У Х В А ЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Червинської
М.Є.,

Лесько А.О., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення грошової суми за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення Московського
районного суду м. Харкова від 04 лютого
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 24 жовтня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з вказаним позовом, посилаючись на
те, що 29 квітня 2012 року між нею та ОСОБА_4
був укладений договір купівлі-продажу
кухонних меблів. Товар мав був
доставлений до 25 травня 2012 року за
адресою проживання позивача, проте
відповідач умови договору не виконав,
поставив певні складові кухонних
меблів, які не підійшли за розмірами та
не були у повній комплектації.
Відповідачка зобов'язалась усунути
недоліки товару, але цього не зробила.

У зв'язку з цим позивачка просила суд
стягнути з відповідача 23 517 грн. - суму
сплачену за договором, неустойку - 3 164
грн. 11 коп., компенсацію за спричинену
моральну шкоду - 5 тис. грн. та судовий
збір.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 04 лютого 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 24 жовтня 2013 року, позов задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 заборгованість за
договором купівлі-продажу товарів б/н
від 28 квітня 2012 року у розмірі 23 517 грн.;
в якості компенсації моральної шкоди - 2
500 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 265 грн. В
іншій частині позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вказані судові
рішення та направити справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й суд апеляційної інстанції,
виходив із того, що внаслідок
неналежного виконання відповідачем
зобов'язань за договором
купівлі-продажу, останній має
повернути позивачці сплачений нею
аванс та відшкодувати їй на підставі
ст. 1167 ЦК України моральну шкоду.

З такими висновками судів погодитись
не можна, оскільки ці висновки
суперечать вимогам закону та не
ґрунтуються на матеріалах справи.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові
рішення не відповідають.

Судом установлено, що згідно договору
купівлі-продажу б/н від 28 квітня 2012
ОСОБА_4 (продавець) зобов'язалась
передати у власність ОСОБА_3 (покупець),
а остання прийняти і оплатити товар,
зазначений у п. 1.2. Договору (а.
с. 3).

Пунктом п. 3.2. Договору передбачено, що
покупець зобов'язаний протягом 1 дня з
дня набрання Договором чинності
здійснити оплату в готівковій формі за
товар в розмірі, встановленому п. 2.4.
Договору (25 317 грн.).

У п. 3.1 Договору зазначено, що продавець
зобов'язаний не пізніше 25
травня 2012 року, після отримання оплати
за товар, передати товар покупцю.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечується сторонами, позивачка на
виконання умов договору зробила
передоплату у сумі 23 517 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 570 ЦК України, якщо
не буде встановлено, що сума, сплачена в
рахунок належних з боржника платежів, є
завдатком, вона вважається авансом.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що в
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Так, у п. 4.5 Договору зазначено, що при
невідповідності якості (асортименту)
переданого продавцем товару вимогам
зазначених у п. п. 2.5
та 2.6 Договору, продавець зобов'язаний
на вимогу покупця виплатити останньому
неустойку у розмірі 10%, а також усунути
дефекти за свій рахунок у 10-дениий
строк з моменту отримання відповідного
повідомлення від покупця
(а. с. 3 зворот).

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач передав позивачці товар,
але остання вказує, що вона не може ним
користуватися через невідповідність
асортименту та неукомплектованість
меблів.

Проте доказів, які б підтверджували
зазначені позивачкою обставини, та що
нею були вжиті, передбачені договором
заходи, матеріали справи не містять.

Суди, визнавши сплачену позивачкою за
договором суму авансом, та те, що
відповідачем неналежно виконано
зобов'язання за договором, не
з'ясувавши зазначених вище обставин
справи, передчасно дійшли висновку, що
вказана сума грошей має бути повернута
відповідачем.

Крім того, суди, посилаючись на ст. 1167 ЦК
України, якою врегульовані деліктні
правовідносини, стягнули з відповідача
на користь позивачки моральну шкоду у
сумі 2 500 грн., хоча правовідносини
сторін мають договірний характер.

Оскільки суди на вищевикладені
обставини уваги не звернули, у
порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України
не врахували норми матеріального та
процесуального права, які регулюють
спірні правовідносини, не встановили
обставин, які мають значення для
правильного вирішення справи,
відповідно до ст. 338 ЦПК
України ухвалені у справі судові
рішення підлягають скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Московського районного суду м.
Харкова від 04 лютого 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Харківської області
від 24 жовтня 2013 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

М.Є. Червинська

В.А. Черненко