У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

04 червня 2014 року м.
Київ Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ в складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В.,
Попович О.В.,

Коротуна В.М.,
Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради, Львівської
міської ради про визнання права
власності в порядку спадкування, за
касаційною скаргою Львівської міської
ради на рішення Шевченківського
районного суду м. Львова від 09 квітня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Львівської області від 24 січня 2014 року,

в с т а н о в
и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом та просив
визнати за ним право власності на
незавершений будівництвом житловий
будинок по АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за правом представлення
після смерті тітки, ОСОБА_4, посилаючись
на те, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, до
кола її спадкоємців могла належати
тільки її рідна сестра, ОСОБА_5 - мати
позивача, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Отже
на підставі ст. 1266 ЦК України він є
єдиним спадкоємцем незавершеного
будівництвом будинку. Уточнивши
позовні вимоги, просив визнати за ним
право власності на майнові права
забудовника, будівельні матеріали,
право на завершення будівництва та
здачу його в експлуатацію.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова від 09 квітня

2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Львівської області
від 24 січня 2014 року, позов задоволено.
Визнано за ОСОБА_3 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на будівельні матеріали,
використані на незавершене
будівництво по АДРЕСА_1, право
забудовника на завершення будівництва
та здачу будинку в експлуатацію.

У касаційній скарзі Львівська міська
рада просить скасувати судові рішення
та ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову, мотивуючи свою
вимогу порушенням норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права. Львівська
міська рада вважає, що ОСОБА_4 не була
наділена правом на будівництво, правом
на виконання будівельних робіт, правом
на завершення будівництва та здачу в
експлуатацію будинку АДРЕСА_1.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши їх відповідно до
матеріалів справи, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає відхиленню виходячи з
наступного.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився й
апеляційний суд, виходив з того, що
ОСОБА_3 є належним спадкоємцем після
ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, та
оскільки до прав та обов'язків померлої
ОСОБА_4 входили майнові права та
обов'язки забудовника щодо будівництва
будинку АДРЕСА_1, а саме, право на
завершення будівництва та здачу
будинку в експлуатацію, то вказані
права та обов'язки увійшли до складу
спадщини після її смерті.

Висновки судів є такими, що
відповідають нормам матеріального
права.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини (смерті
спадкодавця) і не припинилися
внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК
України).

Встановлено, що рішенням виконкому
Шевченківської міської ради депутатів
трудящих № 600 від 23 жовтня 1956 року
ОСОБА_4 передано земельну ділянку
площею 600 кв. м для індивідуальної
забудови по

АДРЕСА_1 згідно проекту, затвердженого
головним архітектором міста. Цим же
рішенням зобов'язано ОСОБА_4 у
двомісячний строк з дня видачі цього
рішення оформити технічну
документацію на будівництво та скласти
договір з Райкомунгоспом про забудову
земельної ділянки із засвідченням
цього договору в нотаріальній конторі

м. Львова, зареєструвати будівництво в
Райкомунгоспі. Пунктом 4 цього рішення
встановлено строк забудови земельної
ділянки два роки з дня укладання
договору з Райкомунгоспом (а.с.8).

Висновком будівельно-технічного
дослідження від 4 вересня 2012 року (а.с.13)
відсоток готовності будинку становить
30% та за цим висновком для доведення
його до готовності необхідно за умови
виконання комплексу заходів,
розроблених спеціалізованою проектною
організацією.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

У 1956 році питання набуття права
власності регулювались Указом
Президії Верховної Ради СРСР від 26
серпня 1948 року «Про право громадян на
купівлю і будівництво індивідуальних
житлових будинків» і прийнятою
відповідно до цього Указу постановою
Ради Міністрів СРСР від 26 серпня

1948 року «Про право громадян на купівлю
і будівництво індивідуальних житлових
будинків», які, зокрема, визначали
умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня
1948 року кожен громадянин і кожна
громадянка мали право купити або
збудувати для себе на праві особистої
власності жилий будинок на один або два
поверхи з числом кімнат від однієї до
п'яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року
визначав, що земельні ділянки для
будівництва індивідуальних жилих
будинків відводяться за рахунок земель
міст, селищ, держземфонду і земель
держлісфонду у безстрокове
користування, а збудовані на цих
ділянках будинки є особистою власністю
забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та
Постановою від 26 серпня 1948 року
підставою виникнення у громадянина
права власності на жилий будинок був
сам факт збудування ним його з
додержанням вимог цих актів
законодавства.

Разом з тим, інструкція про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР була затверджена
Міністерством комунального
господарства Української РСР 31 січня
1966 року.

Згідно з пунктами 6, 7 цієї Інструкції
підлягали реєстрації всі будинки і
домоволодіння, у тому числі належні
громадянам на праві особистої
власності, і здійснювалась вона на
підставі документів, що встановлюють
право власності (правовстановлюючих
документів, перелік яких додано до
вказаної Інструкції).

Зокрема, за пунктом 10 цього переліку
таким правовстановлюючим документом
про право власності на жилий будинок,
збудований після видання Указу від 26
серпня 1948 року, є затверджений
виконавчим комітетом місцевої ради
народних депутатів акт державної
комісії про прийняття будинку в
експлуатацію.

Згідно довідки ЛКП «Варшавське-407»
ОСОБА_4, яка померла 10.05.11 року, до
моменту смерті проживала та була
зареєстрована у приватному будинку
АДРЕСА_1. Будівництво будинку АДРЕСА_1
було розпочато на підставі рішення
виконкому Шевченківської районної
ради народних депутатів № 600 від 23.10.56
року. На підставі цього рішення ОСОБА_4
була передана земельна ділянка площею
600 кв м для індивідуальної забудови по
АДРЕСА_1 згідно проекту, затвердженого
головним архітектором м. Львова.

До смерті ОСОБА_4 Львівська міська рада
не ставила питання про незаконне
отримання нею земельної ділянки та
будівництво.

Судами вірно встановлено, що ОСОБА_3 є
єдиним спадкоємцем після смерті
ОСОБА_4, що також підтверджується
рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова від 02 листопада 2012 року,
яке є чинним, позивачу ОСОБА_3, як
спадкоємцю за правом представлення,
визначено додатковий строк для
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_4

Виходячи із наведеного, колегія суддів
дійшла висновку про те, що суди повно
встановили фактичні обставини справи,
вірно визначилися з характером спірних
правовідносин, які виникли між
сторонами, застосували правову норму,
яка підлягає до застосування, та
ухвалили рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Львівської міської
ради відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 09 квітня

2013 року та ухвалу апеляційного суду
Львівської області від 24 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.О.
Дьоміна

Судді:
М.В.
Дем'яносов

В.М. Коротун

О.В. Попович

С.П. Штелик