Ухвала

Іменем України

22 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Ткачука О.С. Висоцької В.С.
Умнової О.В.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за
касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення
апеляційного суду Житомирської
області від 30 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року публічне
акціонерне товариство «Комерційний
банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду із
указаним позовом, посилаючись на те, що
відповідно до умов кредитного договору
від 16 лютого 2007 року ОСОБА_4 було
відкрито картковий рахунок зі
встановленим лімітом у 250 грн. У
результаті порушення умов кредитного
договору за нею утворилася
заборгованість, яка станом на 30 вересня
2013 року склала 22 180 грн. 54 коп.
Ураховуючи викладене, позивач просив
стягнути з відповідача зазначену
заборгованість.

Рішенням Попільнянського районного
суду Житомирської області від 17 грудня
2013 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк»
задоволено. Стягнуто із ОСОБА_4 на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитну
заборгованість у розмірі 22 180 грн. 53 коп.
Розподілено судові витрати.

Рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 30 січня 2014
року рішення районного суду скасовано.
У задоволенні позову ПАТ КБ
«ПриватБанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить скасувати
рішення апеляційного суду, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, й залишити
рішення суду першої інстанції в силі.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення
апеляційного суду ухвалене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи скарги
цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди,
на підставі поданих сторонами доказів,
які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), дійшли до правильного
висновку про те, що банк пропустив
строк позовної давності для стягнення
заборгованості за кредитним договором
із випуском кредитно-платіжної картки,
дія якої закінчилася у лютому 2009 року,
пред'явивши позов у листопаді 2013 року
(ст. 257 ЦК України). Про застосування
строку позовної давності відповідач
заявив відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК
України.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити рішення
апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду
Житомирської області від 30 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ткачук О.С. Висоцька В.С.
Умнова О.В.