Провадження №4-с/761/133/2014
У Х В А Л А

іменем України

10 червня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді
- Гриньковської Н.Ю.,

при секретарі
- Кривошия О.О.

за участі представників сторін:

від заявника
- ОСОБА_1

від зацікавленої особи
- Рубель І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за скаргою ОСОБА_3,
заінтересована особа: Державна
виконавча служба України на дії
державного виконавця,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2014р. до Шевченківського
районного суду м.Києва звернулася
представник заявника - ОСОБА_1 (далі -
заявник) зі скаргою, в якій поставлено
питання про визнання протиправними дії
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень ДВС
України Медведєва О.В. при винесенні
постанови про відкриття виконавчого
провадження ВП №43069873 від 22.04.2014р., а
також, скасування вказаної постанови.

Скаргу мотивовано тим, що дана
постанова була винесена державним
виконавцем при примусовому виконанні
виконавчого листа №2-11207/11, виданого
19.09.2013 року Шевченківським районним
судом м. Києва про звернення стягнення
на предмет іпотеки - двокімнатну
квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (надалі -
квартира), що належить ОСОБА_3, а
стягнення провести в рахунок
заборгованості ОСОБА_5 за договором
кредиту №0114/07/01-СL від 15.05.2007 року в
розмірі заборгованості по поверненню
кредитних коштів у сумі 5.383.242,77 грн.

Разом з тим, заявник вважає, що
державним виконавцем було порушено
вимоги Закону України «Про виконавче
провадження», оскільки виконавчий лист
пред'явлений до виконання до
неналежного органу державної
виконавчої служби, передбаченого ст.21
цього Закону, якою передбачено
підвідомчість проваджень відділам
примусового виконання рішень.

У судовому засіданні представник
заявника підтримала вимоги скарги.

Представник ДВС України проти
задоволення скарги заперечувала з
посиланням на те, що державний
виконавець під час відкриття
виконавчого провадження діяв в межах, у
спосіб, та в порядку, встановленому
Законом України «Про виконавче
провадження», тобто перевірив вимоги
до порядку складання виконавчого
документа, а також, з урахуванням того,
що загальна сума боргу за пред'явленим
до виконання виконавчим документом
становила 12.303.724,39 грн. (більше ніж
10.000.000,00 грн.), правомірно відкрив
виконавче провадження ВП №43069873.

Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду справи, вивчивши
матеріали справи за скаргою, які
містять, зокрема, копії матеріалів
виконавчого провадження ВП №43069873,
судом встановлено наступне.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 30.04.2013 р. у справі
№2-11207/11, позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Банк Форум»
до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_5, про
звернення стягнення на предмет іпотеки
задоволено частково та, серед іншого,
звернено стягнення на предмет іпотеки -
двокімнатну квартиру за адресою:
АДРЕСА_1 (надалі - квартира), що належить
ОСОБА_3, в рахунок заборгованості
ОСОБА_5 за договором кредиту №0114/07/01-СL
від 15.05.2007 р. в розмірі 5.383.242,77 грн. При
цьому, визначено спосіб реалізації
предмета іпотеки, шляхом проведення
прилюдних торгів з визначенням
початкової ціни для реалізації
предмету застави у розмірі 1.392.422,00 грн.

Відповідно до ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 17 Закону
України «Про виконавче провадження»
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Таким чином, на підставі рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 30.04.2013 р. у справі №2-11207/11, яке
набрало законної сили 25.06.2013 р., 19
вересня 2013 року видано виконавчий лист,
який заявою від 15.04.2014 р. стягувачем (ПАТ
«Банк Форум») було подано до відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
для примусового виконання рішення
суду.

22.04.2014 р. державним виконавцем ВПВР ДВС
України Медведєвим О.В. винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження ВП №43069873 з виконання
виконавчого листа №2-11207/11 від 19.09. 2013 р.,
виданого Шевченківським районним
судом м. Києва про звернення стягнення
на предмет іпотеки. Боржником у
виконавчому провадженні визначено
ОСОБА_3, стягувачем - ПАТ «Банк Форум».

Згідно вимог ч. 1 ст. 11 Закону України
«Про іпотеку» майновий поручитель несе
відповідальність перед
іпотекодержателем за невиконання
боржником основного зобов'язання
виключно в межах вартості предмета
іпотеки.

Отже, судом установлено, і ці обставини
не спростовуються сторонами, за
договором іпотеки ОСОБА_3 поручилась за
виконання ОСОБА_5 зобов'язань за
кредитним договором №0114/07/01-СL від
15.05.2007 р. своїм нерухомим майном,
передавши в іпотеку двокімнатну
квартиру, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 заставною вартістю 1.392.422,00 грн.
Таким чином, ОСОБА_3 є майновим
поручителем за виконання ОСОБА_5 своїх
зобов'язань за кредитним договором в
межах визначеної вартості іпотечного
майна (квартири), яка відповідно до
договору іпотеки від 19.07.2007 року
становить - 1.392.422,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦПК України
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Посилаючись на те, що державним
виконавцем відкрито виконавче
провадження без додержання правил
підвідомчості, заявник звернулася зі
скаргою до суду.

Згідно вимог ч. 1 ст. 6 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Частиною 2 статті 11 зазначеного Закону
України «Про виконавче провадження»
обумовлено, що державний виконавець:
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

При цьому, згідно приписів ст.21
зазначеної норми, на відділ
примусового виконання рішень
Департаменту державної виконавчої
служби України покладається виконання
рішень, за якими:

1. боржниками є: Апарат Верховної
Ради України, Адміністрація Президента
України, вищі чи центральні органи
виконавчої влади, Конституційний Суд
України, Верховний Суд України, вищі
спеціалізовані суди, апеляційні суди,
Генеральна прокуратура України,
прокуратури Автономної Республіки
Крим, областей, міст Києва і
Севастополя, спеціалізовані
прокуратури на правах обласних, Вища
рада юстиції, Національний банк
України, Рахункова палата, Управління
справами Верховної Ради Автономної
Республіки Крим, Рада міністрів
Автономної Республіки Крим, обласні,
Київська і Севастопольська міські ради
або обласні, Київська і
Севастопольська міські державні
адміністрації та їх структурні
підрозділи, інші органи державної
влади та їх посадові особи;

2. сума зобов'язання становить
десять та більше мільйонів гривень або
еквівалентну суму в іноземній валюті.

Натомість, в ході судового розгляду
справи установлено, що боржником у
виконавчому провадженні ВП №43069873 не є
установа, обумовлена у п.1 ч.1 ст.21 Закону
України «Про виконавче провадження», а
сума стягнення з боржника не перевищує
1.392.422,00 грн. Таким чином, з огляду на
визначення підвідомчості виконавчих
проваджень відділам примусового
виконання рішень, установлених ст.21
цього Закону, зазначене виконавче
провадження не належить до тих, в яких
виконання здійснюється ВПВР ДВС
України.

Крім того, слід зазначити, що згідно
приписів ч.1 ст.25 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 387 ЦПК
України у разі встановлення
обґрунтованості скарги суд визнає
оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

З огляду на зазначене, суд дійшов
висновку, що скарга представника
заявника - ОСОБА_1 про визнання дій
державного виконавця протиправними та
скасування постанови державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень ДВС України Медведєва
О.В. про відкриття виконавчого
провадження ВП №43069873 від 22.04.2014р.
підлягає задоволенню.

Разом з тим, враховуючи ті обставини, що
у даному випадку оскаржуються не дії чи
бездіяльність, а, фактично, рішення
державного виконавця, суд вважає за
необхідне поновити порушені права
заявника шляхом визнання оскаржуваної
постанови неправомірною та її
скасування.

Керуючись ст. ст. 209, 210, 293, 294, 386, 387 ЦПК
України, ст. 25, 31 Закону України «Про
виконавче провадження»; суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Медведєва О.В. про
відкриття виконавчого провадження ВП
№43069873 від 22.04.2014 р. - визнати
неправомірною та скасувати.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається Апеляційному суду м.Києва
через Шевченківський районний суд
м.Києва протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя