Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.05.2014 Справа №607/3505/14-ц Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
області в складі:

головуючого судді
Братасюка В.М.

за
участю секретаря
Дилієвської І.М.

представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Тернополі
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу
згідно розписки, та 3% річних за
невиконання грошового зобов'язання ,-

встановив:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області з позовом до
ОСОБА_4 про боргу згідно розписки, та 3%
річних за невиконання грошового
зобов'язання.

В обґрунтування вимог зазначє, що
відповідач позичив, згідно розписки
від 28.11.2012 року, у позивачки кошти в
сумі 5000 доларів США, під зобов'язання
повернути позичені кошти на вимогу
позичальника, однак на вимогу
позивачки кошти не повернув й у
добровільному порядку повертати не
збирається, а тому лише в судовому
порядку позивач може захистити
порушене право.

27.05.2014 року в судовому засіданні
позивач уточнив вимогу - просить
стягнути кошти в гривневому
еквіваленті за офіційним курсом НБУ на
дату постановлення судового рішення

Крім того позивач просить стягнути з
відповідача 3% річних за невиконання
зобов'язання з своєчасного повернення
позичених коштів.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача позовні вимоги
підтримали та просять їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник
в судовому засіданні проти задоволення
позову заперечили за безпідставністю,
суду пояснили, що позичені кошти були
отримані згідно розписки в валюті
України - гривні, й були повернені
ОСОБА_3 з ініціативи самого позивача ще
в 2013 році в добровільному порядку, і при
цьому, жодних вимог від неї на адресу
відповідача не надходило.

Заслухавши пояснення, всесторонньо,
повно та об'єктивно дослідивши докази у
справі, суд встановив наступні
обставини.

28.11.2012 року ОСОБА_4 позичив у ОСОБА_3
кошти в сумі 5000 доларів США, що на дату
отримання позики становило 40 000
гривень, під зобов'язання повернення
коштів, однак без зазначення дати
повернення, що стверджується письмовою
розпискою з власноручним підписом
ОСОБА_4, оригінал якої знаходиться в
матеріалах справи.

Щодо обставин складання даних
розписки, відповідач ОСОБА_4 суд
пояснив, що товаришував з донькою
позивачки, займається перепродажем
автомобілів, і у 2012 році, з метою
фінансової допомоги доньці ОСОБА_3,
позичив у позивачки кошти в сумі 40 000
гривень, що еквівалентно 5000 доларів США
для придбання та подальшого
перепродажу автомобіля з ціллю
заробітку коштів.

Також відповідач суду пояснив, що
позичені кошти були повернені ОСОБА_3 з
ініціативи самого позивача ще в 2013 році
в добровільному порядку

Вирішуючи спір суд зазначає наступне.

Згідно ст.1046 ЦК України, за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів або таку ж кількість речей того
ж роду та такої ж якості.

На підтвердження укладання договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника.
(ч.1 ст.1047 ЦК України).

Таким чином, відповідно до ст. 1046 ЦК
України, сторони спору уклали договір
позики від 28.11.2012 року .

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
повинні виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.

Якщо у зобов'язанні встановлено строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк; в разі,
якщо в розписці відсутня дата
повернення позичених коштів, позика
має бути повернена позичальником
протягом тридцяти днів з дати
пред'явлення вимоги про це (ч.1 ст. 1049 ЦК
України).

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві кошти у такій самій сумі,
що були йому передані позикодавцем у
строк та в порядку, що встановлені в
договорі.

Належних та допустимих доказів
виконання відповідачем ОСОБА_4 своїх
зобов'язань за спірною розпискою, тобто
повернення в 2013 році позивачці грошей,
судом не встановлено та відповідачем
не доведено. Також, із змісту розписки
від 28.11.2012 року, вбачається, що кошти
отримувалися позичальником в доларах
США, із зазначенням гривневого
еквіваленту на дату складання
розписки.

Відповідно ст. 192 ЦК України, платіжним
засобом, обов'язковим до приймання за
номінальною вартістю на всій території
України, є грошова одиниця України -
гривня.

У п.14 Постанови №14 від 18.12.2009 року «Про
судове рішення у цивільній справі»
Пленум Верховного суду України
зазначає, що при задоволенні позову про
стягнення грошових сум суди повинні
зазначати в резолютивній частині
рішення розмір суми, що підлягає
стягненню, цифрами і словами у грошовій
одиниці України - гривні. У разі
пред'явлення позову про стягнення
грошової суми в іноземній валюті суду
слід у мотивувальній частині рішення
навести розрахунки з переведенням
іноземної валюти в українську за
курсом, встановленим Національним
банком України на день ухвалення
рішення.

Системний аналіз доказів дозволяє суду
зробити висновок про порушення
договірних зобов'язань зі сторони
відповідача, оскільки відповідач не
надав суду доказів повернення
позичених коштів позивачці, а тому
позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 є підставним та
підлягає до задоволення, шляхом
стягнення з відповідача на їх користь
позивачки позичених коштів у
гривневому еквіваленті, за офіційним
курсом НБУ, станом на дату ухвалення
рішення .

Згідно офіційного курсу НБУ, станом на
27.05..2014 року, 1 долар США = 11, 66 гривень.

Відтак з ОСОБА_4. на користь ОСОБА_3 слід
стягнути, позичені згідно розписки від
28.11.2012 року, 5000 доларів США, що
еквівалентно 58 300 гривень.

Щодо вимог про стягнення з відповідача
на користь позивачки 3% річних за
невиконання грошового зобов'язання,
суд наголошує на наступному.

Відповідно до положень ч.2 ст. 625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Стаття 625 ЦК України, враховуючи
специфіку грошового зобов'язання,
передбачає стягнення за порушення
грошового зобов'язання процентів
річних та інфляційних витрат. Такі
проценти річних не є неустойкою,
оскільки неустойка у ст. 534 ЦК України, і
проценти розглядаються як окремі
категорії, тому й обмеження,
передбачені законом для неустойки, не
можуть застосовуватися, а є формою
цивільно - правової відповідальності
за користування грошовими коштами.

Вищезазначено, що позичені у позивачки
кошти, згідно розписки від 28.11.2012 року,
відповідач зобов'язався повернути,
однак не зазначив дату повернення.

Доказів направлення ОСОБА_4 вимоги, від
31.12.2012 року, про повернення позичених
коштів, ОСОБА_3 суду не надала, відтак
неможливо встановили дату, з якої слід
обраховувати суму 3% річних, а тому дана
вимога до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 11 ч.1, 60, 84, 210, 212, 215 ЦПК
України, ст. ст.509, 526, ч.1 ст.530, ч.1 ст.533 , 1046
- 1051 ЦК України, Постановою Пленуму
Верховного Суду України №14 від 18.12.2009
року «Про судове рішення у цивільній
справі», суд,-

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
позичені, згідно розписки від 28.11.2012
року, кошти, в гривневому еквіваленті,
за офіційним курсом НБУ станом на 27.05.2014
року, в сумі 58 300 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 583
гривні сплаченого, при зверненні до
суду судового збору.

Рішення набирає законної сили через
десять днів з дня його проголошення,
якщо не була подана апеляційна скарга.
У разі подання апеляційної скарги,
рішення набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Тернопільської області шляхом
подачі через суд першої інстанції у
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк