Справа № 219/2204/2014-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.06.2014 року Артемівський міськрайонний
суд Донецької області в складі:

головуючого судді Худіної О.О.

при секретарі Смага Н.М.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста
Артемівська цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Красненської сільської ради
про визнання права власності в порядку
спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду
з позовом, в якому зазначив, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Кліщіївка
Артемівського району померла його
сестра ОСОБА_4. Після її смерті
залишилась спадщина у вигляді будинку
з надвірними спорудами, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1.
Будинок належав його сестрі на
підставі Договору дарування від 14.04.1984
року. На день смерті з сестрою ніхто не
проживав. Єдиний син її ОСОБА_5 помер ще
за життя матері ІНФОРМАЦІЯ_4. У ОСОБА_5
не було ані дружини, ані дітей. Позивач
є єдиним спадкоємцем після смерті
сестри. В установлений законом
шестимісячний строк позивач звернувся
до державного нотаріуса Другої
артемівської нотаріальної контори. На
запит нотаріуса він отримав відповідь,
що спадковий будинок в БТІ не
зареєстрований, у зв'язку з чим
нотаріус відмовив в оформленні
свідоцтва про спадщину. З довідки
Красненської сільської ради
вбачається, що згідно даних по
господарського обліку спадковий
будинок належав на праві власності з 1975
року по 1984 рік ОСОБА_6, а з 1984 року
спадкодавцю. З довідки Красненської
сільської ради вбачається, що зі
спадкодавцем на день смерті ніхто не
був зареєстрований. Оскільки позивач
відноситься до другої черги
спадкоємців по закону і не має
можливості оформити свої спадкові
права після смерті сестри, він змушений
звернутись за захистом своїх прав до
суду та просить визнати за ним право
власності в прядку спадкування за
законом на житловий будинок, сараї,
гараж що знаходяться на території
садиби за адресою: АДРЕСА_1.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 підтримав заявлені
вимоги ОСОБА_2 на підставах викладених
в позовній заяві та просить їх
задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача
Красненської сільської ради
Артемівського району в судове
засідання не явився. Сільським головою
надано заяву, в якій зазначено, що
Красненська сільська рада не заперечує
проти задоволення вимог ОСОБА_2,
просить розглянути справу у
відсутність представника сільської
ради.

Матеріалами справи встановлено, що
згідно копії свідоцтва про народження
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15) та копії
свідоцтва про народження ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.14) їх батьками є ОСОБА_8
та ОСОБА_9.

Згідно копії свідоцтва про
одруження 21.01.1967 року зареєстровано
шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_7, після
реєстрації шлюбу дружині присвоєно
прізвище ОСОБА_10 (а.с.13).

Згідно копії свідоцтва про смерть
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.16).

Таким чином в судовому засіданні
підтверджений той факт, що позивач є
спадкоємцем другої черги після смерті
ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 і є єдиним
спадкоємцем.

Згідно копії Договору дарування від
14.04.1984 року житловий будинок з
надвірними спорудами належить ОСОБА_4
(а.с.12).

Згідно копії свідоцтва про
смерть ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3
(а.с.17).

Відповідно довідки № 509 від
07.04.2014 року виданої сільським головою
Красненської сільської ради, житловий
будинок в АДРЕСА_1 належав на праві
власності ОСОБА_6 з 1975 року по 14.04.1984
року, ОСОБА_4 з 14.04.1984 року по 05.11.2012 року.
Підстава: погосподарська книга № 22,
особистий рахунок НОМЕР_1 (а.с.10).

Згідно довідки № 361 від 06.03.2014
року виданої Красненською сільською
радою земельна ділянка, розташована за
адресою АДРЕСА_1 не перебуває у
приватній власності (а.с.8).

Згідно довідки № 360 від 06.03.2014 року
виданої Красненською сільською радою
ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, та
ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, були
зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1. На
теперішній час в зазначеному житловому
будинку ніхто не зареєстрований (а.с. 9).

Згідно ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема з
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Умовою для переходу в порядку
спадкування права власності на об'єкти
нерухомості, в тому числі житловий
будинок, інші споруди, земельну ділянку
є набуття спадкодавцем зазначеного
права у встановленому законодавством
України порядку.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про
нотаріат» свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою заявою
всіх спадкоємців, які прийняли
спадщину в порядку, встановленому
цивільним законодавством.

Згідно ст. 1269 ч. 2 ЦК України,
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкоємцем,
має подати до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до інформаційної довідки зі
спадкового реєстру № 865/01-16 від 28.04.2014
року, наданої Другою Артемівською
державною нотаріальною конторою, в
провадженні державної нотаріальної
контори є спадкова справа після смерті
ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.
Свідоцтво про право на спадщину ще не
видавалось. Спадкоємцем є її брат
ОСОБА_2.

Визнання права власності на спадкове
майно в судовому порядку є винятковим
способом захисту, що має
застосовуватися, якщо існують
перешкоди для оформлення спадкових
прав у нотаріальному порядку.

Згідно довідки КП «Артемівське
БТІ» № 375 станом на 31.12.2012 року у с.
Кліщіївка Артемівського району
Донецької області згідно облікових
даних будинок АДРЕСА_1 не зареєстровано
(а.с.20).

До матеріалів справи також
додано роз'яснення державного
нотаріуса Другої артемівської
нотаріальної контори № 1041/01-16 від 29.05.2014
року, згідно яких повідомлено, що
спадкоємцем ОСОБА_2 можливо оформлення
спадщини та отримання свідоцтва про
право на спадщину при наявності у
спадковій справі всіх необхідних
документів, що передбачено п. 4.12 глави 10
Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України. Видача свідоцтва
про право на спадщину на майно, яке
підлягає реєстрації, проводиться
нотаріусами після подання
правовстановлюючих документів
(документа на жилий будинок, на
підставі якого він належав померлому, у
випадку ОСОБА_2 це дублікат
правовстановлюючого документа, який не
був своєчасно зареєстрований в КП
Артемівське БТІ).

Інформаційним листом Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про спадкування» доведено до
відома судів, що у разі відсутності
державної реєстрації права власності
на нерухоме майно, створене та
оформлене в передбаченому законом
порядку до набрання чинності ЗУ від
01.07.2004 року «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» спадкоємці, які прийняли
спадщину, мають право на оформлення
спадкових прав шляхом звернення до
нотаріальної контори за видачею
свідоцтва про право на спадщину.

При вирішенні спорів про визнання
права власності на спадкове майно
судам слід керуватися законодавством,
яке регулювало виникнення права
власності у самих спадкодавців на
момент закінчення будівництва
будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР
1963 року, Законом України "Про
власність", Законом України від 7 грудня
1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради
народних депутатів та місцеве і
регіональне самоврядування", Законом
України від 25 грудня 1974 року "Про
державний нотаріат", постановою Ради
Міністрів Української РСР від 11
березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку
житлового фонду в Українській РСР",
Вказівками по веденню
погосподарського обліку в сільських
Радах народних депутатів,
затвердженими Центральним
статистичним управлінням СРСР 13 квітня
1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню
погосподарського обліку в сільських
Радах народних депутатів,
затвердженими Центральним
статистичним управлінням СРСР 12 травня
1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР від 31 січня 1966 року,
Інструкцією про порядок вчинення
нотаріальних дій державними
нотаріальними конторами Української
РСР, затвердженою наказом Міністра
юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975
року № 45/5, Інструкцією про порядок
вчинення нотаріальних дій виконавчими
комітетами міських, селищних,
сільських Рад депутатів трудящих,
затвердженою наказом Міністра юстиції
УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими
нормативними актами.

За змістом п. 62 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
державними нотаріальними конторами
Української РСР підтвердженням
приналежності будинку, який
знаходиться в сільському населеному
пункті, можуть бути відповідні довідки
виконавчого комітету сільської Ради
депутатів трудящих, які видавалися в
тому числі і на підставі записів у
погосподарських книгах.

За змістом зазначених
нормативних актів виникнення права
власності на житлові будинки, споруди
не залежало від державної реєстрації
цього права.

До компетенції виконкомів місцевих
Рад відносилось також питання
узаконення цих будівель та внесення
записів про право власності на будинки
за громадянами у погосподарські книги
місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою
формою статистичного обліку, що
здійснюється в Україні (УРСР) із 1979
року. На виконання постанови Ради
Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року №
105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними,
районними Радами народних депутатів
ухвалювалось рішення щодо оформлення
права власності та реєстрації будинків
у бюро технічної інвентаризації за
даними погосподарських книг сільських,
селищних Рад із додатками списків
громадян, яким ці будинки належали.
Проте, незважаючи на внесення записів у
погосподарські книги, більшість
громадян своє право власності в БТІ не
зареєстрували (не оформили).

Інструкція про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР,
затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року, яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу України від 13
грудня 1995 року № 56, передбачала
обов'язкову реєстрацію
(інвентаризацію) будинків і
домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4
Інструкції), в тому числі й на підставі
записів у погосподарських книгах (п. 20
Інструкції).

Тобто записи у погосподарських
книгах визнавались в якості актів
органів влади (публічних актів), що
підтверджують право приватної
власності.

При вирішенні питання щодо визнання
права власності на житлові будинки,
споруди у порядку спадкування, записи у
погосподарських книгах оцінюються у
сукупності з іншими доказами,
наприклад, ухваленими органами
місцевого самоврядування рішеннями
про оформлення права власності
громадян на будинки, технічним
паспортом на будівлі, документами про
відведення в установленому порядку
земельних ділянок під забудову тощо.

Крім того відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК
України способами захисту цивільного
права є визнання права. Враховуючи
викладене суд приходить до висновку,
що позовні вимоги в частині визнання
права власності за позивачем в порядку
спадкування по закону на вищезазначий
житловий будинок з житловими спорудами
є законними та обґрунтованими є всі
підстави для задоволення позову.

Керуючись ст. 3, 4, 6, 10, 213, 214, 215 ЦПК
України, ст. 1218, 1262, 1268 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги
ОСОБА_2 до Красненської сільської ради
про визнання права власності в порядку
спадкування за законом.

Визнати право власності в порядку
спадкування за законом за ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, після смерті ОСОБА_4, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_3, на житловий
будинок загальною площею 96,8 кв.м.,
житлова площа 61,2 кв. м., позначений на
плані в технічному паспорті літерою
А-1а-а3, сараї - літерою Г,В,Б, гараж -
літерою Є, що знаходяться на території
садиби за адресою: АДРЕСА_1.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга протягом 10 днів з дня
проголошення рішення до Апеляційного
суду Донецької області через
Артемівський міськрайонний суд
Донецької області, а особами, які
приймали участь у судовому розгляді
але не були присутні під час
проголошення рішення, протягом десяти
днів з часу отримання його копії.

Головуючий суддя
О.О.Худіна