УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Мазур Л.М., Макарчука М.А.,
Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Золотий урожай» (далі - ТОВ «Торговий
дім «Золотий урожай») про визнання
незаконним наказів про звільнення,
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення апеляційного суду Донецької
області від 10 лютого 2014 року.

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до ТОВ «Торговий дім
«Золотий урожай», в якому просила
визнати незаконними накази про
звільнення, визнати факт порушення
трудових прав, поновити її на роботі,
стягнути заробітну плату за час
вимушеного прогулу та відшкодувати
моральну шкоду.

На обґрунтування позовних вимог
посилалася на те, що 20 вересня 2011 року
вона була переведена з ВАТ «Донецький
хлібокомбінат» до ТОВ «Торговий дім
«Золотий урожай» на посаду диспетчера.

18 червня 2012 року відповідачем видано
наказ № 345-12 «Про скорочення штатів»,
згідно якого внесено зміни до штатного
розпису та виведено із штатного
розпису посаду диспетчера, а
наступного дня її було офіційно
попереджено про очікуване звільнення,
яке за вказаним наказом мало відбутися
з 22 серпня 2012 року.

Проте, 20 червня 2012 року відповідач
видав наказ № 345-12-к «Про звільнення з
роботи», за змістом якого її звільнено
із займаної посади у зв'язку із
скороченням штату працівників на за п. 1
ст. 40 КЗпП України на підставі її
особистої заяви.

Вважає її звільнення незаконним,
оскільки подача нею заяви про
звільнення з посади у зв'язку із
скороченням чисельності та штатів не
передбачена діючим законодавством,
оскільки сама по собі процедура
скорочення штату є розірванням
трудових відносин з ініціативи
роботодавця, а не працівника. Будь якої
іншої роботи їй запропоновано не було,
відомостей до Центру зайнятості про їй
працевлаштування відповідачем не
направлено.

Посилаючись на зазначені обставини,
просила задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі.

Заочним рішенням Київського районного
суду м. Донецька від 24 липня 2013
року позов ОСОБА_4 задоволено.

Скасовано накази № 345-12 від 18 червня 2012
року «Про скорочення штатів», № 350-12-к
від 20 червня 2012 року «Про звільнення з
роботи».

Поновлено ОСОБА_4 на посаді диспетчера
ТОВ «Торговий дім «Золотий урожай».

Стягнуто з ТОВ «Торговий дім «Золотий
урожай» на користь ОСОБА_4 середній
заробіток за час вимушеного прогулу у
розмірі 15 696 грн 66 коп., моральну шкоду у
сумі 1 000 грн.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Додатковим рішенням Київського
районного суду м. Донецька від 13
січня 2013 року доповнено рішення
Київського районного суду
м. Донецька від 24 липня 2013 року.

Визнано наказ № 345-12 від 18 червня 2012
року «Про скорочення штатів» та № 350-12-к
від 20 червня 2012 року «Про звільнення з
роботи» незаконними.

Визнано факт порушення ТОВ «Торговий
дім «Золотий урожай» вимог ст. ст. 40, 42,
49-2 КЗпП України.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 10 лютого 2014 року
апеляційні скарги ОСОБА_5, який діє в
інтересах ОСОБА_4, та ТОВ «Торговий дім
«Золотий урожай» задоволено частково,
заочне рішення Київського районного
суду м. Донецька від 24 липня 2013 року та
додаткове рішення Київського
районного суду м. Донецька від 13 січня
2013 року скасовано та ухвалено нове
рішення про часткове задоволення
позовних вимог ОСОБА_4

Визнано незаконним п. 4 наказу № 350-12-к
від 20 червня 2012 року «Про звільнення з
роботи» в частині звільнення з роботи
ОСОБА_4 на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП
України.

Поновлено ОСОБА_4 на посаді диспетчера
у ТОВ «Торговий дім «Золотий урожай».

Стягнуто з ТОВ «Торговий дім «Золотий
урожай» на користь ОСОБА_4
середній заробіток за час вимушеного
прогулу у розмірі 11 273 грн 29 коп., без
утримання прибуткового податку з
громадян та інших обов'язкових
платежів, в рахунок відшкодування
моральної шкоди у сумі 1 000 грн.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
просить змінити рішення суду
апеляційної інстанції в частині
стягнення втраченого заробітку за час
вимушеного прогулу і ухвалити нове
рішення про задоволення позовних вимог
у повному обсязі.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення про задоволення позовних вимог
ОСОБА_4, керувався положеннями ст. ст.
49-2, 83, 116, 117 КЗпП України та врахувавши
роз'яснення, викладені у постанові
Пленуму Верховного Суду України від 06
листопада 1992 року № 9 «Про практику
розгляду судами трудових спорів»
виходив з того, що при звільненні
позивача роботодавцем було порушено
передбачений трудовим законодавством
порядок вивільнення працівника, що є
підставою для поновлення її на роботі
та виплати середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
ухвалюючи нове рішення про часткове
задоволення позовних вимог, дійшов
обґрунтованого висновку, що в силу ст. 64
ГК України та відповідно до п. 9.18
статуту ТОВ «Торговий дім «Золотий
урожай» підприємство самостійно
визначає свою організаційну структуру,
встановлює чисельність працівників і
штатний розпис, а тому відсутні
підстави для визнання наказу № 345-12 від
18 червня 2012 року «Про скорочення
штатів» незаконним; встановивши
порушення відповідачем порядку
вивільнення позивачки у зв'язку із
скороченням штату (п. 1 ст. 40, ст. 49-2 КЗпП
України), апеляційний суд правильно
визнав незаконним п. 4 наказу № 350-12-к
від 20 червня 2012 року;
перевіряючи обчислення розміру
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу на час ухвалення рішення
місцевим судом, апеляційний суд
правильно врахував виплачені позивачу
суми допомоги по безробіттю та
вихідної допомоги.

Суд касаційної інстанції перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження судом
апеляційної інстанції та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судом апеляційної
інстанції були дотримані норми
матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків суду
апеляційної інстанції, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваного рішення.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Донецької
області від 10 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Л.М. Мазур М.А. Макарчук Т.О. Писана