Справа №200/8049/13-ц
№2/200/2961/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року Бабушкінський
районний суд м.Дніпропетровська в
складі:

головуючого судді - Решетніка М.О.

при секретарі - Медведєвій
А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ПАТ "КБ
"Надра" до ОСОБА_1 "Про стягнення
заборгованості", зустрічним позовом
ОСОБА_1 до ПАТ "КБ "Надра", ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, третя особа:
приватний нотаріус Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
"Про визнання договорів
купівлі-продажу та кредитного
недійсними", -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із даним
позовом, в його обґрунтування
посилається на те, що 31 серпня 2007р. між
ВАТ (нині ПАТ) "КБ "Надра" і ОСОБА_1 було
укладено Кредитний договір
№8/2007/840-К/1296-Н, відповідно до умов якого
Банк надав Позичальнику кредит в сумі
92700 доларів США з виплатою процентної
ставки 12,49% на рік, строком до 20.08.2037р.
Банк виконав свої зобов'язання перед
відповідачем, що підтверджується
заявою про видачу готівки №NL-3 від
31.08.2007р. Проте відповідач не виконує
умов кредитного договорку стосовно
своєчасного повернення сум отриманого
кредиту та своєчасної сплати
нарахованих за користування
кредитними коштами відсотків у
встановлені Кредитним договором
терміни. Станом на 16.04.2013р.
заборгованість позичальника перед
банком складає 1360157грн.38коп., а саме:
заборгованість за сумою кредиту - 91256,57
доларів США, що за курсом НБУ становить
729413грн.76коп, заборгованість по
відсоткам - 61202,40 доларів США, що за
курсом НБУ становить 489190грн.78коп.,
штрафу - 9270 доларів США, що за курсом НБУ
становить 74095грн.11коп., пені - 8439,60
долдарів США, що за курсом НБУ
становить 67457грн.72коп.

У судовому засіданні представник
позивача повністю підтримав вимоги
позову, надав пояснення, аналогічні
викладеним в позовній заяві, просив суд
повністю задовольнити поданий позов.

Відповідач позов не визнав, подав до
суду зустрічний позов, в обгрунтування
якого зазначив, що ці договори він
уклав проти його справжньої волі
внаслідок примусу зі сторони ОСОБА_2, в
залежності від якого він перебував, як
керівника підприємства, де працював.
31.08.2007р. був вимушений укласти
кредитний договір та договір
купівлі-продажу квартири. Однак
фактично грошових коштів у банку він не
отримував, розрахунок з продавцями не
здійснював, наміру придбати квартиру
не мав, право власності на придбану
квартиру не реєстрував і в ній не
проживав, в зв'язку з чим просить
визнати зазначені договори недійсними
з підстав, передбачених ст.231 ЦК
України.

У судовому засіданні відповідач та
його представник просили відмовити у
задоволенні позову банку, зустрічний
позов підтримали в повному обсязі,
просили його задовольнити з зазначених
в ньому підстав.

Заслухавши пояснення осіб, які
приймали участь у справі, та дослідивши
наявні у справі докази суд дійшов до
висновку про наявність підстав для
задоволення позову банку та відмову в
задоволенні зустрічного позову,
виходячи з наступного.

Згідно приписів ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до ЦПК
України, в межах заявлених ними
позовних вимог та на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі.

Підставою звернення до суду позивача
за первісним позовом є захист права
сторони за майновим правовідношенням,
що виникло в силу укладеного
кредитного договору, на вимогу
повернення грошових коштів у зв'язку із
порушенням умов його виконання.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства, а при відсутності таких
умов і вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно застосовуються.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України
зобов'язання є правовідношення, в якому
одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають із
підстав, установлених ст.11 цього
Кодексу, зокрема: договорів та інших
правочинів (ч.2 ст.509 ЦК України).

Зобов'язання перестає діяти в разі його
припинення з підстав, передбачених
договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК
України), та ці підстави зазначені в
ст.ст.599,600,601,604-609 ЦК України, та за
відсутності інших підстав припинення
зобов'язання, передбачених договором
або законом, зобов'язання припиняється
його виконанням, проведеним належним
чином (ст.599 ЦК України).

Належним виконанням зобов'язання є
виконання, прийняте кредитором, у
результаті якого припиняються права та
обов'язки сторін зобов'язання.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України
якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути заборгованість
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Судом встановлено, що 31 серпня 2007р.
між сторонами було укладено Кредитний
договір №8/2007/840-К/1296-Н, відповідно до
умов якого Банк надав Позичальнику
кредит в сумі 92700 доларів США з виплатою
процентної ставки 12,49% на рік, строком
до 20.08.2037 року. Згідно п.1.2 Кредитного
договору цільовим призначенням
кредиту є проведення розрахунків по
договору купівлі-продажу від 31.08.2007р.,
згідно якого Позичальник придбає у
власність нерухоме майно - квартиру
(а.с.4-5).

Згідно заяви на видачу готівки № NL-3 від
31.08.2007р. на суму 92700 доларів США, Банк
виконав свої зобов'язання перед
позичальником, а позичальник отримав
вказану суму коштів в кредит на
придбання квартири (а.с.7).

Факт отримання відповідачем кредитних
коштів додатково підтверджується
Договором купівлі-продажу квартири від
31.08.2007р., укладеним між ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 і ОСОБА_6, як продавцями, та
ОСОБА_1, як покупцем. Згідно п.2.1
зазначеного Договору продаж квартири
за домовленістю сторін було вчинено за
520403грн., які продавці одержали повністю
від покупця при підписанні договору
(а.с.70).

Проте відповідач не виконує умов
кредитного договору стосовно
своєчасного повернення сум отриманого
кредиту та своєчасної сплати
нарахованих за користування
кредитними коштами відсотків у
встановлені Кредитним договором
терміни. Станом на 16.04.2013р.
заборгованість позичальника перед
банком складає 1360157грн.38коп., а саме:
заборгованість за сумою кредиту - 91256,57
доларів США, що за курсом НБУ становить
729413грн.76коп, заборгованість по
відсоткам - 61202,40 доларів США, що за
курсом НБУ становить 489190грн.78коп.,
штрафу - 9270 доларів США, що за курсом НБУ
становить 74095грн.11коп., пені - 8439,60
долдарів США, що за курсом НБУ
становить 67457грн.72коп.

Факт непогашення тіла кредиту та
відсотків за користування кредитом не
заперечував і сам ОСОБА_1 в наданих суду
письмових запереченнях на позов
(а.с.134-136) та в зустрічному позові
(а.с.57-66).

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Отже, позовні вимоги ПАТ "КБ "Надра" до
ОСОБА_1 про стягнення з відповідача
суми заборгованості за Кредитним
договором № 8/2007/840-К/1296-Н від 31.08.2007р.
підлягають задоволенню.

Обгрунтовуючи заявлені зустрічні
позовні вимоги ОСОБА_1 послався на те,
що уклав кредитний договір та договір
купівлі-продажу проти його справжньої
волі внаслідок застосування до нього
психічного тиску з боку ОСОБА_2, в
залежності від якого він перебував, як
керівника підприємства, де працював,
тову вказані правочини на його думку
підлягають визнанню недійсними на
підставі ч.1 ст.231 ЦК України.

Відповідно до частин 3,5 ст.203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі, правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно до ч.1 статті 231 ЦК України
правочин, вчинений особою, проти її
справжньої волі внаслідок
застосування до неї фізичного чи
психічного тиску з боку другої сторони
або з боку іншої особи, визнається
судом недійсним.

Отже, для визнання правочину недійсним,
через вчинення його під впливом
насильства або погрози, необхідна
наявність фізичного або психічного
впливу на особу з метою спонукання до
укладення правочину. Насильство або
погроза може бути підставою для
визнання правочину недійсним, коли
через обставини, які мали місце на
момент його вчинення, були підстави
вважати, що відмова учасника правочину
від його вчинення могла спричинити
шкоду його законним інтересам.

Як вбачається з матеріалів справи, при
укладанні оспорюваного кредитного
договору, а також договору іпотеки,
ОСОБА_1 був ознайомлений з їх змістом та
погодився з умовами зобов'язання, про
що свідчать підписи позивача на кожній
сторінці Кредитного договору та
договору іпотеки, справжність яких
позивачем за зустрічним позовом не
заперечується.

Згідно ч.1 ст.236 ЦК України правочин,
визнаний судом недійсним, є недійсним з
моменту його вчинення, а в момент
укладання кредитного договору та
договору купівлі-продажу квартири
ОСОБА_1 достовірно знав, що ці договори
укладаються в його інтересах, тривалий
час їх не оскаржував.

Відмовляючи у задоволенні зустрічних
позовних вимог, суд виходить з
обставин, що Кредитний договір та
договір купівлі-продажу квартири
відповідають вимогам чинного
законодавства та не порушують права
ОСОБА_1, оскільки наслідком їх
укладання стало набуття права на
нерухоме майно - квартиру, що
відповідало його інтересам, як покупця.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості.

Відповідно до ч.3 ст.212 ЦПК України суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказ окрсмо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених ЦПК
України. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може грунтуватися на
припущеннях.

Посилання ОСОБА_1 на психічний тиск з
боку ОСОБА_2 з метою спонукання на
укладення оспорюваних договорів не
знайшли свого підтвердження, а
небажання ОСОБА_2 погашати кредит і
переоформлювати на своє ім'я договір
купівлі-продажу квартири не можуть
бути підставою для задоволення позову.

Питання про розподіл судових витрат
вирішено у відповідності до приписів
ст.ст.88,215 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.3,10,11,57,60,212-215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ "КБ
"Надра" заборгованість за кредитним
договором №8/2007/840-К/1296-Н від 31 серпня 2007
року станом на 16 квітня 2013р. в сумі
1360157грн.38коп., яка складається із:
заборгованості по кредиту - 91256,57
доларів США, що за курсом НБУ становить
729413грн.76коп, заборгованості по
відсоткам - 61202,40 доларів США, що за
курсом НБУ становить 489190грн.78коп.,
штрафу - 9270 доларів США, що за курсом НБУ
становить 74095грн.11коп., пені - 8439,60
долдарів США, що за курсом НБУ
становить 67457грн.72коп.; на повернення
судових витрат - 3441грн., а всього
1363598грн.38коп.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1 до ПАТ "КБ "Надра", ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, третя особа:
приватний нотаріус Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
"Про визнання договорів
купівлі-продажу та кредитного
недійсними" - відмовити.

Строк апеляційного оскарження рішення
10 днів.

Суддя