справа №558/2/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2014 року
Млинівський районнний суд

Рівненської області

в складі:

одноособово судді А.С. Лободзінський

при секретарі Л. М. Драган

з участю позивача ОСОБА_1 його
представника- адвоката ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3 його представника -
адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Млинів Рівненської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення
безпідставно набутих коштів та
відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_3, в якому просить стягнути з
відповідача безпідставно набуті кошти
та відшкодувати моральну шкоду.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що з метою зайняття спільним
бізнесом, а саме господарською
діяльністю, пов'язаною з розведенням та
реалізацією риби, він передав ОСОБА_3 16
000 гривень. Умовою передачі цих коштів
було юридичне оформлення його як
співорендаря ставка в смт. Демидівка
Демидівського району Рівненської
області. Натомість ОСОБА_3 переоформив
оренду ставка на себе та з 2006 року по 2009
рік ухилявся від підписання договору
про спільну діяльність. В 2009 році він
звернувся із заявою до правоохоронних
органів про вчинення ОСОБА_3 стосовно
нього шахрайських дій, проте в 2013 році
кримінальне провадження за даною
заявою було закрито. Просить суд
винести рішення, на підставі якого
стягнути з ОСОБА_3 на його користь
безпідставно отримані кошти в сумі 16 000
гривень, моральну шкоду в сумі 10 000
гривень та сплачений судовий збір.

В судовому засіданні позивач та його
представник позов підтримали повністю
та пояснили, що в 2006 році він та його
знайомі: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 домовилися з
ОСОБА_3 про спільну господарську
діяльність, пов'язану з розведенням та
реалізацією риби. ОСОБА_3 пояснив, що є
можливість взяти в оренду ставок, який
на даний час орендує підприємець
ОСОБА_8, і який згідний відмовитися від
права оренди ставка за грошову
компенсацію в сумі 33 000 доларів США. При
цьому необхідно сплатити ОСОБА_8 аванс
в розмірі 9800 доларів США. Такі кошти
ОСОБА_3 були передані для розрахунків з
ОСОБА_8 після чого ОСОБА_3 документацію
по ставку оформив на своє ім'я.

Незважаючи на оформлення ОСОБА_3
договору оренди ставка на своє ім'я,
він, сподіваючись на укладення з ним
договору про спільну діяльність,
передав останньому для ведення
господарської діяльності (ремонт
дамби, будівель, закупівлі малька,
придбання техніки, та ін..) ще 16 000
гривень. Впродовж 2006- 2009 років ОСОБА_3
під різними приводами ухилявся від
юридичного оформлення їхніх прав на
оренду ставка, а у 2009 році заборонив
з'являтися на ставку, мотивуючи тим, що
вони не мають ніякого відношення до
вказаного ставка.

В 2009 році позивач звернувся із
заявою до правоохоронних органів про
вчинення ОСОБА_3 щодо них шахрайських
дій. Протягом 2009- 2013 років проводилось
досудове розслідування, в ході якого у
2012 році ОСОБА_3 повернув йому 33 864
гривні. Крім того, під час досудового
розслідування ОСОБА_3 визнав наявність
боргу та обіцяв повернути 16 000 гривень,
які на даний час так і не повернув.

Відповідач та його представник
позов не визнали. В заперечення проти
позову покликаються на те, що між
сторонами по справі було досягнуто
усної домовленості щодо спільної
діяльності, у зв"язку з чим вважають що
між позивачем та відповідачем мали
місце договірні правовідносини. А тому
одержані від позивача кошти не є
такими, що одержані відповідачем без
будь-яких на це правових підстав. Крім
цього, відповідач вважає, що ОСОБА_1
компенсував суму переданих йому
коштів за рахунок виловленої у ставку
риби. При цьому ОСОБА_3 визнав той факт,
що дійсно одержував від ОСОБА_1 кошти в
сумі 14 000 гривень на розвиток рибного
господарства, а не 16 000 гривень, як
стверджує позивач.

Заслухавши пояснення позивача,
відповідача, їхніх представників та
дослідивши подані сторонми докази в їх
сукупності, суд прийшов до наступних
висновків.

Відповідно до ст. 1131 Ц.К. України,
яка визначає форму та умови договору
про спільну діяльність, такий договір
укладається у письмовій формі. Отже,
законом для договору про спільну
діяльність визначено обов"язкову
письмову форму. При цьому згідно ч.2
вказаної статті умови договору про
спільну діяльність, у тому числі
координація спільних дій учасників або
ведення їхніх спільних справ, правовий
статус виділеного для спільної
діяльності майна, покриття витрат та
збитків учасників, їх участь у
результатах спільних дій та інші умови
визначаються за домовленістю сторін,
якщо інше не встановлено законом про
окремі види спільної діяльності.

Тобто, для укладення такого
договору, необхідно щоб його учасники
дійшли спільної згоди щодо всіх
істотних умов спільної діяльності.
Відсутність такої домовленості та
недотримання письмової форми,
вказуватиме на те, що договір не
укладено, або ж такий правочин є
недійсним / нікчемність правочину/.

Судом встановлено, і
підтверджується поясненням позивача
та відповідача, що при попередній
усній домовленості на спільну
діяльність та фінансування такої
діяльності, сторони по справі не
додержались вимог закону щодо форми та
змісту договору про спільну
діяльність, оскільки у письмовій формі
такий договір в подальшому не уклали, і
будь-які судові рішення про визнання
нікчемного правочину дійсним, якщо
такий і мав місце, відсутні.

При цьому, покликання відповідача
та його представника на те, що мало
місце усне укладання договору про
спільну діяльність та реальне його
виконання, не грунтуються на нормах
закону, оскільки суперечать вимогам ст.
1131 ЦК України, а належних і допустимих
доказів укладання такого договору суду
не представлено. Зокрема, з досліджених
в судовому засіданні доказів, а саме
матеріалів кримінального провадження
№ 1000305, видно, що розроблявся лише
проект договору від підписання якого
ОСОБА_3 відмовився, оскільки не досяг
згоди щодо всіх його істотних умов з
іншими сторонми по ньому. ( а.с. 61-83)

З наведеного видно, що дійсно
кошти ОСОБА_3 позивачем передавались
без будь-яких належно оформлених
правових підстав /під чесне слово/. А
тому суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1
правомірно вимагає повернення
переданих ОСОБА_3 коштів на підставі ст.
1212 ЦК України.

Вирішуючи питання про розмір
коштів, що підлягає поверненню, суд
виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доазуванню.

Виходячи з того, що відповідачем
визнається та обставина, що він одержав
від ОСОБА_1 14 000 гривень, то вказана сума
коштів підлягає стягненню з останнього
на користь позивача в порядку
повернення безпідставного набутого
майна в порядку ст. 1212 ЦК України. В той
же час, ОСОБА_1 не представлено
належних, допустимих та достовірних
доказів передачі ОСОБА_3 саме 16 000
гривень, оскільки сам ОСОБА_3 цю
обставину заперечує, а його показання,
що містятяться в матеріалах
кримінального провадження не є
ствердними, а тому не можуть бути
використані як єдине достовірне
джерело на підтвердження цієї
обставини. ( а.с. 61-83)

Разом з тим, моральна шкода за
неповернення ОСОБА_3 ОСОБА_1 одержаних у
нього без відповіданої правової
підстави коштів до стягнення не
підлягає, оскільки вичерпний перелік
правових підстав для її відшкодування
передбачений ст. 23 ЦК України і до
жодної з них заявлена ОСОБА_1 моральна
шкода не відноситься.

Таким чином, суд прийшов до
висновку, що з відповідача на користь
позивача підлягають стягненню 14 000
гривень, одержання яких ОСОБА_3 від
ОСОБА_1 є доведеним. В іншій частині
позовних вимог, що стосується
основного боргу та стягнення моральної
шкоди слід відмовити.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з
відповідача також підлягає стягненню
судовий збір.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 14, 15, 60, 61,
158-159, 212-215, 218, 224 ЦПК України ,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення
безпідставно набутих коштів та
відшкодування моральної шкоди -
задовльнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 безпідставно отримані кошти в
сумі 14 000,00 (чотирнадцять тисяч) гривень.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 243
гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене до
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Рівненської області
через Млинівський районний суд шляхом
подання в десятиденний строк з дня його
проголошення апеляційної скарги.

СУДДЯ: