Справа № 464/70/14
Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М.
Провадження № 22-ц/783/3655/14
Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Бойко С.М., Берези В.І.

за участі судового секретаря:
Брикайло М.В.,

представника ПАТ«ПриватБанк»
Гнатишака О.В., та відповідача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«ПриватБанк» на рішення Сихівського
районного суду м.Львова від 25 лютого 2014
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «ПриватБанк»
до ОСОБА_3, третя особа: Сихівський
відділ державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції про звільнення майна з-під
арешту, -

в с
т а н о в и л а:

Рішенням Сихівського районного
суду м. Львова від 25 лютого 2014 року
відмовлено у задоволенні позову
Публічного акціонерного товариства
«ПриватБанк» до ОСОБА_3, третя особа:
Сихівський відділ державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції про
звільнення майна з-під арешту.

Рішення суду оскаржив позивач ПАТ
«ПриватБанк». В апеляційній скарзі
вказує на незаконність та
необґрунтованість оскаржуваного
рішення, на порушення судом норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
ухвалення рішення без повного та
всебічного з'ясування обставин справи,
без належної оцінки всіх доказів.

Апелянт стверджує, що відповідачем у
даній справі повинен брати участь саме
боржник - відповідач ОСОБА_3, а ВДВС - як
третя особа, на що суд першої інстанції
уваги не звернув та безпідставно
відмовив у задоволенні позову, не
врахувавши роз'яснення постанови
пленуму Верховного суду України від
27.08.1976 року №6.

Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк»
задовольнити у повному обсязі (а.с. 59-60).

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника ПАТ
«ПриватБанк» Гнатишака О.В. на
обґрунтування апеляційної скарги,
відповідача ОСОБА_3 на підтримку
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та пред'явлених
позовних вимог, матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів не знаходить достатніх підстав
для задоволення цієї скарги.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції лише в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України,
встановлено, що цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін і, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

Положеннями ст.212 ЦПК України
визначено, що суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом першої інстанції,
26 червня 2007 року між Комерційним банком
«ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено
договір застави автотранспорту
№LVH9AK00010578 на забезпечення виконання
зобов'язань ОСОБА_3 по кредитному
договору № LVH9АК00010578 (а.с.5-6,7-8).

За умовами договору застави
ОСОБА_3 передав у заставу цьому Банку
належний йому, відповідачу, легковий
автомобіль марки ВАЗ модель 210700-20, 2006
року випуску, номер кузова/шасі НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Судом встановлено також, що за
рішенням Сихівського районного суду
м.Львова від 16.10.2012 року задоволено
позовом Публічного акціонерного
товариства «ПриватБанк» та вирішено в
рахунок погашення заборгованості за
кредитно-заставним договором №
LVH9АК00010578 від 26.06.2007 р. в сумі 10 992,41
доларів США передати в заклад ПАТ КБ
«ПриватБанк» шляхом вилучення у
відповідача ОСОБА_3 спірного
автомобіля, як предмета застави, що
належить йому на праві власності та
звернути стягнення на цей автомобіль
шляхом його продажу ПАТ КБ
«ПриватБанк» з складанням від імені
відповідача договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, зі зняттям вказаного
автомобіля з обліку ДАІ України, а
також з наданням ПАТ КБ «ПриватБанк»
всіх повноважень необхідних для
здійснення продажу вказаного
автомобіля (а.с.22-23).

Поряд з цим, з матеріалів справи
вбачається, що на виконання
виконавчого листа № 2-2767, виданого
Сихівським районним судом м.Львова
16.02.2009р. про стягнення з ОСОБА_3 на
корить ЗАТ КБ «ПриватБанк» 30 332,03 грн.
заборгованості за кредитним договором,
02.03.2009 р. державним виконавцем було
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження та накладення
арешту на все майно боржника; на
виконання судового наказу № 2н-2800,
виданого 22.10.2008 року Сихівським
районним судом м.Львова про стягнення
ОСОБА_3 на користь АТ «Індекс-Банк» 3095,76
грн. заборгованості 03.09.2009 р. було
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження та накладення
арешту на все майно боржника; 06.12.2010 р.
на виконання постанови ВДАІ № АВ147923
від 06.06.2010 р. про стягнення з ОСОБА_3
штрафу в розмірі 520 грн. державним
виконавцем винесено постанову про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження; 23.10.2010 р. на
виконання виконавчого листа № 2-2985,
виданого Сихівським районним судом
м.Львова 22.11.2010 року про стягнення з
ОСОБА_3 на користь КС «Львівська»
заборгованості за договором кредиту в
сумі 48 535,30 грн. винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження з
накладення арешту на все майно
боржника; 27.08.2012р. на виконання
виконавчого листа № 2-2012 виданого
27.12.2011р. Сихівським районним судом
м.Львова про стягнення з ОСОБА_3 на
корить ПАТ «Універсал Банк»
заборгованості за кредитним договором
в сумі 24 811,06 грн. винесено постанову про
арешт майна та оголошення заборони на
його відчуження; 26.11.2008 р. на виконання
виконавчого листа № 2-2180, виданого
Сихівським районним судом м.Львова
28.10.2008 р. про стягнення з ОСОБА_3 в
користь ОСОБА_4 боргу в сумі 12 733 грн.
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження з накладенням
арешту на все майно боржника; 03.12.2013
року на виконання виконавчого листа №
2-2286/11, виданого Сихівським районним
судом м.Львова 06.09.2013 р. про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк»
заборгованості за кредитним договором
в сумі 8229,22 грн. державним виконавцем
винесено постанову про арешт майна та
оголошення заборони на його відчуження
(а.с.40).

У відповідності до ст.3 ЦПК
України та ст.16 ЦК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

В той же час, за змістом положень
ст.15 ЦК України право особи на захист
свого цивільного права виникає у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Звернувшись в січні 2014 року в суд
з позовом до ОСОБА_3 про звільнення
спірного автомобіля, марки ВАЗ модель
210700-20, 2006 року випуску, номер
кузова/шасі НОМЕР_2, реєстраційний
номер НОМЕР_1, як предмета застави, з-під
арешту, який неодноразово був
накладений органами державної
виконавчої служби в 2009 -2010 роках для
задоволення вимог інших стягувачів,
ПАТ КБ «ПриватБанк» просив суд
зобов'язати саме відповідача звільнити
зареєстрований за ним автомобіль з-під
арешту, накладеного державним
виконавцем Сихівського відділу
державної виконавчої служби
Львівського управління юстиції 17
березня, 15 вересня 2009 року та 15 грудня
2010 року, а також заборонити органам
державної виконавчої служби вчиняти
будь-які дії, пов'язані з обмеженням
права ПАТ КБ «ПриватБанк»
розпоряджатися вказаним автомобілем.

Вирішуючи даний спір суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
про безпідставність позовних вимог ПАТ
КБ «ПриватБанк», заявлених до ОСОБА_3,
оскільки останній жодним чином не
перешкоджав позивачу в реалізації
права останнього щодо розпорядження
спірним майном відповідно до договору
застави автотранспорту №LVH9AK00010578 від 26
червня 2007 року та не вчиняв будь-яких
дій, які б свідчили про невизнання за
банком такого права.

Навпаки, з матеріалів справи
вбачається, що відповідач ОСОБА_3 ще 15
листопада 2012 року у зв'язку з
простроченням кредиту передав
вказаний транспортний засіб, ключі та
всі документи на автомобіль
представникам ПАТ КБ «ПриватБанк» в
рахунок боргу, про що було складено
відповідний Акт передачі (а.с.21).

Вчинення ж дій щодо зняття арешту
із спірного заставленого майна в
порядку ст.ст.54,60 Закону України «Про
виконавче провадження», на які
позивається ПАТ КБ «ПриватБанк»,
здійснюється відповідним органом
державної виконавчої служби, який у
справі виступає як третя особа, а не
боржником, на якого позивач просить
покласти такий обов'язок.

Вирішення даного питання повинно
здійснюватись за участі інших
стягувачів за іншими борговими
зобов'язаннями ОСОБА_3: ПАТ «Універсал
Банк», АТ «Індекс-Банк», ПАТ «ВіЕйБі
Банк» та інш., які позивачем до участі у
справі не залучались.

Таким чином, виходячи із принципу
диспозитивності цивільного
судочинства, з врахуванням положень
ст.ст.11 і 33 ЦПК України, суд першої
інстанції обґрунтовано відмовив у
задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_3.

Посилання апелянта на положення
п.4 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 27 серпня 1976 року №6 « Про
судову практику в справах про
виключення майна з опису», які на його
думку не враховані судом першої
інстанції не заслуговують на увагу,
оскільки вказані положення в даному
випадку не регулюють спірні
правовідносини, з урахуванням способу
захисту, обраного позивачем.

Беручи до уваги викладене, судова
колегія, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
правильності висновків районного суду
і не вбачає підстав для скасування
оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307,
ч.1 ст.308, п.1ч.1ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а
л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «ПриватБанк»
відхилити.

Рішення Сихівського районного
суду м. Львова від 25 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ухвалою законної сили безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Штефаніца Ю.Г.

Судді:
Бойко С.М.

Береза В.І.