АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3213/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Озерянська Ж.М. Доповідач - Макаров
М.О. Категорія 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

19 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Болтунової Л.М.,
Тамакулової В.О.

при секретарі - Завідоновій К.Д.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 24 січня 2014 року по справі за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року ТОВ «Кредитні
ініціативи» звернувся до суду із
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
в якій просили стягнути з відповідача
на їх користь заборгованість за
кредитним договором № 1501/0807/71-161 від 08
серпня 2007 року в розмірі 964553 грн. 44
коп., а також судовий збір,
посилаючись на те, що 08 серпня 2007 року
між ВАТ «Сведбанк» (правонаступник -
ПАТ «Сведбанк», а в подальшому АКБ
«ТАС-Комерцбанк») та ОСОБА_2 було
укладено кредитний договір №
1501/1807/71-161, згідно якого відповідачу
було надано кредит в розмірі 80000
доларів США на строк до 06 серпня 2032
року, зі сплатою процентів в розмірі 13%
річних. У порушення умов кредитного
договору, відповідач свої зобов'язання
належним чином не виконав, в результаті
чого станом на 08 квітня 2013 року
утворилася заборгованість у розмірі
964553 грн. 44 коп., що складається із
заборгованості за кредитом у розмірі
60512,16 доларів США, еквівалентна 483673 грн.
69 коп., заборгованості по відсотках у
розмірі 29234,65 доларів США, що
еквівалентна 233672 грн. 56 коп., та пені у
розмірі 30927,96 доларів США, яка
еквівалентна 247207 грн. 18 коп.

Крім того у позовній заяві заяві
зазначено, що 28 листопада 2012 року між
ТОВ факторингова компанія «Вектор
Плюс» та ПАТ «Сведбанк» було укладено
Договір факторингу №15, відповідно до
якого права вимоги за вказаним
кредитним договором були відступлені
на ТОВ факторингова компанія «Вектор
Плюс», а в подальшому згідно договору
факторингу від 28 листопада 2012 року, ТОВ
Факторингова компанія «Вектор Плюс»
продав права вимоги заборгованості по
кредитним договорам ТОВ «Кредитні
ініціативи», серед яких було продано
право вимоги і за вказаним вище
кредитним договором, а тому позивач
просить задовольнити його позовні
вимоги у повному обсязі.

Рішенням Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 24
січня 2014 року позов ТОВ «Кредитні
ініціативи» задоволено та ухвалено
стягнути з відповідача на користь
позивача заборгованість за кредитним
договором № 1501/0 8 07/71-161 від 08 серпня 2007
року у розмірі 964553 грн. 44 коп., що
складається із заборгованості по тілу
кредиту у розмірі 60512,16 доларів США, що
за курсом НБУ на дату розрахунку
складає 483673 грн. 69 коп., заборгованості
по відсотках у розмірі 29234, 65 доларів
США, що за курсом НБУ на дату розрахунку
складає 233672 грн. 56 коп., пені 30927,96
доларів США, що за курсом НБУ на дату
розрахунку складає 247207 грн. 18 коп., а
також судовий збір в сумі 3441 грн., а
всього стягнуто 967994 грн. 44 коп. (а.с. 146).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду першої інстанції, яким
відмовити в задоволенні позову у
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, та
невідповідність висновків суду
обставинам справи.(а.с. 155).

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Зазначене рішення ухвалено з
додержанням вказаних вимог закону.

Судом встановлено, 08 серпня 2007 року між
ВАТ «Сведбанк» (правонаступник якого
-ПАТ «Сведбанк», а в подальшому АКБ
«ТАС-Комерцбанк») та ОСОБА_2 було
укладено кредитний договір № 1501/0807/71-161,
згідно якого відповідачу було надано
кредит в розмірі 80000,00 доларів США на
строк до 06 серпня 2032 року, зі сплатою
процентів в розмірі 13% річних, а
відповідач зобов'язався прийняти,
належним чином використовувати і
повернути наданий кредит у повному
обсязі (а.с.5-9 Т.1).

У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 належним
чином не виконує умови кредитного
договору, станом на 08 квітня 2013 року
розмір заборгованості позичальника по
поверненню кредитних коштів за
Кредитним договором № 1501/0807/71-161 від 08
серпня 2007 року становить 60512,16 дол. США,
що за курсом НБУ на дату розрахунку
складає - 483673 грн. 69 коп., по відсотках у
розмірі 29234,65 дол. США, що за курсом НБУ
на дату розрахунку складає 233672 грн. 56
коп., по пені - 30927,96 дол. США, що за курсом
НБУ на дату розрахунку складає - 247207
грн. 18 коп. а всього 120 674,77 дол. США, що за
курсом НБУ на дату розрахунку складає -
964 553,43 грн., що зазначено у розрахунку
заборгованості (а.с.28 Т.1)

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно із умовами зазначеного договору
сплата основної суми кредиту
здійснюється щомісячно рівними
частинами, сплата процентів за
користування кредитом здійснюється
щомісячно, протягом дії договору до
виконання сторонами своїх зобов'язань
у повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо
договором установлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати належних йому процентів.

Зобов'язання, згідно із ст.526 ЦК України,
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

При цьому ст.533 ЦК України передбачено,
що грошове зобов'язання має бути
виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні
визначено грошовий еквівалент в
іноземній валюті, сума, що підлягає
сплаті у гривнях, визначається за
офіційним курсом відповідної валюти на
день платежу, якщо інший порядок її
визначення не встановлений договором
або законом чи іншим
нормативно-правовим актом.
Використання іноземної валюти, а також
платіжних документів в іноземній
валюті під час здійснення розрахунків
на території України за зобов'язаннями
допускається у випадках, порядку та на
умовах, встановлених законом.

Крім того, судом встановлено, що 28
листопада 2012 року між ТОВ Факторингова
компанія «Вектор Плюс» та ПАТ
«Сведбанк», було укладено Договір
факторингу, відповідно до якого права
вимоги за кредитними договорами були
відступлені на ТОВ Факторингова
компанія «Вектор Плюс», а останній,
згідно договору від 28 листопада 2012
року, відступив право вимоги за
кредитними договорами, серед який і за
спірним кредитним договором №1501/0807/71-161
від 08 серпня 2007 року, ТОВ «Кредитні
Ініціативи» (а.с. 14-25, 177 Т.1).

Відповідно до вимог ст.ст. 512, 514 ЦК
України кредитор у зобов'язанні може
бути замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлена права вимоги),
до нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах що існували на
момент переходу цих прав.

Згідно з положеннями ст. 1077 ЦК України
за договором факторингу (фінансування
під відступлення права грошової
вимоги) одна сторона (фактор) передає
або зобов'язується передати грошові
кошти в розпорядження другої сторони
(клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи
(боржника). Клієнт може відступити
факторові свою грошову вимогу до
боржника з метою забезпечення
виконання зобов'язання клієнта перед
фактором. Зобов'язання фактора за
договором факторингу може передбачати
надання клієнтові послуг, пов'язаних із
грошовою вимогою, право якої він
відступає.

Враховуючи те, що до позивача перейшли
всі права ВАТ «Сведбанк» щодо права
вимоги до відповідача, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
обгрунтовано прийшов до висновку про
стягнення з відповідача на користь
позивача заборгованість за кредитним
договором.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про
те, що сума заборгованості не
відповідає дійсному розміру
заборгованості, оскільки не враховано
суми за продаж його квартири з
прилюдних торгів, колегія суддів
вважає необгрунтованими, оскільки як
вбачається з матеріалів справи грошова
сума в розмірі 224890 грн. 68 коп. після
проведення прилюдних торгів з
реалізації квартири АДРЕСА_1, яка
належала відповідачу була
перерахована державним виконавцем на
адресу ПАТ «Сведбанк» 02 грудня 2011 року
на погашення заборгованості (а.с. 77-103
Т.1), проте цієї суми було недостатньо,
але відповідач остаточну суму ухилився
сплачувати.

Крім того, доводи апеляційної скарги
про незаконність договорів факторингу,
оскільки ТОВ Факторингова компанія
«Вектор Плюс» не мав права продавати
право вимоги позивачу, колегія суддів
вважає безпідставними, оскільки як
вбачається з п.2.6 договору факторингу
№15 від 28 листопада 2012 року, укладеного
між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ Факторингова
компанія «Вектор Плюс», останній мав
право відступати право вимоги до
боржників будь-яким третім особам, чим
не було порушено вимог ст. 1083 ЦК
України.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду та
зводяться до переоцінки доказів і
незгодою з висновками суду.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що при розгляді справи,
судом першої інстанції були виконані
всі вимоги процесуального закону,
всебічно перевірено обставини, спір
вирішено у відповідності з нормами
матеріального права. Рішення є
обґрунтованим, з повним відображенням
обставин, що мають значення для даної
справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
правильними. Отже апеляційна скарга
підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 24 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
оголошення і протягом двадцяти днів
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді