Єдиний унікальний номер
№ 616/983/13-ц
Провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

„11" квітня 2014 року
Великобурлуцький районний суд

Харківської області

в складі головуючого - судді РИКОВА
М.І.

за участю секретаря ШЕГДА В.М.

позивача ОСОБА_1

відповідача не з'явився

третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Великий
Бурлук справу за позовом ОСОБА_1 до
територіальної громади Малобурлуцької
сільської ради в особі Малобурлуцької
сільської ради Великобурлуцького
району Харківської області, третя
особа ОСОБА_2 про визнання права
власності на житловий будинок в
порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до територіальної громади
Малобурлуцької сільської ради в особі
Малобурлуцької сільської ради
Великобурлуцького району Харківської
області про визнання в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 права
власності на житловий будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

На обґрунтування своїх вимог
позивач зазначив, що він з самого
народження і по теперішній час
проживає в АДРЕСА_1 в батьківській хаті.
Позивач весь час проживав зі своїм
батьком ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7
та похований в с. Малий Бурлук
Великобурлуцького району Харківської
області. Позивач приймав участь в його
похованні. За життя померлий працював в
колгоспі і був колгоспником. Після
смерті близького родича позивач
фактично прийняв спадкове майно у
вигляді житлового будинку з надвірними
будівлями та вступив в управління ним,
оскільки на момент смерті спадкодавця
проживав разом з ним і місце проживання
було зареєстровано за даною адресою.
Господарство, яке належало померлому
ОСОБА_3, згідно облікових даних
Малобурлуцької сільської ради
відноситься до типу двору колгоспний.
Головою господарства значиться батько
позивача. На той час діяла Інструкція
«Про порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР від
31.01.1996 року, з п.6 якої вбачається, що не
підлягали реєстрації будинки та
домоволодіння, що розташовані в
сільських населених пунктах, які
адміністративно підпорядковані містам
або селищам міського типу. Тому,
відповідно до норм законодавства, які
діяли станом на 1991 рік, виникнення
права власності на будинок в сільській
місцевості не було пов'язано з видачею
правовстановлюючого документу на його
реєстрацію.

Через те, що господарство
відноситься до типу двору колгоспний,
оформити спадщину на будинок у
нотаріальній конторі позивач не може,
оскільки відсутні правовстановлюючі
документи на будинок. Перевести двір до
категорії такого, що належало
громадянину на праві приватної
власності і видати документи про право
власності на будинок, як об'єкт права
приватної власності на ім'я ОСОБА_3,
неможливо в зв'язку зі смертю
останнього. Малобурлуцька сільська
рада не може прийняти рішення про зміну
типу господарства і про видачу
свідоцтва про права власності на
будинок, як приватному власнику, на
нього через те що голова колгоспного
двору помер. Через відсутність
правовстановлюючого документа на
будинок і через неможливість перевести
колгоспний двір до іншої категорії у
зв'язку зі смертю батька, оформити
спадщину у нотаріальній конторі
позивач не може. За таких обставин
позивач звернувся до суду із даним
позовом і просить захистити його право.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав у повному обсязі та
наполягав на їх задоволенні,
посилаючись на обставини викладені в
позові.

Відповідач - представник
Малобурлуцької сільської ради
Великобурлуцького району Харківської
області до суду не з'явився, про час і
місце судового засідання відповідача
було повідомлено належним чином,
судову повістку отримано 20.03.2014 року
(а.с.59), на адресу суду сільський голова
направив листа, в якому сільська рада
визнає позовні вимоги, просять
розглядати справу без їх участі (а.с.60).
Суд вважає можливим розглянути даний
позов без представника відповідача.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому
засіданні вважала позовні вимоги
позивача обґрунтовані, пояснивши, що
вона є дружиною позивача і вони
проживали разом з ОСОБА_3, а після
смерті останнього продовжують
проживати в його будинку. ОСОБА_3 був
батьком її чоловіка.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд, за
наявності до того законних підстав,
ухвалює рішення про задоволення
позову, якщо визнання позову не
суперечить закону і не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб.
Оскільки визнання відповідачем позову
не суперечить закону, не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб, воно
підлягає прийняттю, а позов -
задоволенню.

Суд, заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши надані ними
документи і матеріали, всебічно та
повно з'ясувавши обставини справи, на
яких ґрунтуються позовні вимоги і
заперечення, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, прийшов до висновку, що позов
підлягає задоволенню в повному об'ємі,
з наступних підстав.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях.

Судом встановлені наступні факти і
відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3
року в с.Малий Бурлук
Великобурлуцького району Харківської
області (а.с.05).

ІНФОРМАЦІЯ_7 у віці 52 роки помер ОСОБА_3,
про що в книзі реєстрації смертей 09
листопада 1995 року зроблено запис за №
17, копія свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_2 (а.с.10). Померлий ОСОБА_3 є рідним
батьком позивача ОСОБА_1 і це
підтверджується матеріалами цивільної
справи. Спадщина відкрилась в період
чинності ЦК УРСР. Спадкоємцем першої
черги після сметрі ОСОБА_3 є його син
ОСОБА_1

Враховуючи, що відповідні
правовідносини стосовно відкриття
спадщини виникли до набрання чинності
Цивільним кодексом України 2004 року,
належним є застосування правил
Цивільного кодексу Української РСР 1963
року (далі - ЦК УРСР). На час відкриття та
прийняття спадщини в силу п.4
Прикінцевих та перехідних положень ЦК
України спадкові правовідносини
регулювались Цивільним Кодексом УРСР
(1963 року).

Після смерті ОСОБА_3 залишилось
спадкове майно, яке складається з
житлового будинку з господарськими
будівлями і спорудами, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до погосподарської книги
1977-1979 р., особистий рахунок № НОМЕР_3,
погосподарської книги 1980-1982 р.,
особистий рахунок № НОМЕР_4 та
погосподарської книги 1991-1995 р.,
особистий рахунок № НОМЕР_5, головою
домогосподарства був ОСОБА_3 (а.с. 11-15).

В довідці від 10.04.2014 року за вихід. № 160,
виданій виконкомом Малобурлуцької
сільської ради Великобурлуцького
району Харківської області,
вказується, що Малобурлуцька сільська
рада не може прийняти рішення про
видачу свідоцтва про право власності
на будинок, який знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, як приватному
власнику через те, що голова
колгоспного двору ОСОБА_3 помер (а.с.62).

У Великобурлуцькому МКТІ Харківської
області був виготовлений технічний
паспорт на садибний (індивідуальний)
житловий будинок АДРЕСА_1, в якому не
зазначено, хто є власником вказаного
будинку, а замовником технічної
документації є ОСОБА_1(а.с.21-23).

Відповідно до довідки виконкому
Малобурлуцької сільської ради
Великобурлуцького району Харківської
області ОСОБА_3 дійсно на день смерті -
ІНФОРМАЦІЯ_7 року, був зареєстрований
та проживав за адресою: АДРЕСА_1. Разом з
ним до дня смерті проживали та надалі
проживають його син ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, невістка ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_4, онука ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5.
Син приймав участь у похованні батька
(а.с.61)

ОСОБА_3 проживав в житловому будинку
АДРЕСА_1, і цей будинок є колгоспним
типом двору.

Відповідно до ст.563 ЦК Української РСР
(в ред. від 18.07.1963 року), чинної на час
смерті ОСОБА_3, його син ОСОБА_1 з
ІНФОРМАЦІЯ_7 року став одноособовим
власником майна зазначеного вище
колгоспного двору.

Згідно ч.1 ст.548 ЦК УРСР 1963 року для
придбання спадщини необхідно щоб
спадкоємець її прийняв.

Згідно п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР 1963 року,
спадкоємець визнається таким, що
прийняв спадщину, якщо він фактично
вступив в управління або володіння
спадковим майном.

Також п.124 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій державними
нотаріальними конторами Української
РСР від 31 жовтня 1975 року, чинної на час
існування спірних правовідносин,
передбачено, що доказом вступу в
управління чи володіння майном можуть
бути запис в паспорті спадкоємця або в
будинковій книзі, який свідчить про те,
що спадкоємець був постійно прописаний
в спадковому будинку в період шести
місяців після дня смерті спадкодавця.

Відповідно до листа Міністерства
юстиції України за № 19-32/319 від 21 лютого
2005 року у разі смерті власника
нерухомого майна, первинна реєстрація
права власності на яке була проведена і
правовстановлюючий документ
відсутній, питання визначення
належності цього майна попередньому
власнику та наступного його власника
(спадкоємця) повинно вирішуватися у
судовому порядку. Цим же листом
роз'яснено, що з метою оформлення
спадщини право власності на нерухоме
майно може бути оформлено на ім'я особи,
яка померла, у разі наявності
документів, які б підтверджували право
власності на майно цієї особи.

У випадку відсутності таких
документів це питання вирішується у
судовому порядку. Отже, через
відсутність правовстановлюючого
документа на будинок, як об'єкт права
власності і через неможливість
перевести колгоспний двір до іншої
категорії у зв'язку зі смертю батька,
оформити спадщину у нотаріальній
конторі позивач не має можливостей.

Одним із способів захисту цивільних
прав та інтересів відповідно до п.1 ч.2
ст.16 ЦК України є визнання права.

При розгляді справи доведено, що
спірний житловий будинок належав на
праві власності померлому ОСОБА_3 Його
рідний син - позивач ОСОБА_1 прийняв
спадщину після смерті батька в порядку
ст.549 ЦК УРСР 1963 року, оскільки постійно
проживав і проживає в означеному
будинку.

Внаслідок не оформлення власником
майна за життя правовстановлюючих
документів на житловий будинок позивач
позбавлений можливості за наявності
для того законних підстав оформити у
нотаріальному порядку на своє ім'я
право власності на спадкове майно.

За встановлених обставин суд дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню, оскільки внаслідок
відсутності правовстановлюючого
документа на житловий будинок, який
входить до складу спадкового майна і
неможливості його отримання на ім'я
спадкодавця після смерті останнього,
порушується право позивача, стосовно
якого існують необхідні умови для
спадкування, реалізувати своє право на
належне оформлення правовстановлюючих
документів на спадкове майно.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212, 214-218
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до територіальної
громади Малобурлуцької сільської ради
в особі Малобурлуцької сільської ради
Великобурлуцького району Харківської
області, третя особа ОСОБА_2 про
визнання права власності на житловий
будинок в порядку спадкування за
законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6,
уродженцем с. Малий Бурлук
Великобурлуцького району Харківської
області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1
право власності на житловий будинок з
господарськими будівлями і спорудами,
який розташований за адресою: АДРЕСА_1,
а саме: «А-1» - житловий будинок, 1975 року
побудови, загальною площею 78,5 кв.м.; «Б»
- літню кухню, 1973 року побудови,
загальною площею 37,5 кв.м.; «б» - тамбур,
1973 року побудови, загальною площею 10,5
кв.м.; «П» - погріб, 1970 року побудови,
загальною площею 5,2 кв.м.; «Г» - гараж, 1990
року побудови, загальною площею 22,1
кв.м.; «В» - сарай, 1975 року побудови,
загальною площею 22,4 кв.м.; «Д» - сарай, 1975
року побудови, загальною площею 14, 5
кв.м., в порядку спадкування за законом
після смерті батька ОСОБА_3, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_7.

Копію рішення направити на адресу
Малобурлуцької сільської ради
Великобурлуцького району Харківської
області - до відома.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Великобурлуцький районний суд
Харківської області шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено та
підписано 14 квітня 2014 року.

Головуючий - Суддя Великобурлуцького
районного суду

Харківської області:
М.І.РИКОВ