Справа №212/5128/2012
Провадження № 2/127/1790/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2014 року

Вінницький міський суд Вінницької
області в складі:

головуючого судді Борисюк І. Е.,

За участю: секретаря Пєскова Є. Д.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Вінниці
цивільну справу за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Компанія «Бізнесторгінвест» до
ОСОБА_2 та ОСОБА_4, за участю третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог - КП
«ВМБТІ», ТОВ «Виробничо-торгівельна
фірма «ДЛД», ТОВ «НБК», Вінницької
міської ради про визнання договору
недійсним, витребування майна з чужого
незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду
Вінницької області звернулось
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Бізнесторгінвест» з позовом до
ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог - КП «ВМБТІ»,
прокуратура м. Вінниці про визнання
договору недійсним, витребування майна
з чужого незаконного володіння.

Позов мотивований тим, що 24.03.2009 року
між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено
договір купівлі-продажу, відповідно до
якого ОСОБА_2 купив у ОСОБА_4 3/100 частини
торговельного комплексу та офісу, що
розташовані в АДРЕСА_1. Відчужена
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 частка
торгівельного комплексу та офісів
складається з приміщення № 2-1, площею
32,2 кв. м., розташованого на 1-му поверсі
зазначеної будівлі. У договорі
купівлі-продажу вказано, що
відчужувана частка торгівельного
комплексу та офісних приміщень
належить ОСОБА_4 на підставі рішення
Ленінського районного суду м. Вінниці,
справа № 2-7333/08 від 17.10.2008 року. На
підставі зазначеного рішення 11.11.2008
року КП «Вінницьке бюро технічної
інвентаризації» зареєструвало право
власності на зазначене приміщення в
електронному реєстрі прав власності на
нерухоме майно за реєстром № 102, в
реєстровій книзі за реєстраційним
номером № 25369549. Право власності на
приміщення торгівельно-офісного
центру по АДРЕСА_1 на підставі договору
№ 20/09-001 від 20.09.2006 року повинно було
реєструватися та належати ТОВ
«Компанія «Бізнесторгінвест». ТОВ
«Компанія «Бізнесторгінвест» уклало з
ТОВ «Виробничо-торгівельна фірма «ДЛД»
та ТОВ «НБК» договір № 20/09-001 від 20.09.2006
року, предметом якого відповідно до п.
1.1 є будівництво торговельно-офісного
центру по вулиці Воїнів
Інтернаціоналістів у м. Вінниці з
інженерними мережами та благоустроєм
земельної ділянки, відповідно до
проектно-кошторисної документації. У
зв'язку з тим, що підрядником - ТОВ
«Виробничо-торгівельна фірма «ДЛД» не
були виконані покладені на нього
пунктом 2.1.20 договору обов'язки, а
зокрема не передано замовнику
відповідні документи для подальшого
оформлення права власності на
відповідні частини об'єкту
будівництва, 14.10.2011 року ТОВ «Компанія
«Бізнесторгінвест» звернулось до
господарського суду Вінницької
області з позовною заявою, в якій
просило суд прийняти рішення, яким
зобов'язати ТОВ «Виробничо-торгівельна
фірма «ДЛД» на виконання умов договору
будівельного підряду № 20/09-001 від
20.09.2006 року надати ТОВ «Компанія
«Бізнесторгінвест» необхідні
документи для подальшого оформлення
прав власності на відповідні частини
об'єкту. Ухвалою господарський суд
Вінницької області від 10.11.2011 року №
7/155/2011/5003 зобов'язав комунальне
підприємство «Вінницьке міське бюро
технічної інвентаризації» надати суду
матеріали інвентаризаційної справи на
об'єкт нерухомого майна, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1. Саме при
ознайомленні з матеріалами зазначеної
інвентаризаційної справи представнику
ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест»
стало відомо про рішення Ленінського
районного суду м. Вінниці від 17.10.2008
року справі № 2-7333/08. Заважаючи на
зазначені обставини ТОВ «Компанія
«Бізнесторгінвест» звернулось до
апеляційного суду Вінницької області з
апеляційною скаргою на рішення
Ленінського районного суду м. Вінниці
від 17.10.2008 року по справі № 2-7333/08, яке
було скасовано. Підставою звернення із
зазначеним позовом є той факт, що
ОСОБА_4 відчужила зазначені приміщення,
визнавши за собою право власності на
них на підставі рішення суду, яке є
скасованим на даний момент. Громадянка
ОСОБА_4 та посадові особи ТОВ
«Виробничо-торгівельна фірма «ДЛД»
здійснили будівництво за рахунок
коштів ТОВ «Компанія
«Бізнесторгінвест», а потім через
рішення Ленінського районного суду м.
Вінниці визнали за ОСОБА_4 право
власності.

Вище викладене й стало підставою для
звернення до суду із вимогами про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу від 24.03.2009 року,
укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та
витребування від ОСОБА_2 на користь ТОВ
«Компанія «Бізнесторгінвест» 3/100
частин торгівельного комплексу та
офісів по АДРЕСА_1, які складаються з
приміщення № 2-1, площею 32,2 кв. м.,
розташованого на 1-му поверсі цієї
будівлі.

Ухвалою суду від 06.02.2014 року до участі у
справі було залучено в якості третіх
осіб, які не заявляють самостійних
вимог -ТОВ «Виробничо-торгівельна
фірма «ДЛД», ТОВ «НБК», ОСОБА_4 та
Вінницьку міську раду.

Ухвалою суду від 18.03.2014 року до участі у
справі в якості співвідповідача було
залучено ОСОБА_4

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, аргументуючи мотивами,
викладеними в позовній заяві та
письмових поясненнях, і просив їх
задовольнити.

Відповідач та його представник позовні
вимоги не визнали, просили суд
відмовити в їх задоволенні. Надали суду
письмові заперечення та пояснення.

Співвідповідач ОСОБА_4 в судове
засідання повторно не з'явилась, хоча
належним чином була повідомлена про
час і місце розгляду справи. В
матеріалах справи міститься заява про
розгляд справи у її відсутність.

Представники третіх осіб без
самостійних вимог ТОВ
«Виробничо-торгівельна фірма «ДЛД», КП
«Вінницьке міське бюро технічної
інвентаризації», ТОВ «НБК» та
Вінницької міської ради в судове
засідання повторно не з'явились, хоча
належним чином були повідомлені про
час і місце розгляду справи.
Представником Вінницької міської ради
суду подано заяву про розгляд справи у
його відсутність із зазначенням про
покладання на думку суду при прийнятті
рішення. ТОВ «Виробничо-торгівельна
фірма «ДЛД», КП «Вінницьке міське бюро
технічної інвентаризації» та ТОВ «НБК»
причини неявки суду не повідомлено.

Прокуратурою м. Вінниці суду
неодноразово повідомлялось, що
перевіркою встановлено, що позов ТОВ
«Компанія «Бізнесторгінвест» не
містить державних інтересів. Крім того,
на адресу прокуратури м. Вінниці не
надходило жодних звернень громадян,
які беруть участь у справі щодо вступу
прокуратури м. Вінниці у їх розгляд.
Тому, відсутні законні підстави для
участі прокуратури м. Вінниці в
розгляді даної справи.

Судом під час розгляду справи
встановлено наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

24.03.2009 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було
укладено договір купівлі-продажу,
посвідчений приватним нотаріусом
Вінницького міського нотаріального
округу ОСОБА_5 та зареєстрований в
реєстрі за № 806. Відповідно до даного
договору ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_2 купив
3/100 частини торгівельного комплексу та
офісу, яка складається з приміщення №
2-1, площею 32,2 кв. м., розташованого на 1-му
поверсі будівлі під АДРЕСА_1. (т. 1 а.с.
10-14)

Відповідно до Витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно,
право власності на 3/100 частини
торгівельного комплексу та офісу по
АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 та
записано у реєстрову книгу № 3фо за
реєстровим № 102. (т. 1 а.с. 15)

На момент укладення оспорюваного
договору купівлі-продажу власником
спірного нерухомого майна на підставі
рішення Ленінського районного суду м.
Вінниці від 17.10.2008 року у справі № 2-7333/08
була ОСОБА_4 (право власності в
електронному реєстрі прав власності на
нерухоме майно було зареєстровано
11.11.2008 року КП «ВМБТІ» за реєстром № 102,
в реєстровій книзі № 3фо (п. 1.2. договору
купівлі-продажу від 24.03.2009 року). Як
вбачається з рішення апеляційного суду
Вінницької області від 22.02.2012 року,
рішення Ленінського районного суду м.
Вінниці від 17.10.2008 року було скасовано
та ухвалено нове рішення про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_6
про визнання права власності на об'єкт
нерухомого майна. Ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19.09.2012 року рішення
апеляційного суду Вінницької області
від 22.02.2012 року було скасовано, а справа
передана на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції. Рішенням
апеляційного суду Вінницької області
від 22.11.2012 року рішення Ленінського
районного суду м. Вінниці від 17.10.2008
року було скасовано та ухвалено нове
рішення про відмову у задоволенні
позову ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про визнання
права власності на об'єкт нерухомого
майна. (т. 1 а.с. 326-328, 356-358, т. 2 а.с. 52-54, 75-79)

Відповідно до договору № 20/09-001 від
20.09.2006 року та додаткової угоди від
18.04.2008 року до договору підряду № 20/09-001
від 20.09.2006 року, ТОВ «Компанія
«Бізнесторгінвест» виступала
«Замовником» будівництва
торгівельно-офісного центру по
АДРЕСА_1, ТОВ «Виробничо-торгівельна
фірма «ДЛД» - «Генеральним
підрядником», а ТОВ «НБК» -
«Субпідрядником». (т. 1 а.с. 19-31)

Згідно ч. 1 ст. 875 ЦК України, в редакції
чинній на час виникнення спірних
правовідносин, за договором
будівельного підряду підрядник
зобов'язується збудувати і здати у
встановлений строк об'єкт або виконати
інші будівельні роботи відповідно до
проектно-кошторисної документації, а
замовник зобов'язується надати
підрядникові будівельний майданчик
(фронт робіт), передати затверджену
проектно-кошторисну документацію,
якщо цей обов'язок не покладається на
підрядника, прийняти об'єкт або
закінчені будівельні роботи та
оплатити їх.

Відповідно до ст. 876 ЦК України
власником об'єкта будівництва або
результату інших будівельних робіт є
замовник, якщо інше не передбачено
договором.

Будівництво об'єктів нерухомого майна
вимагає від сторін дотримання низки
законів та підзаконних актів, які
регулюють порядок розробки проектної
документації, надання та оформлення
дозвільної документації на проведення
будівельних робіт, до яких відносяться,
зокрема, Закон України «Про планування
і забудову територій», Закон України
«Про архітектурну діяльність», Закон
України «Про основи містобудування»,
Порядок проведення експертизи
містобудівної документації,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України № 1577 від 20.10.2000 року,
та інші нормативні акти.

Виходячи із вимог законодавства
та умов договору будівельного підряду
№ 20/09-001 від 20.09.2006 року, сторони
договору перед будівництвом об'єкта
нерухомості повинні були отримати у
користування чи у власність земельну
ділянку з відповідним цільовим
призначенням; отримати дозвіл на
будівництво на земельній ділянці, яка
перебуває у власності (користуванні);
отримати вихідні дані на проектування
об'єкта будівництва; розробити і
затвердити проектно-кошторисну
документацію; провести експертизу
проектної документації; розробити
робочу документацію для будівництва;
отримати дозвіл на виконання
будівельних робіт; після початку
виконання будівельних робіт
повідомити про це інспекцію ДБАК; по
закінченню будівництва отримати
відповідну виконавчу та іншу
документацію, необхідну при прийнятті
в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів.

Суд бере до уваги, що відповідно до умов
договору будівельного підряду № 20/09-001
від 20.09.2006 року, ТОВ «ВТФ «ДЛД»
(«Генеральний підрядник»)
зобов'язалося забезпечити отримання
дозволу виконавчого комітету
Вінницької міської ради на проведення
проектно-пошукових робіт, виготовлення
проекту та відведення земельної
ділянки під будівництво об'єкту (п.2.1.1
договору); забезпечити збір вихідних
даних для проектування, розроблення та
погодження з відповідними службами
будівельного паспорту з АПЗ та ТУ
(п.2.1.2); організувати розробку
проектно-кошторисної документації
(п.2.1.3); організувати проведення
експертизи та затвердження
проектно-кошторисної документації
(п.2.1.4) тощо.

Однак, як вбачається з матеріалів
справи та пояснень представника
позивача в судовому засіданні ні ТОВ
«Виробничо-торгівельна фірма «ДЛД», ні
ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест», ні
ТОВ «НБК» у період з 4 кварталу 2006 року
до 3 кварталу 2007 року (включно) не
надавались дозвіл на будівництво та
вихідні дані для проектування
торгівельно-офісного центру по
АДРЕСА_1, не визначалась
організація-експерт для проведення
експертизи проектно-кошторисної
документації.

Крім того, ТОВ «Компанія
«Бізнесторгінвест» не виконало свої
обов'язки відповідно до умов договору
№ 20/09-001 від 20.09.2006 року як «Замовник»
щодо здійснення контролю за виконанням
умов договору іншими сторонами,
зокрема, щодо виготовлення
«Генеральним підрядником» та
«Підрядником» відповідної
документації для будівництва,
отримання у власність або користування
земельної ділянки, дотримання строків
здачі будівлі в експлуатацію (3 квартал
2007 року) тощо. Належні докази надання
ТОВ «Виробничо-торгівельна фірма «ДЛД»
даних про хід будівництва (п. 2.1.11);
докази створення робочої комісії для
пред'явлення закінченого будівництва
торговельно-офісного центру державній
приймальній комісії, документи, надані
робочій комісії генеральним
підрядником ТОВ
«Виробничо-торгівельна фірма «ДЛД» та
складений за результатами перевірки
акт робочої комісії (п. 2.1.7, п. 2.1.14);
календарний план на виконання
будівельних робіт (п. 2.1.8) позивачем ТОВ
«Компанія «Бізнесторгінвест» надані
суду не були.

Судом прийнято до уваги, що
вищевказаний договір будівельного
підряду не було виконано, у зв'язку з
чим ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест» і
звернулося до господарського суду
Вінницької області з позовною заявою
до ТОВ «Виробничо-торгівельна фірма
«ДЛД» про зобов'язання виконання умов
цього договору щодо зобов'язання
передати документи, необхідні для
оформлення права власності на
торгівельно-офісний центр. У позивача
відсутні правовстановлюючі документи
на спірний об'єкт нерухомості.

Також, судом встановлено, що у ТОВ
«Виробничо-торгівельна фірма «ДЛД»,
ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест», ТОВ
«НБК» відсутні документи щодо надання
у власність або користування земельної
ділянки під будівництво
торгівельно-офісного центру по
АДРЕСА_1.

Згідно договору оренди земельної
ділянки від 09.02.2001 року, укладеного між
Вінницькою міською радою та ОСОБА_4,
посвідченого приватним нотаріусом
Вінницького міського нотаріального
округу ОСОБА_7, зареєстрованого в
реєстрі за № 389, вище вказана земельна
ділянка площею 0,0526 га була передана в
оренду ОСОБА_4 строком на 49 років.
Зокрема, дана обставина була визнана й
сторонами по справі.

10.01.2012 року між Вінницькою міською
радою та, зокрема, ОСОБА_2 було укладено
договір оренди земельної ділянки
площею 0,0526 га, розташованої по АДРЕСА_1.
(т. 3 а.с. 219-230)

Суд прийшов до висновку, що
перерахування коштів за об'єкт
будівництва ще не є достатньою
підставою для переходу до ТОВ
«Компанія «Бізнесторгінвест» права
власності на об'єкт будівництва, який,
як встановлено, будувався на виконання
договору між іншими сторонами, зокрема
договору між ОСОБА_4 та ТОВ
«Виробничо-торгівельною фірмою «ДЛД»
від 24.11.2005 року про спільну дольову
участь в реалізації інвестиційного
проекту по будівництву
вищезазначеного торгівельно-офісного
центру (т.1 а.с. 311-313).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 05.11.2012 року
встановлено обставини щодо ТОВ
«Компанія «Бізнесторгінвест», яка є
стороною по даній справі, які у
відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
не підлягають доказуванню. Так, даним
судовим рішенням встановлено, що
земельна ділянка в АДРЕСА_1 на якій
розміщений торгівельний комплекс та
офіс знаходилась в користуванні ОСОБА_4
на підставі договору оренди земельної
ділянки, укладеного 09.02.2001 року між
ОСОБА_4 та Вінницькою міською радою.
Передбачені чинним законодавством
документи, які б свідчили, що право
власності чи користування цією
земельною ділянкою у ТОВ «Компанія
«Бізнесторгінвест» відсутні. У ТОВ
«Компанія «Бізнесторгінвест» відсутня
затверджена проектно-кошторисна
документація та дозвіл на проведення
будівельних робіт. Те, що ТОВ «Компанія
«Бізнесторгінвест» сплатила ТОВ
«Виробничо-торгівельною фірмою «ДЛД»
кошти за проведення робіт по
спорудженню торговельного комплексу
та офісу по АДРЕСА_1 не може свідчити за
цих обставин про порушення прав
товариства на об'єкт нерухомості,
оскілки такі права, в тому числі
майнові, у останнього не виникли. (т. 2
а.с. 103-104)

Також, ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 29.01.2014 року
встановлено, що у ТОВ «Компанія
«Бізнесторгінвест» як замовника
відсутні документи, що посвідчують
право користування (власності) на
земельну ділянку по АДРЕСА_1, відсутня
затверджена проектно-кошторисна
документація та дозвіл на проведення
будівельних робіт. Невиконання ТОВ
«Виробничо-торгівельною фірмою «ДЛД»
умов укладеного між ним та ТОВ
«Компанія «Бізнесторгінвест» договору
будівельного підряду свідчить про
виникнення між сторонами цього
договору спірних правовідносин, які не
можуть бути врегульовані шляхом
вирішення заявленого позову про
визнання договору купівлі-продажу
недійсним. (т. 3 а.с. 237-239)

Суд не приймає до уваги посилання
представника позивача на те, що
рішенням господарського суду
Вінницької області від 28.02.2013 року, яке
набрало законної сили, було
встановлено факт, що спірний
торговельно-офісний центр по АДРЕСА_1
побудований в результаті виконання
договору № 20/09-001 від 20.09.2006 року
оскільки постановою Вищого
господарського суду України
встановлено, що вихід суду за межі
предмету дослідження у даній справі та
встановлення обставин щодо належного
виконання договору № 20/09-001 від 20.09.2006
року визнано колегією суддів
помилковим. (т. 3 а.с. 73-86, 231-233)

Відповідно до ст. 190 ЦК України майном
як особливим об'єктом вважаються річ,
сукупність речей, а також майнові права
та обов'язки. Майнові права є
неспоживною річчю та визнаються
речовими правами.

Судом прийнято до уваги правову
позицію Верховного Суду України від
15.05.2013 року, висловлену в справі №
6-36цс13, яка у відповідності до ст. 360-7 ЦПК
України є обов'язковою для всіх судів,
відповідно до якої майнове право - це
«право очікування», є складовою
частиною майна як об'єкта цивільних
прав, це обмежене речове право, за яким
власник цього права наділений певними,
але не всіма правами власника майна, та
яке засвідчує правомочність його
власника отримати право власності на
нерухоме майно чи інше речове право на
відповідне майно в майбутньому.

Суд погоджується з тим, що уклавши
договір підряду № 20/09-001 від 20.09.2006 року,
ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест»
очікувало отримання в майбутньому
права власності на об'єкт нерухомості.
Однак, положеннями ст. 876 ЦК України
чітко визначено, що власником об'єкта
будівництва або результату інших
будівельних робіт є замовник, якщо інше
не передбачено договором. При цьому у
відповідності до ст. 331 ЦК України до
завершення будівництва (створення
майна) особа вважаться власником
матеріалів, обладнання тощо, які були
використані в процесі цього
будівництва (створення майна).

Однак, предметом спору є визнання
недійсним договору купівлі-продажу
індивідуально-визначеного майна - 3/100
частин торгівельного комплексу та
офісів по АДРЕСА_1, які складаються з
приміщень № 2-1, площею 32,2 кв. м.,
розташованих на 1-му поверсі.

Враховуючи вище викладене, суд
приходить до висновку, що доводи
представника позивача про те, що ТОВ
«Компанія «Бізнесторгінвест» є
власником торгівельно-офісного
приміщення відповідно до вимог ст. 876 ЦК
України є безпідставними, оскільки
вказана стаття презюмує можливість
визнання права власності на нерухоме
майно, збудоване з дотриманням вимог
законодавства.

Таким чином, оскільки ТОВ «Компанія
«Бізнесторгінвест» не є власником
спірного нерухомого майна, не виконало
свої обов'язки як «Замовник» під час
його будівництва, то у нього не виникло
відповідних майнових прав на вказаний
об'єкт.

Судом встановлено, що й визнано
сторонами по справі, що саме на
підставі заявленої ОСОБА_4
проектно-кошторисної документації
здійснювалось будівництво на вище
зазначеній земельній ділянці, яка
будь-яких договірних правовідносин із
позивачем по справі не мала.

Отже, ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест»
не є особою, права якої порушено та яка
володіє правом вимоги у спірних
правовідносинах, тобто є неналежним
позивачем у даній справі.

Судом звернуто увагу на те, що
порушення 07.04.2012 року кримінальної
справи по факту шахрайського
заволодіння коштами при будівництві
торгівельно-офісного центру АДРЕСА_1 за
ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст.
190 КК України, не впливає на
цивільно-правові відносини, які є
предметом розгляду даної цивільної
справи.(т. 1 а.с. 359-360)

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України одна
із сторін договору або інша
заінтересована особа вправі
заперечити його дійсність, якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена.

Частиною першою статті 215 ЦК України
передбачено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені,
зокрема, ч. 1 ст. 203 ЦК України, за якою
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Стаття 216 ЦК України передбачає
загальні наслідки недійсності
правочину, відповідно до яких
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю, а згідно
зі ст. 236 ЦК України правочин є
недійсним з моменту його вчинення та не
породжує тих юридичних наслідків,
задля яких укладався, у тому числі не
породжує переходу права власності до
набувача.

За загальним правилом наслідком
недійсності угоди є застосування
двосторонньої реституції, яка не
ставиться в залежність від
добросовісності сторін угоди.

Разом із тим ч. 3 ст. 216 ЦК України
передбачено, що загальні наслідки
недійсності угоди застосовуються, якщо
законом не встановлені особливі умови
їх застосування або особливі правові
наслідки окремих видів недійсних
правочинів.

Цивільним кодексом України
передбачені засади захисту права
власності. Зокрема, ст. 387 ЦК України
надає власнику право витребувати майно
із чужого незаконного володіння.

Згідно із ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо
майно за відплатним договором придбане
в особи, яка не мала права його
відчужувати, про що набувач не знав і не
міг знати (добросовісний набувач),
власник має право витребувати це майно
від набувача лише у разі, якщо майно
було загублене власником або особою,
якій він передав майно у володіння;
було викрадене у власника або особи,
якій він передав майно у володіння;
вибуло з володіння власника або особи,
якій він передав майно у володіння, не з
їхньої волі іншим шляхом.

Оскільки добросовісне набуття в
розумінні ст. 388 ЦК України можливе лише
тоді, коли майно придбано не
безпосередньо у власника, а в особи, яка
не мала права відчужувати це майно,
наслідком угоди, укладеної з таким
порушенням, є не двостороння
реституція, а повернення майна з
незаконного володіння.

Права особи, яка вважає себе власником
майна, не підлягають захистові шляхом
задоволення позову до добросовісного
набувача з використанням правового
механізму, установленого статтями 215, 216
ЦК України. При встановленні наявності
речово-правових відносин, до таких
відносин не застосовується
зобов'язальний спосіб захисту. У
зобов'язальних відносинах захист прав
особи, яка вважає себе власником майна,
можливий лише шляхом задоволення
віндикаційного позову, якщо є підстави,
передбачені ст. 388 ЦК України, які дають
право витребувати майно у
добросовісного набувача. У разі, якщо
особа, яка вважає себе власником майна,
не може належним чином реалізувати
свої правомочності у зв'язку з
наявністю щодо цього права сумнівів
або претензій з боку третіх осіб, то
відповідно до ст. 392 ЦК України права
такої особи підлягають захисту шляхом
пред'явлення позову про визнання права
власності на належне цій особі майно.

При цьому, судом прийнято до уваги
правову позицію Верховного Суду
України від 07.11.2012 року, висловлену в
справі № 6-107цс12, яка у відповідності до
ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для
всіх судів.

Крім того, як вбачається зі змісту п. 26
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними»,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Бізнесторгінвест», яке не є стороною
договору, не може заявляти вимогу про
визнання правочину недійним. При цьому,
може бути заявлена вимога лише про
віндикацію майна, однак, як було
зазначено вище, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Бізнесторгінвест» не є особою, яка
володіє правом такої вимоги.

Невиконання ТОВ
«Виробничо-торгівельна фірма «ДЛД»
умов укладеного з ТОВ «Компанія
«Бізнесторгінвест» договору
будівельного підряду є підставою для
захисту порушених прав позивача в
інший спосіб.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб
в межах заявлених ними вимог та на
підставі наданих доказів.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК
України, відповідно до ст. 60 ЦПК
України. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір. Докази не
можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Заслухавши пояснення сторін по справі,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд прийшов до
переконання в тому, що позов не
підлягає задоволенню в повному обсязі,
оскільки є необґрунтованим та
недоведеним належними доказами.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК
України судові витрати слід залишити
за позивачем.

На підставі вище викладеного,
керуючись ст.ст. 15, 190, ч. 1 ст. 203, ст.ст. 215,
216, 236, 331, 387, 388, 392, ч. 1 ст. 875, ст. 876 ЦК
України, ст.ст. 3, 10, 11, 58-61, 88, 209, 212-216, 218,
360-7 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Бізнесторгінвест» в задоволенні
позовних вимог до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про
визнання договору купівлі-продажу від
24.03.2009 року недійсним, витребування
майна з чужого незаконного володіння.

Судові витрати залишити за Товариством
з обмеженою відповідальністю
«Компанія «Бізнесторгінвест».

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: