
що він не зможе дати своїм дітям
всього, що міг би, якщо був би
працездатним, завдають особливих
душевних страждань, він втратив
впевненість у майбутнє, відчуває
депресивний стан, від розуміння того,
що це захворювання залишаться до кінця
його життя, у нього опускаються руки.

Згідно ст.9,13 Закону України «Про
охорону праці» відповідач
зобов'язаний створити на робочому
місці в кожному структурному
підрозділі умови праці відповідно до
нормативно-правових актів, а також
забезпечити додержання вимог
законодавства щодо прав працівників у
галузі охорони праці.

В рішенні КСУ від 08.10.2008 року «У
справі за конституційним поданням
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
положень підпункту «б»підпункту 4
пункту 3 ст.7 Закону України «Про
страхові тарифи на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності», п.1,
абзацу 3 пункту 5, пункту 9, абзаців 2,3
пункту 10, пункту 11 розділу І Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності»в абзаці 9 п.5
мотивувальної частини зазначено, що
«положеннями п.1, абзацу 3 пункту 5,
пункту 9, абзацу 3 пункту 10, пункту 11
розділу І Закону України № 717-V
скасовано права застрахованих
громадян, що потерпіли на виробництві
від нещасного випадку або професійного
захворювання, на відшкодування
моральної шкоди за рахунок Фонду, яке
вони мали відповідно до приписів
первинної редакції Закону № 1105-XIV.
Проте Конституційний Суд України
вважає, що саме право цих громадян на
відшкодування моральної шкоди не
порушено, оскільки статтею 1167 ЦК
України та статтею 237-1 КЗпП України їм
надано право відшкодувати моральну
шкоду за рахунок власника або
уповноваженого ним органу
(роботодавця)».

Позивач вважає, що саме діями
відповідача йому спричинені моральні
страждання, пов'язані із пошкодженням
здоров'я, які є прямим наслідком
шкідливих та небезпечних умов праці на
підприємстві відповідача.

Відповідно до ст.23,1167 ч.2
Цивільного кодексу України позивач
вважає , що він має право на
відшкодування моральної шкоди
заподіяної ушкодженням здоров'я
юридичною особою, яка її завдала.

Час звернення позивачем до суду,
у даному випадку, не позбавляє його
права на отримання моральної шкоди у
зв'язку з ушкодженням здоров'я під час
виконання трудових обов'язків,
оскільки, відповідно до п. 3 ч.1 ст. 268 ЦК
України та роз'яснень, викладених у п.16
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року № 4 «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», з відповідними змінами, на
вимогу про відшкодування збитків,
завданих каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю (тобто і на вимогу
про відшкодування моральної шкоди),
позовна давність не поширюється.

З врахуванням викладених обставин,
виходячи із принципу розумності та
справедливості, відповідно до об'єму та
часу спричинення йому відповідачем
моральної шкоди, та враховуючи
тяжкість вимушених змін у моїх
життєвих стосунках, неможливість
відновлення попереднього стану,
моральну шкоду позивач оцінює у
розмірі 50 000 грн.

Позивач просить суд
стягнути з державного підприємства
"Свердловантрацит" на його користь
моральну шкоду, спричинену каліцтвом у
розмірі 50 000 грн., а також стягнути з
відповідача на користь держави судовий
збір.

Позивач у судовому засіданні підтримав
заявлені позовні вимоги, наполягав на
їх задоволенні і пояснив, що він
починаючи з 2001 року по 2011рік працював
на ВП «Шахта «Червоний партизан» ДП
«Свердловантрацит» у якості ГРОЗа,
працював з повним робочим днем під
землею , під час роботи 15.05.2010 року з ним
стався нещасний випадок на
виробництві, коли він був надісланий на
керування лебідкою ЛТ-130, яку потім він
ввімкнув та по команді ОСОБА_2 почав
пересувати ведучу голівку, в цей час
відбулося натягнення ланцюга
кріплення лебідки з західного боку, та
відбувся порив з'єднувальної ланки
двох відрізків ланцюга. Він знаходився
в зоні дії механізмів, отримав удар
ланцюгом по лівій нозі, яка потрапила
п'ятою у зубчату передачу коліс
барабана. В наслідок чого він отримав
відкритий оскольчатий перелом лівої
п'яточної кістки, після чого
знаходився на лікуванні 8 місяців у
лікарні, переніс 5 операцій, йому робили
пересадку шкіри на нозі , тому він не
може тепер нічого важкого піднімати та
довго ходити, також він кульгає і йому
потрібно згідно висновку МСЕК ходити
із тростю , але він цього соромиться,
йому відповідач пропонував працювати
вантажником на поверхні, але така
робота йому не підходить і він не став
більше працювати і звільнився з шахти
за станом здоров,я і оскільки йому була
встановлена 3 група інвалідності , в
сім,ї зменшився дохід, з,явилися
фінансові труднощі із-за виробничої
травми,яка з ним сталась , він отримує
пенсію по інвалідності у сумі 964грн.,
також 21.12.2010 року йому вперше було
встановлено 50 % втрати професійної
працездатності у зв,язку з нещасним
випадком на виробництві та 3 група
інвалідності, у зв,язку з чим він
постійно лікується 5 разів на рік,
після травми він погано себе почуває,
болить спина, нога, він кульгає , у
зв,язку з чим він додає додаткові
зусилля для організації свого життя ,
також змінився уклад його життя у
зв,язку з нещасним випадком на
виробництві , так як він до травми всі
домашні роботи виконував самостійно ,
на теперішній час він не може
виконувати домашні роботи, тобто не
може вже обробляти город , він постійно
приймає ліки, і вже не може працювати
за тією спеціальністю за якою працював
раніше . Коли він працював ГРОЗом, то
бракувала повітря, була
велика запилеваність, вологість,
підвищений температурний режим. Згідно
протоколу засідання профспілки у
нещасному випадку встановили 5% його
вини та 95% - вини підприємства.
Клопотання про проведення по справі
судово-психологічної експертизи він не
бажає заявляти керуючись своїми
процесуальними правами , так як
вважає , що йому діями відповідача була
завдана моральна шкода , так як належні
умови роботи йому не були створені
.

Представник позивача ОСОБА_4 у
судовому засіданні підтримала
заявлені позивачем позовні вимоги
, наполягав на їх задоволенні і
пояснила , що 15.05.2010 року з позивачем
стався нещасний випадок на
виробництві, він знаходився в зоні дії
механізмів, отримав удар ланцюгом по
лівій нозі, яка потрапила п'ятою у
зубчату передачу коліс барабана. В
наслідок чого він отримав відкритий
оскольчатий перелом лівої п'яточної
кістки, також позивач працював у
неналежних умовах , йому бракувало
повітря , була підвищена температура ,
висока запиленість, у зв,язку із
травмою на виробництві йому було
встановлено 50% втрати професійної
працездатності і 3 група
інвалідності , позивач постійно
приймає ліки , дуже часто лікується у
лікарні, відчуває сильні болі у спині
та нозі, погано спить. Клопотання
про проведення по справі
судово-психологічної експертизи він не
бажає заявляти керуючись своїми
процесуальними правами.

Представник відповідача
Бондарева Н.Г. у судове засідання 03.06.2014
року не з,явилась, надала суду заяву про
відкладення розгляду справи у зв,язку
з участю її у судовому засіданні в
апеляційному суді Луганської області ,
але суд відповідно до вимог ст.. 169 ЦПК
України вважає , що зазначені у
клопотанні представником відповідача
підстава відкладення розгляду справи
не є поважною, оскільки крім
представника відповідача Бондаревої
Н.Г. інтереси державного підприємства
«Свердловантарцит» мають право
представляти інші особи , також з
урахуванням обставин справи , так як
представник відповідача Бондарева Н.Г.
була присутньою у судовому засіданні
22.04.2014 року і надавала суду пояснення по
суті заявлених позивачем позовних
вимог і враховуючи положення ст.. 6
Конвенції про захист прав і
основоположних свобод людини про
розумність строків розгляду справи ,
суд вважає розглянути справу у
відсутність представника відповідача ,
оскільки у матеріалах справи достатньо
доказів про права та відносини сторін.
Також представник відповідача у
судовому засіданні 22.04.2014 року позов
не визнала і пояснила, що згідно п.5
Постанови Пленуму Верховного суду
України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди
з,ясуванню підлягають: наявність такої
шкоди, противоправність діяння
її заподіювача, наявність причинного
зв,язку між шкодою і протиправними
діяннями заподіювача, вина заподіювача
в її заподіянні , але позивач не
надав суду документів чи інших
доказів , які підтверджують наявність
моральної шкоди, протиправність
діяння відповідача, вину відповідача
в її спричиненні , також у нещасному
випадку, що стався з позивачем, також є
і його вина, оскільки саме позивачем
було порушено законодавство з охорони
праці, відповідно до протоколу №29 від
13.01.2011року засідання комісії з питань
охорони праці ВП «Червоний партизан»
ДП «Свердловантрацит» і позивачу було
прийняте рішення про зменшення виплати
одноразової допомоги на 5%, однак
підприємство у червні 2010року надало
позивачу матеріальну допомогу на
лікування у розмірі 1500грн., що
підтверджується розрахунковим листком
, також позивач при укладенні
трудового договору знав про те, що він
буде працювати у шкідливих умовах і мав
змогу відмовитись від цієї роботи,
також позивачеві у зв,язку з шкідливими
умовами праці надавалась додаткова
відпустка. На МСЕК покладено обов,язок
встановлення факту
спричинення моральної шкоди, оскільки
вказаний висновок МСЄК на
ім,я позивача не містить свідчень
про те, що крім стійкої
втрати працездатності МСЕК
встановила позивачу ще і наявність
моральної шкоди внаслідок
трудового каліцтва , то підстав
для подання позову про
відшкодування шкоди у позивача немає.
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Свердловську , де на обліку
знаходиться позивач , виплачує йому
страхові виплати , за рахунок яких він
може поновити стан свого здоров,я.
Також вона не знає на дільниці де
працював позивач бракувало
чи ні повітря і була чи ні велика
запилеваність, дійсно позивач працював
ГРОЗом. Позивач на теперішнього час не
працює, вона не заперечує , що після
травми уклад життя позивача
погіршився. Клопотання про проведення
по справі судово-психологічної
експертизи вона не бажає
заявляти керуючись своїми
процесуальними правами.

Суд вислухавши сторони,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов підлягає частковому задоволенню
з наступних підстав :

Відповідно до ст.. 23 ч.1 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

У частині 2 п.1 ст. 23 ЦК України зазначено
, моральна шкода полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я.

Статтею 237-1 КЗпП України встановлено,
що відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Згідно з п.3 Постанови Пленуму
Верховного суду України №4 від 31.03.1995
року зі змінами «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди «під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може
полягати, зокрема: у моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, порушенні нормальних
життєвих зв'язків через
неможливість продовження активного
громадського життя, порушенні
стосунків з оточуючими людьми, при
настанні інших негативних наслідків

Із трудової книжки на ім,я ОСОБА_1
( а.с.7-8) убачається , що він з
17.12.2001 року по 31.01.2011 року працював
на ВП «Шахта «Червоний партизан» ДП
«Свердловантрацит» у якості ГРОЗа з
повним робочим днем під землею ,
31.01.2011 року був звільнений за ст.40 п.2
КУпП у зв.язку з інвалідністю 3 групи
,трудове каліцтво, і по теперішній час
він не працює .

На аркуші справи 10-12 є акт №22 про
нещасний випадок на підприємстві ,
пов,язаний із виробництвом складений
відносно ОСОБА_1 , де зазначено , що
15.05.2010 року о 19 годині 15 хвилин
на відокремленому підрозділі «Шахта
«Червоний Партизан» у другу зміну,
гірник очисного забою ОСОБА_1 був
надісланий на керування лебідкою ЛТ-130,
коли ОСОБА_1 ввімкнув лебідку, та по
команді ОСОБА_2 почав пересувати ведучу
голівку, в цей час відбулося натягнення
ланцюга кріплення лебідки з західного
боку, та відбувся порив з'єднувальної
ланки двох відрізків ланцюга. ОСОБА_1,
який знаходився в зоні дії механізмів,
отримав удар ланцюгом по лівій нозі,
яка потрапила п'ятою у зубчату передачу
коліс барабана. В наслідок чого ОСОБА_1
отримав відкритий оскольчатий перелом
лівої п'яточної кістки. Причина
нещасного випадку незадовільний
технічний стан засобів виробництва ,
відсутність захисної огорожі рухомих
частин лебідки ЛТ-130. Порушення вимог
безпеки під час експлуатації
обладнання. Особи які допустили
порушення вимог законодавства про
охорону праці це заступник механіка
дільниці №1 ОСОБА_7, який порушив п.2.3.1
та 1.2.5 «Правил безпеки у вугільних
шахтах», п.11.18.1 «Системи управління
охороною праці у вугільній
промисловості України», п.п. 2.1, 2.2.1,2.2.5
«Посадової інструкції заступника
механіка дільниці по видобутку
вугілля», гірничий майстер дільниці №1
ОСОБА_3 , який порушив ст..14 Закону
України «Про охорону праці» п.п.2.3.1 та
1.2.5 «Правил безпеки у вугільних
шахтах», п.п.9.23.3,11.19.1, 11.19.5 «Системи
управління охороною праці у вугільній
промисловості України», п.п. 2.1,2.2.1,
2.2.3,2.2.12 «Посадової інструкції
гірничого майстра по видобутку
вугілля», помічник начальника дільниці
№1 Бардаков В.І., який порушив ст..14
Закону України «Про охорону праці»
п.п.2.3.1 та 1.2.5 «Правил безпеки у
вугільних шахтах», п.п. 11.15.1 «Системи
управління охороною праці у вугільній
промисловості України», п.2.1,2.2.5
«Посадової інструкції помічника
начальника дільниці по видобутку
вугілля», гірник очисного забою
дільниці №1 ОСОБА_1, який виконував
роботи для ГРОЗ діючої на підприємстві
п.1.12 та 11.21.1, 11.21.9 «Системи управління
охороною праці у вугільній
промисловості України», начальник
дільниці №1, який порушив 2.3.1 та 1.2.5
«Правил безпеки у вугільних шахтах»,
п.11.15.1 «Системи управління охороною
праці у вугільній промисловості
України», ст.. 14 Закону України «Про
охорону праці», п.п.2.1,2.2.5 «Посадової
інструкції начальника дільниці по
видобутку вугілля», заступник
директора з охорони праці ОСОБА_8, який
порушив п.п.11.3.1, 11.3.4,11.3.18,9.28 «Системи
управління охороною праці у вугільній
промисловості України».

Із оглянутої у судовому засіданні
справи МСЕК на ім,я ОСОБА_1 витікає , що
на аркуші справи 58-61 є акт №3-37 огляду
МСЕК від 05.01.2011 року , де у п.29.4.
вказано , що ОСОБА_1 встановлена з 21.12.2010
року третя група інвалідності ,
причиною інвалідності є нещасний
випадок на виробництві , інвалідність
встановлена на строк з 01.01.2012 року , у п.
30.1. зазначено , що ступінь втрати
професійної працездатності
встановлена 50% первинно з 21.12.2010 року
по 01.01.2012 року по виробничій травмі від
15.05.2010 року.

З довідки МСЕК №093585 (ас-9) витікає, що
ОСОБА_1 повторно було встановлено з
01.01.2012року 50% втрати професійної
працездатності у зв,язку з нещасним
випадком на виробництві 15.05.2010 року і
встановлена третя група інвалідності ,
помірне обмеження життєво діяльності і
він потребує медікаметозного,
санітарно -курортного лікування ,
поновлювально - реабілітаційного
лікування , ортопедичного взуття ,
тростини .

Із оглянутої у судовому засіданні
медичної картки№6703 на ім,я позивача
ОСОБА_1 убачається, що він з 15.05.2010 року
по 05.01.2011 року знаходився на
лікарняному у зв,язку зі виробничою
травмою , з 15.05.2010 року по 17.05.2010 року
знаходився на лікуванні в
травматологічному відділенні
Свердловської ЦМЛ №1 , лікування було
продовжено у опіковому відділенні
Луганської обласної клінічної лікарні
з 18.05.2010 року по 30.05.2010 року ,з 31.05.2010 року
по 09.06.2010 року у травматологічному
відділенні Свердловської ЦМЛ№1 , потім
проходив лікування в з 15.08.2010 року по
03.09.2010 року травматолога і невролога
Свердловської ЦМЛ №1 ,лікувався з
04.05.2011 року по 03.06.2011 року у
травматологічному відділенні
Свердловської ЦМЛ№1, з 18.10.2012 року по
31.10.2012 року лікувався у
травматологічному відділенні
Свердловської ЦМЛ№1, з 22.02.2013 року по
04.03.2012 року лікувався у у
травматологічному відділенні
Свердловської ЦМЛ№1,з 17.06.2013 року по
29.06.2013 року лікувався у
травматологічному відділенні
Свердловської ЦМЛ№1, з 8.11.2013 року по
18.11.2013 року лікувався у
травматологічному відділенні
Свердловської ЦМЛ№1 , за всі періоди
лікування позивач скаржився на біль у
нозі і що він не може встати на ногу , у
діагнозах за період лікування
зазначено , що у ОСОБА_1 встановлений
відкритий перелом лівої п,яточної
кістки лівої стопи, обширна різана
клаптева рвана рана лівої стопи
гомілковостопного суглобу.

В судовому засіданні було встановлено ,
що позивач приблизно 5 разів на рік
лікується в лікарні у зв,язку з
встановленим діагнозом , який
пов,язаний з виробничою травмою ,дуже
часто звертається за медичною
допомогою і лікуванням до лікаря
травматолога та невролога , проходив
неодноразово обстеження в Луганській
обласній клінічній лікарні , 06.09.2010
року, 12.11.2010 року , що підтверджується
оглянутою у судовому засіданні
медичною карткою амбулаторного
хворого №6703 на ім,я позивача.

На аркушах справи 9, 34, 63,72, 136-140
оглянутої у судовому засіданні справи
МСЕК на ім.,я ОСОБА_1 є індивідуальні
програми реабілітації інваліда , де
зазначено , що ОСОБА_1 , працювати за
професією ГРОЗ не може ,йому
протипоказаний важка фізична праця,
праця з тривалим перебуванням на ногах
, потребує санаторно- курортного
лікування , протезування , отримання
ортопедичного взуття та тростини .

Таким чином з урахуванням викладеного
суд вважає , що саме діями
відповідача , який не забезпечив
належних умов праці позивачеві і була
завдання йому моральна шкода , яка
виражається в тому , що у результаті
нещасного випадку на виробництві , який
стався з позивачем 15.05.2010 року
змінився його уклад життя , оскільки
йому було встановлена 3 група
інвалідності саме у зв,язку з тим ,
що з ним стався нещасний випадок на
виробництві , також йому було вперше
встановлено з 21.12.2010 року 50% втрати
професійної працездатності з нещасним
випадком на виробництві від 15.05.2010 року
, а потім повторно також встановлено 50% ,
що підтверджується довідками МСЕК на
аркушах справи 9 ,67 , також після
нещасного випадку , який стався з
позивачем на виробництві 31.01.2011 року
він був звільнений з підприємства за
ст.. 40 ч.2 КЗПпУ,тобто за станом здоров,я ,
так як йому була встановлена 3 група
інвалідності , позивач із-за
нещасного випадку , який стався з ним
15.05.2010 року позбавлений можливості
працювати на попередній посаді,що
зазначено у індивідуальних програмах
реабілітації інваліда , із-за чого він
дуже хвилювався , так як були порушені
трудові відносини ,оскільки він ще має
бажання працювати в підземних умовах
,так як є молодою людиною , оскільки
коли з ним стався нещасний випадок
йому було 28 років , але за станом
здоров,я не може цього робити, оскільки
у позивача болить нога, припухає
,із-за чого він погано спить, постійно
приймає ліки , він не може ходити на
довгі відстані ,іноді встати із-за болю
на ногу , у нього порушені функції
ходьби, він знаходиться на
диспансерному обліку у лікаря
травматолога, також він не може
виконувати роботи як раніше по
господарству, обробляти город,
допомагати дружині по господарству,
тобто для організації свого життя
позивачеві потрібно прикладати
додаткові зусилля, також позивач
кульгає, але з тростиною він соромиться
ходити , так як є ще молодою людиною.
Також з матеріалів справи вбачається,
що позивач втратив роботу, і внаслідок
травми не має можливості
працевлаштуватись та забезпечити
гідне існування власної родини.

Також сторонам відповідно до ст10, 60 ЦПК
України було роз,яснено їх право на
заявлення клопотання про проведення по
справі судово-психологічної
експертизи , але як позивач,
представник позивача так і
представник відповідача цим правом не
скористувались і не бажають заявляти
клопотання про проведення по справі
судово-психологічної експертизи , тому
судом було роз,яснено сторонам , що
рішення суду буде постановлено на
підставі тих доказів , які надані
сторонами і досліджувались у судовому
засіданні.

Заперечення відповідача проти позову в
тій частині , що так як в довідці
МСЕК позивачеві не була визначена
моральна шкода , а тільки відсотки
втрати професійної працездатності , як
це передбачено п. п.1.1 Порядку
встановлення медико-соціальними
експертними комісіями ступеня втрати
професійної працездатності у
відсотках працівникам , яким заподіяно
ушкодження здоров,я, пов'язане з
виконанням трудових обов,язків,
яке затверджене Міністерством
охорони здоров,я України №212 від
22.11.1995 року вважає неспроможними ,
оскільки із аналізу судової
практики у справах про відшкодування
моральної шкоди , завданої у
зв,язку з ушкодженням здоров,я під
час виконання трудових обов,язків ,
практично всі апеляційні суди вважають
, що при визначенні факту спричинення
моральної шкоди у зв,язку з
ушкодженням здоров,я під час
виконання трудових обов,язків, яке
встановлено висновками МСЕК
заподіяння моральних страждань
потерпілій особі є доведеним, також
згідно з вимогами ст.. 147,212 ЦПК
України висновок експерта
для суду не є обов'язковим і
оцінюється судом разом з іншими
доказами по справі та немає
заздалегідь встановленого значення,
також сторони як вище зазначав суду
відмовились від проведення по справі
судово-психологічної експертизи ,
а відносно того , що позивач знав , що
він працює у шкідливих умовах і мав
змогу не укладати трудовий договір , то
ці заперечення суд не приймає до уваги ,
так як відповідач повинен забезпечити
позивачеві належні і безпечні
умови праці , що передбачено Законом
України»Про охорону праці», а
додаткові пільги надавались
позивачеві у зв'язку з тим, що він і
працював у шкідливих умовах, як це
передбачено законодавством , але
відповідач ніяким чином не відшкодував
позивачеві шкоду яка була завдана
його здоров,ю , у зв'язку з нещасним
випадком на виробництві, який стався
15.05.2010року, коли позивач
знаходився в трудових відносинах
з відповідачем , і тому як вважає
суд у позивача і виникли моральні
страждання .

Також суд не приймає до уваги
заперечення відповідача проти позову,
що позивач не надав суду доказів, що
йому була завдана моральна шкода, суд
вважає, що позивач відповідно до ст.. 60
ЦПК України надав суду докази завдання
йому відповідачем моральної шкоди, що
підтверджується витягами із історії
хвороб, витягом із амбулаторної картки
, копією трудової книжки, а від
проведення по справі
судово-психологічної експертизи
відповідач відмовився.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму
Верховного суду України»Про судову
практику в справах про
відшкодування моральної
(немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 року зі
змінами розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди
суд визначає в межах заявлених
вимог залежно від характеру
та обсягу заподіяних позивачеві
моральних та фізичних страждань, з
урахуванням у кожному конкретному
випадку ступеня вини відповідача
та інших обставин. Зокрема,
враховуються характер і
тривалість страждань, стан
здоров,я потерпілого, тяжкість
завданої травми , істотність вимушених
змін у його життєвих і виробничих
стосунках.

Тому суд враховуючи вищевикладене ,
ступінь вини відповідача , також
позивача , так як згідно акту
розслідування нещасного випадку на
виробництві, позивач порушив п.п.
1.12 та 11.21.1, 11.21.9 «Системи управління
праці в вугільної промисловості
України»і встановлено 5% його вини у
нещасному випадку , який з ним стався
15.05.2010 року , з урахуванням ступеню
важкості отриманих позивачем
ушкоджень, ступеню втрати ним
професійної працездатності, характеру
та тривалості фізичних страждань, яких
позивач зазнав у зв'язку з каліцтвом,
стану здоров'я позивача, який вимушений
докладати значні додаткові зусилля для
організації свого життя внаслідок
втрати професійної працездатності,
вимушений регулярно проходити
обстеження та лікування в медичних
закладах, відчуває фізичний біль та
душевні страждання, позбавлений
можливості у повній мірі реалізувати
свої здібності та життєві плани,
враховуючи принцип розумності і
справедливості, який закріплений ст.. 41
Конвенції про захист прав людини і
основних свобод, розмір відшкодування
моральної шкоди повинен становити 20000
грн, оскільки саме такий розмір
відшкодування, на думку суду, є
адекватним обсягу та характеру
немайнових втрат, яких зазнав позивач
внаслідок трудового каліцтва.

Суд вважає стягнути з
відповідача на користь позивача в
відшкодування моральної шкоди, зв,язку
з трудовим каліцтвом на виробництві 20000
грн.

Відповідно до ст. 88 ПК
України суд вважає стягнути з
відповідача на користь держави судовий
збір 243,60грн.

Керуючись ст.. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК
України, на підставі ст. 23 ЦК
України ,237-1 КЗпП України, п.3, 9
Постанови Пленуму Верховного суду
України»Про судову практику в
справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди №4 від
31.03.1995 року зі змінами , п.6,41 Конвенції
про захист прав людини і основних
свобод, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1
до державного підприємства
«Свердловантрацит» (в особі ВП шахта
»Червоний Партизан ») про
відшкодування моральної шкоди у
зв,язку з трудовим каліцтвом на
виробництві, задовольнити частково.

Стягнути з
державного підприємства
«Свердловантрацит» (в особі ВП шахта
«Червоний Партизан ») на користь
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 в відшкодування
моральної шкоди, у зв,язку з
трудовим каліцтвом на виробництві 20 000
грн.

Стягнути з
державного підприємства
«Свердловантрацит» судовий збір на
користь держави у розмірі 243,60 грн.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга протягом десяти
днів з дня проголошення рішення до
апеляційного суду Луганської області.

Рішення суду набирає
законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після
розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя :