РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/20963/13-ц

пр. № 2/759/1526/14

29 травня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді
Макаренко В.В.

при секретарі
Яцевич В.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Київської міської
державної адміністрації, третя особа:
Головне управління юстиції у м.Києві
про визнання права власності в порядку
спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
Київської міської ради про визнання
права власності в порядку спадкування
за заповітом, а саме на 14 частку
квартири АДРЕСА_1, обґрунтовуючи
позовні вимоги тим, що Святошинською
районною у м.Києві радою згідно
розпорядження органу приватизації №2099
від 27.10.2006 року передано у приватну
власність квартиру АДРЕСА_1 на ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 в рівних
частинах. 03 квітня 2012 року батько
позивача, склав заповіт, який
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 та зареєстровано в
реєстрі за №765. Згідно вказаного
заповіту все майно, яке буде належати
йому на день смерті на праві особистої
приватної власності та все те, що за
законом мав ОСОБА_3, в тому числі права і
обов'язки по майну, права та обов'язки,
які можуть належати в майбутньому
ОСОБА_3 заповів ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5
батько позивача помер, після його
смерті відкрилась спадщина. На день
його смерті залишилось спадкове майно,
що складається з 1/4 частки квартири
АДРЕСА_1, яку позивачеві заповідав
батько. Вищевказане спадкове майно
ОСОБА_1 прийняла і звернулась до Першої
київської державної нотаріальної
контори, де зареєстрована спадкова.
Оригінал свідоцтва про право власності
на житло був загублений, позивач з
метою видачі дублікату свідоцтва
звернулась до органу приватизації
Святошинської районної в м.Києві
державної адміністрації про видачу
дублікату свідоцтва про право
власності на житло, органом
приватизації прийнято розпорядження
№503 про видачу дублікату свідоцтва про
право власності на житло за адресою:
АДРЕСА_1. 14 серпня 2012 року в
установлений законом строк позивачка
подала заяву до нотаріальної контори
про прийняття спадщини, 18
листопада 2013 року ОСОБА_1 отримала
листа Першої Київської державної
нотаріальної контори про те, що видати
свідоцтво на право власності на
спадщину за заповітом на 1/4 частку
квартири АДРЕСА_1 після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 неможливо, так, як
права власності на вказану частку
квартири у померлого на день його
смерті не виникло, оскільки не
зареєстровано на його ім'я, в звязку з
чим позивачка звернулась до суду з
даним позовом.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив їх задовольнити, суду пояснив,
що спірна квартира АДРЕСА_1 на праві
спільної частковій власності належить
позивачці у розмірі 14 частки.
ОСОБА_3 заповідав все своє майно
позивачці. Проте, у видачі свідоцтва
про право на спадщину за заповітом на
вказану частку квартири, завідувачем
Першої київської державної
нотаріальної контори відмовлено з
підстав не виникнення у померлого
ОСОБА_3 права власності на вказану
частку квартири на день його смерті,
оскільки не зареєстровано на його ім'я,
а згідно зі ст.ст. 182, 331 ЦК України право
власності на квартиру виникає з
моменту державної реєстрації цього
права, у зв'язку з чим вимушені
звернутися до суду з вказаним позовом.

Представник Київської міської ради у
судове засідання не з'явився, про
розгляд справи повідомлений належним
чином, надіслав письмові пояснення,
згідно яких просить слухати справу без
його участі, постановивши рішення
згідно закону (а.с. 36).

Представник третьої особи в
судове засідання не з'явився,
повідомлявся належним чином, через
канцелярію суду надали письмові
пояснення, зазначивши, що визнання
права власності на нерухоме майно є
прерогативою суду, томурозгляд справи
залишають на розсуд суду (а.с. 29).

У звязку із зазначеним, суд вважає
можлим розглядати справу без участі не
зявившихся у судове засідання сторін,
які не виявили бажання бути присутніми
під час розгляду справи, за наявними
матеріалами справи та наданими
доказами, згідно частини 4 ст.169 ЦПК
України в порядку заочного розгляду
справи.

Вислухавши пояснення представника
позивача, який не заперечував проти
ухвалення по справі заочного рішення,
дослідивши матеріали справи, надані
докази у їх сукупності, суд дійшов
висновку про задоволення позову,
виходячи з наступного.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Як роз'яснено у п.23 постанови пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року №7 «Про судову практику у справах
про спадкування», у разі відмови
нотаріуса в оформленні права на
спадщину особа може звернутись до суду
за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 50 Закону України «Про
нотаріат» нотаріальна дія або відмова
у її вчиненні, нотаріальний акт
оскаржуються до суду. Право на
оскарження нотаріальної дії або
відмови у її вчиненні, нотаріального
акта має особа, прав та інтересів якої
стосуються такі дії.

Судом встановлено, що ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується
свідоцтвом про народження від 22.09.1981
року серії НОМЕР_1 (а.с. 5).

27.06.2006 року Святошинською районною у
м.Києві радою, згідно розпорядження
органу приватизації №2099 від 27.10.2006 року
передано у приватну власність квартиру
АДРЕСА_1 на ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1,
ОСОБА_4 в рівних частинах, відповідно до
свідоцтва про право власності від
27.10.2006 року (а.с. 11).

Відповідно до технічного паспорту,
квартира АДРЕСА_1 має наступні технічні
характеристики:

загальна площа - 43,7 кв.м.;

жила площа - 26,1 кв.м. 98(а.с. 12-13).

В квартирі АДРЕСА_1 станом на 04.12.2013 року
зареєстровані три особи: ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, згідно до довідки
форми №3 виданою ЄРРЦ Філія №814 (а.с. 16).

Згідно даними Київського міського бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна, квартира АДРЕСА_1 на
праві власності зареєстрована за:
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, в рівних
долях, на підставі свідоцтва про право
власності на житло, виданого 27.10.2006 року
Святошинською районною у м.Києві радою,
відповідно до листа Київського
міського бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
від 31.08.2012 року (а.с. 15).

З витребуваних матеріалів спадкової
справи №947/2012 до майна померлого
ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3, вбачається, що
03.04.2012 року ОСОБА_3 складено заповіт,
який посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 та зареєстровано в
реєстрі за №765, відповідно до якого
ОСОБА_3 заповів все своє рухоме та
нерухоме майно, де б воно не було і з
чого б воно не складалось - ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 помер про, що в
Книзі реєстрації смертей зроблено
актовий запис №6446, відповідно до
свідоцтва про смерть від 06.04.2012 року
виданим Відділом реєстрації смертей у
м.Києві, серія НОМЕР_2 (а.с. 7).

18.11.2013 року позивачка звернулась із
заявою до Першої київської державної
нотаріальної контори про видачу
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом на 1/4 частку квартири (а.с. 9).

Завідувачем Першої київської
державної нотаріальної контори - Цопін
Л.О. надано відповідь ОСОБА_1, що
неможливості видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом на 1/4
частку квартири АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкування є перехід прав та
обов'язків (спадщини)від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

До складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті
(ст.1218 ЦК України).

Згідно ст. 1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті.

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є
особисте розпорядження фізичної особи
на випадок своєї смерті.

Спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її (ч.1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї (ч.3 ст. 1268 ЦК України).

Як встановлено у судовому засіданні
позивачка постійно проживала на час
відкриття спадщини із спакодавцем,
оскільки разом були зареєстровані за
адресою: АДРЕСА_1, від спадщини не
відмовлялась та навпаки 18.11.2014 року
звернулась до Першої київської
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_3

Із матеріалів спадкової справи також
вбачається, що 18.11.2013 року вказаною
нотаріальною конторою у видачі
відповідного свідоцтва на належну
спадкодавцю 1/4 частку квартири АДРЕСА_1,
відмовлено.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати
документа, який засвідчує його право
власності.

Оскільки, судом встановлено, що дійсно
належні позивачці права щодо власності
на спадкове майно на вказану частку
квартири не визнається іншими особами
такі підлягають захисту, шляхом
визнання відповідного права власності
в порядку спадкування за заповітом.

Так, згідно інформаційної довідки
Київського БТІ від 31.08.2012 року квартира
квартира АДРЕСА_1 дійсно зареєстрована
на праві власності за ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_1, ОСОБА_4, в рівних долях, на
підставі свідоцтва про право власності
на житло, виданого Святошинською
районною у м.Києві радою 27.10.2006 року,
розпорядження №2099, що відповідає копії
свідоцтва про право власності на житло
надане суду стороною позивача.

Слід зазначити і те, що з огляду на
норму статті 1241 ЦК України щодо права
на обов'язкову частку у спадщині, суд
з'ясовував існуванння у померлого
неповнолітніх, повнолітніх, але
непрацездатних дітей, інших визначених
вказаною нормою осіб, на що представник
позивача вказав про відсутність таких,
які також не були виявлені з
дослідження матеріалів спадкової
справи, що також враховується судом при
прийняття даного рішення за наявності
обмежених повноважень суду у
витребуванні чи збиранні доказів по
справі, яка ним розглядається.

Отже, з огляду на викладене, повно та
всебічно з'ясувавши обставини справи,
оцінивши зібрані у справі докази у їх
сукупності, суд дійшов висновку про
задоволення позовних вимог,

Керуючись ст.ст. 392, 1216, 1217, 1223, 1233, 1241, 1268
Цивільного Кодексу України, ст.ст. 10, 11,
60, 61, 208, 209, 212, 213, 215 Цивільного
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської
державної адміністрації, третя особа:
Головне управління юстиції у м.Києві
про визнання права власності в порядку
спадкування за заповітом -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право
власності на 14 частку квартири АДРЕСА_1,
загальною площею - 43,7 кв.м., жилою
площею - 26,1 кв.м., в порядку спадкування
за заповітом після смерті ОСОБА_3, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_5.

Рішення може бути оскаржене позивачем
до Апеляційного суду м. Києва через
Святошинський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги на
рішення суду першої інстанції протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії. У разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення заочне рішення може бути
оскаржене відповідачем в апеляційному
порядку. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Суддя