АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/1945/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/1953/14
Головуючий у 1-й інстанції Шаповал Т. В.
Доповідач Лобов О. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.,

суддів Акопян В.І., Петренка В.М.,

при секретарі Верещаці М.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Київського районного суду м.
Полтави від 12 травня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення неустойки за прострочення
сплати аліментів.

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року ОСОБА_1
звернулася до суду із вказаним
позовом, просила стягнути із ОСОБА_2 на
іі користь неустойку за прострочення
сплати аліментів, у сумі 26112,87 грн.
Витрати по сплаті судового збору
покласти на відповідача. Обґрунтовуючи
свої позовні вимоги тим, що відповідач
не сплачує аліменти належним чином,
тому виникла заборгованість по сплаті
аліментів.

Рішенням Київського
районного суду м. Полтави від 12.05.2014
року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення
Київського районного суду м. Полтави
від 12.05.2014 року, ухвалити нове про
задоволення позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначено, що судом першої
інстанції не враховано той факт, що
відповідач умисно ухиляється від
виконання своїх батьківських
обов'язків.

Колегія суддів, перевіривши
матеріали справи в межах доводів
апеляційних скарг та позовних вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь в справі, дійшла висновку, що
апеляційну скаргу слід відхилити з
наступних підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК
України апеляційний суд за
результатами розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції вправі відхилити апеляційну
скаргу та залишити рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції
встановлено, що з 18 червня 2008 року по 08
грудня 2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2
перебували у зареєстрованому шлюбі,
від якого мають малолітню дитину - сина
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. У свідоцтві про
народження дитини батьком записаний
ОСОБА_2.

Рішенням Київського районного
суду м. Полтави, стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 аліменти на утримання
сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини усіх
видів заробітку щомісячно до
досягнення дитиною повноліття. За
даним рішенням видано виконавчий лист
і Київським відділом державної
виконавчої служби Полтавського
міського управління юстиції відкрито
виконавче провадження з примусового
виконання рішення суду про стягнення
аліментів з ОСОБА_2 Аліменти згідно
рішення суду на користь ОСОБА_1 на
даний час сплачуються, але не в
повному обсязі.

Станом на 01.04. 2014 року існує
заборгованість згідно розрахунку
державного виконавця в розмірі 7 706
грн. 10 коп. Зазначена заборгованість
нарахована державним виконавцем у
зв'язку з примусовим виконанням
судового рішення про стягнення з
відповідача аліментів на користь
позивача ( а.с.6).

Суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив надані сторонами
докази, належно їх оцінив і дійшов
обґрунтованого висновку про відмову у
задоволенні позову.

При цьому суд правомірно виходив з
того, що наданими у справі доказами не
встановлено наявність вини ОСОБА_2 у
виникненні заборгованості по
аліментам на користь позивача. На
виконання судового рішення про
стягнення аліментів на користь
позивача частково сплачувалися кошти,
які надсилалися на адресу ОСОБА_1 та
враховані державним виконавцем при
здійсненні розрахунку заборгованості.
Відповідач не працює та не має
офіційного заробітку.

Такий висновок суду ґрунтується на
досліджених доказах у відповідності до
роз'яснень Пленуму Верховного Суду
України, викладених у п.22 постанови від
15 травня 2006 року № 3 «Про застосування
судами окремих норм Сімейного Кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів» передбачена ст.196 СК України
відповідальність платника аліментів
за прострочення їх сплати у виді
неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покласти таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилася з незалежних від нього
причин, зокрема, у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками. В
інших випадках стягується неустойка за
весь час прострочення сплати
аліментів.

Таким чином, передбачена ст. 196 СК
України відповідальність у виді сплати
неустойки (пені) за прострочення сплати
аліментів настає лише за наявності
вини особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду.

Доводи апеляційної скарги про
формальний підхід до розгляду справи
судом першої інстанції,
спростовуються копіями заяв ОСОБА_2
(а.с. 28, 30) написаних метою направлення
виконавчого листа за місцем своєї
роботи, для відрахування заробітної
плати і сплати аліментів за весь
період заборгованості. Аліменти на
утримання дитини відраховувалися за
виконавчим листом за місцем роботи
боржника. Позивачка в свою чергу
доказів наявності вини відповідача
не надала.

Таким чином, колегія суддів
вважає, що рішення суду є законним та
обґрунтованим, підстави для його зміни
чи скасування відсутні.

Керуючись ст.303, ст.307 ч.1 п.1, ст.308,
ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Полтави від 12 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
О.А. Лобов

Судді:
В.І.Акопян

В.М. Петренко

З оригіналом згідно

Суддя
О.А.Лобов