АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2294/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Кудрявцева Т. О. Доповідач - Куценко
Т.Р. Категорія 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року
м. Дніпропетровськ

04 червня 2014 року Колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Дніпропетровської області в
складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Волошина М.П.

при секретарі - Філіпповій К.Д.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 17 грудня
2013 року, по справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про повернення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 у серпні 2013 року звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про повернення
безпідставно набутих коштів в сумі 464245
грн. 30 коп., яка є різницею між вартістю
предмета іпотеки та сумою внесеною
відповідачем за її кредитними
зобов'язаннями.

Рішенням Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 17.12.2013 року
позовні вимоги ОСОБА_3 було задоволено,
стягнуто з ОСОБА_2 на її користь грошові
кошти в сумі 464245 грн. 30 коп. Вирішено
питання щодо судових витрат /а.с. 97-99/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення скасувати та ухвалити нове,
яким відмовити ОСОБА_3 у задоволені
позовних вимог, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
/а.с. 103-107/.

Перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що скаргу
необхідно відхилити, а рішення суду
залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 37 Закону України
«Про іпотеку» іпотекодержатель може
задовольнити забезпечену іпотекою
вимогу шляхом набуття права власності
на предмет іпотеки. Правовою підставою
для реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання.

Відповідно до частини 3 вказаного
Закону іпотекодержатель набуває
предмет іпотеки у власність за
вартістю, визначеною на момент такого
набуття на підставі оцінки предмета
іпотеки суб'єктом оціночної
діяльності. У разі набуття права
власності на предмет іпотеки
іпотекодержатель зобов'язаний
відшкодувати іпотекодавцю перевищення
90 відсотків вартості предмета іпотеки
над розміром забезпечення іпотекою
вимог іпотекодержателя.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що 20.11.2006 року між
АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було
укладено договір про надання
споживчого кредиту № 0,
відповідно до умов якого банк надав
ОСОБА_3 кредитні кошти в іноземній
валюті у розмірі 130490, 96 швейцарських
франків з кінцевим терміном повернення
19.11.2017 року. В забезпечення зобов'язань
за цим договором 20.11.2006 року між
сторонами було укладено іпотечний
договір № 0/1, за умовами якого
ОСОБА_3 надала банку в іпотеку нерухоме
майно: магазин непродовольчих товарів,
що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. У
зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3
умов кредитного договору їй була
направлена вимога про усунення
порушень, яку вона не виконала.

20.06.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_2 було укладено договір про
відступлення права вимоги щодо
виконання зобов'язань по кредитному
договору № 0, за умовами якого
ОСОБА_2 з моменту повного розрахунку
між сторонами набуває права банку на
предмет іпотеки, що забезпечує
виконання зобов'язань ОСОБА_3 за
кредитним договором, які виникають з
договору іпотеки № 0/1.

24.07.2008 року ОСОБА_2 були внесені грошові
кошти у розмірі 114000 доларів США на
рахунок банку у рахунок погашення
кредитної заборгованості ОСОБА_3 за
кредитним договором № 0 згідно
умов договору про відступлення права
вимоги від 20.06.2008 року, що еквівалентно
113233,60 швейцарським франкам.

У серпні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом про звернення стягнення
на предмет іпотеки та визнання за ним
права власності на магазин
непродовольчих товарів, що знаходиться
за адресою АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 29.03.2013
року позовні вимоги ОСОБА_2 було
задоволено частково, звернуто
стягнення на предмет іпотеки шляхом
визнання за ОСОБА_2 права власності на
магазин непродовольчих товарів, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1,
встановлено вартість предмета іпотеки
у розмірі 994000 грн., в рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_3, яка становить
113233,60 швейцарських франків, що
еквівалентно 517416, 40 грн., відповідно до
кредитного договору № 0 від 20.11.2006
року та договору про відступлення
права вимоги від 20.06.2008 року /а.с. 35-37/.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26.06.2013 року
рішення залишено без змін /а.с. 38-39/.

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про повернення
безпідставно набутих коштів в сумі 464245
грн. 30 коп., яка є різницею між вартістю
предмета іпотеки - 994000 грн. та сумою
коштів внесених ОСОБА_2 в погашення
заборгованості за кредитним договором
в сумі 529754, 70 грн.

При вищенаведених обставинах справи,
суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку про те, що
відповідно до ст. 1212 ЦК України позовні
вимоги підлягають задоволенню.

Приведені в апеляційній скарзі доводи
ОСОБА_2 про те, що суд не дав оцінки
наданих ним доказам не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки вони
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці,
та особистого тлумачення апелянтом
норм матеріального та процесуального
права.

Щодо посилань ОСОБА_2 на те, що позивач
не мав права обґрунтовувати свої
вимоги, а суд приймати рішення на
підставі ст. 1212 ЦК України, так як в
даному випадку такий спосіб захисту в
цивільному праві не відноситься до
даного спору, то з ним погодитися
неможливо.

Стаття 1212 ЦК України визначає загальні
умови існування цивільно-правових
зобов'язань що виникають у зв'язку із
безпідставним збагаченням, тобто
набуттям або збереженням майна без
достатньої правової підстави.

Дана стаття застосовується в тих
випадках коли мала місце помилка,
випадковість або інші підстави набуття
або збереження майна, які не можна
віднести до підстав виникнення
цивільних прав та обов'язків.

Перелік ситуацій, при виникненні яких
допускається застосування ст. 1212 ЦК
України не є вичерпним, отже ці
положення можуть поширюватися і на
інші відносини, якщо має місце
безпідставне збагачення. В даному
випадку мало місце безпідставне
збагачення в зв'язку з отриманням
права власності на майно в рахунок
погашення заборгованості, яке
перевищує розмір самої заборгованості.

Відносно доводів апелянта, що ним не
набуто право власності на нерухоме
майно, оскільки йому відмовлено в у
здійсненні реєстрації спірного майна у
зв'язку з наявністю в Єдиному реєстрі
заборони відчуження об'єктів спірного
майна, то вони є безпідставними, так як
представник ОСОБА_2 у судовому
засіданні підтвердив той факт, що
магазин непродовольчих товарів, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1 на
сьогоднішній день апелянтом проданий.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи
процесуального закону, які б могли
призвести до скасування або зміни
рішення суду, судом апеляційної
інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
є необґрунтовані, рішення суду
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, ст. 307, 308 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 17 грудня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з цього часу.

Судді :