Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" червня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді -
Катющенко В.П.

при секретарі -
Нестеровському Б.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Києві,
цивільну справу за позовом: ОСОБА_1 до
Головного управління юстиції у м.
Києві, ОСОБА_3 про визнання права
власності на спадкове майно в порядку
спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до
Дніпровського районного суду м. Києва з
позовом, в якому просить суд: визнати за
ним, в порядку спадкування за законом
право власності на квартиру, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1 та
житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2,
загальною площею 34,2 кв.м., житловою
площею 20,5 кв.м.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року
помер його двоюрідний дядько ОСОБА_4
Після його смерті відкрилась спадщина,
яка складається з: однокімнатної
квартири за адресою: АДРЕСА_1, вартістю
360 000 гривень та будинку за адресою:
АДРЕСА_2, вартістю 70 000 гривень. Ще у 2011
році, він, як спадкоємець п'ятої черги, у
шестимісячний строк звернувся до
органів, що вчиняють нотаріальні дії -
Десяту київську державну нотаріальну
контору із заявою про прийняття
спадщини, на підставі якої було
зареєстровано спадкову справу № 1273/2011.
Крім нього з заявою про прийняття
спадщини майна померлого ОСОБА_4
звернулась також його тітка ОСОБА_3
Однак отримати свідоцтво про прийняття
спадщини ні вона, ні він не змогли, в
зв'язку з тим, що нотаріусу не було
надано документів, що підтверджують
родинні відносини спадкоємців з
померлим. Оскільки в нотаріальну
контору необхідно було надати
документи на підтвердження факту
родинних відносин між ним та дядьком,
він був вимушений звернутися з
відповідною заявою до суду. Рішенням
Дніпровського районного суду м. Києва
було встановлено факт, що померлий
ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 є
його дядьком. 28 листопада 2012 року
Десятою київською державною
нотаріальною конторою йому було видано
постанову про відмову у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом, оскільки на думку нотаріуса,
крім нього спадщину прийняла
відповідач ОСОБА_3, яка є двоюрідною
сестрою дядька.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав в повному обсязі, з
підстав викладених у позовній заяві,
просив позов задовольнити, в
подальшому в судове засідання не
з'явився, представник позивача подала
до суду заяву, з проханням розглядати
справу у її відсутність, позовні вимоги
підтримує в повному обсязі, просить
постановити рішення на підставі
наявних у справі документів.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явилася, подала до суду заяву, з
проханням розглядати справу у її
відсутність, позовні вимоги визнає,
проти задоволення позову не заперечує.

Уповноважений представник відповідача
Головного управління юстиції у м. Києві
в судове засідання не з'явився, подав до
суду заперечення, в яких проти
задоволення позову заперечував
(а.с.53-54).

За таких обставин, суд вважає за
можливе розглянути справу у
відсутність позивача, представника
позивача, представника відповідача та
відповідача.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані у справі докази в їх
сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до свідоцтва про право
власності на житло від 01 березня 2000
року, виданого Дніпровською районною
державною адміністрацією м. Києва,
квартира АДРЕСА_1 належить на праві
власності ОСОБА_5 та членам його сім'ї -
ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в рівних долях (а.с.98).

12 жовтня 1990 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4
було укладено договір купівлі-продажу,
відповідно до умов якого ОСОБА_7 продав,
а ОСОБА_4 придбав жилий будинок за
адресою: АДРЕСА_2 на земельній ділянці
розміром 0,25 га (а.с.113).

Згідно листа-повідомлення
Комунального підприємства «Ніжинське
міське бюро технічної інвентаризації»
від 25 квітня 2014 року, житловий будинок з
надвірними будівлями та спорудами, що
знаходиться у АДРЕСА_2, зареєстровано
на праві власності за гр. ОСОБА_4 в
цілому на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого 12 жовтня
1990 року № 77 секретарем виконкому
Петрівської сільради- станом на 31
грудня 2012 року (а.с.133).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_5, що
підтверджується довідкою, виданою
Відділом реєстрації актів цивільного
стану Дніпровського районного
управління юстиції у м. Києві (а.с.114).

Як вбачається з довідок Житлової
ремонтно-експлуатаційної організації
№ 406 від 07 травня 2014 року № 992, № 993,
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 були зареєстровані та
проживали по день смерті, разом з
ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 144-145).

Згідно довідки Десятої Київської
державної нотаріальної контори від 04
червня 2014 року, станом на 30 травня 2014
року спадкових справ після померлих
ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_5 та ІНФОРМАЦІЯ_4
року ОСОБА_6 не заводилось.

В той же час, як вбачається з
листа-повідомлення Десятої Київської
державної нотаріальної контори від 12
червня 2006 року, у провадженні контори
перебувала спадкова справа, заведена
після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.с.121).

Як вбачається з матеріалів справи,
ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_4, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
(а.с.9).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась
спадщина на належне йому майно, а саме:
квартиру АДРЕСА_1 та житловий будинок
по АДРЕСА_2.

Спадкуванням є перехід прав та
обов`язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК
України).

Відповідно до статті 1217 Цивільного
кодексу України спадкування
здійснюється за заповітом та за
законом.

Відповідно до ст. 1220 Цивільного кодексу
України, спадщина відкривається
внаслідок смерті особи або
оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1258 Цивільного кодексу
України спадкоємці за законом
одержують право на спадкування
почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за
законом одержує право на спадкування у
разі відсутності спадкоємців
попередньої черги, усунення їх від
права на спадкування, неприйняття ними
спадщини або відмови від її прийняття,
крім випадків, встановлених статтею 1259
цього Кодексу.

Статтею 1265 Цивільного кодексу України
передбачено, що у п'яту чергу право на
спадкування за законом мають інші
родичі спадкодавця до шостого ступеня
споріднення включно, причому родичі
ближчого ступеня споріднення усувають
від права спадкування родичів
подальшого ступеня споріднення.

Як вбачається з матеріалів справи, 16
грудня 2011 року позивач звернувся до
Десятої Київської державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини. В цей же день заяву
такого ж змісту було подано ОСОБА_3
(а.с.61).

Згідно п. 212 Розділу 22 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої
Наказом Міністерства юстиції України
від 03 березня 2004 року № 20/5 (чинної на
момент виникнення даних
правовідносин), нотаріус при видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом перевіряє факт смерті
спадкодавця, час і місце відкриття
спадщини, наявність підстав для
закликання до спадкоємства за
законом осіб, які подали заяву про
видачу свідоцтва, склад спадкового
майна, на яке видається свідоцтво
про право на спадщину. На
підтвердження цих обставин від
спадкоємців обов'язково вимагаються
відповідні документи. Доказом родинних
та інших відносин спадкоємців зі
спадкодавцем є: свідоцтва органів
реєстрації актів цивільного стану;
копії актових записів; записи в
паспортах про другого з подружжя;
копії рішень суду, що набрали
законні сили, про встановлення факту
родинних та інших відносин.

Відповідно до листа-повідомлення
Десятої Київської державної
нотаріальної контори від 16 грудня 2011
року, ОСОБА_1 було повідомлено про
неможливість видачі йому свідоцтва про
право на спадщину за законом після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4, в
зв'язку з тим, що за наданими
документами неможливо встановити факт
родинних відносин між ним та
спадкодавцем (а.с.69).

В подальшому, позивач звернувся до
Дніпровського районного суду м. Києва
із заявою про встановлення факту
родинних відносин.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 18 жовтня 2012 року, заяву
ОСОБА_1 було задоволено, встановлено
факт, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 року
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є дядьком ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7).

Відповідно до ст. 1296 Цивільного кодексу
України спадкоємець, який прийняв
спадщину, може одержати свідоцтво про
право на спадщину. Якщо спадщину
прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво
про право на спадщину видається
кожному з них із визначенням імені та
часток у спадщині інших спадкоємців.
Відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця права
на спадщину.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов`язаний звернутися до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно. Якщо
спадщину прийняло кілька спадкоємців,
свідоцтво про право на спадщину
видається на ім`я кожного з них, із
зазначенням імені та частки у спадщині
інших спадкоємців (ст. 1297 ЦК України).

Частиною першою статті 1298 Цивільного
кодексу України визначено, що
свідоцтво про право на спадщину
видається спадкоємцям після
закінчення шести місяців з часу
відкриття спадщини.

22 листопада 2012 року позивач звернувся
до Десятої Київської державної
нотаріальної контори із заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину
за законом після смерті ОСОБА_4 (а.с.71).

Постановою Десятої Київської
державної нотаріальної контори від 28
листопада 2012 року, ОСОБА_1 було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом, оскільки
ст. 1266 Цивільного кодексу України не
передбачає право двоюрідних
племінників спадкувати за правом
представлення своїх батьків -
двоюрідних братів або сестер
спадкодавця.

Як встановлено судом, відповідач
ОСОБА_3 не підтверджувала факт родинних
відносин з померлим ОСОБА_4, свідоцтва
про право на спадщину не отримувала.
Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4,
як вбачається з спадкової справи,
немає.

Крім того, ОСОБА_4, у відповідності до
вимог ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу
України, вважається таким, що прийняв
спадщину у вигляді відповідних часток
квартири АДРЕСА_1, які належали
померлим ОСОБА_6 та ОСОБА_5, оскільки
постійно проживав з останніми за
адресою спірної квартири на момент їх
смерті.

Відповідно до ст. 12 Цивільного
кодексу України, особа здійснює свої
цивільні права вільно, на власний
розсуд. Нездійснення особою своїх
цивільних прав не є підставою для їх
припинення, крім випадків,
встановлених законом (частина 1 та 2).

При здійснення своїх прав особа
зобов'язана утриматись від дій, які
могли б порушувати права інших осіб.
(частина 2 статті 13 Цивільного кодексу
України).

Кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства
(стаття 15 Цивільного кодексу України).

Таким чином, розглядаючи позов в межах
заявлених позовних вимог, суд вважає за
можливе визнати за позивачем право
власності на квартиру, що розташована
за адресою: АДРЕСА_1 та житловий будинок
за адресою: АДРЕСА_2.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 12, 13, 15, 1217, 1220, 1258, 1259, 1265, 1296, 1297, 1298
Цивільного кодексу України, Інструкції
про порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої
Наказом Міністерства юстиції України
від 03 березня 2004 року № 20/5, ст.ст. 3, 4,
10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного
процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління
юстиції у м. Києві, ОСОБА_3 про визнання
права власності на спадкове майно в
порядку спадкування за законом -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, в порядку
спадкування за законом, після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4,
право власності на квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 43,93 кв.м, житловою - 29,2
кв.м. та житлового будинку за адресою:
АДРЕСА_2, загальною площею 34,2 кв.м. та
житловою площею 20,5 кв.м. .

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: