Справа № 363/3892/13ц Головуючий у І
інстанції Скарлат О.І.Провадження №
22-ц/780/2077/14 Доповідач у 2 інстанції
Данілов О.М.Категорія 45
РІШЕННЯ

Іменем України

29 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді: Данілова О.М.,

суддів: Мережко М.В.,
Суханової Є.М.,

при секретарі: Франюк Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3
на рішення Вишгородського районного
суду Київської області від 23 січня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа: Державна
реєстраційна служба України про
визнання шлюбного договору недійсним
та визнання майна особистою приватною
власністю, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
Вишгородського районного суду
Київської області із позовом до ОСОБА_3
про визнання шлюбного договору
недійсним та визнання майна особистою
приватною власністю, мотивуючи свої
вимоги тим, що 14 грудня 2010 року між нею
та відповідачем було укладено шлюб.

До реєстрації шлюбу з відповідачем
вона придбала за особисті кошти
триповерховий садовий будинок з
підвалом під літерою «А» та терасою під
літерою «а», загальною площею 874,60 кв.м.,
з господарськими спорудами: гаражем
під літерою «Б», погребами під літерами
«Б», «Б1», «Б2», навісом під літерою «б»,
дерев'яним сараєм під літерою «В»,
басейном під літерою «И» та будівлею
басейну під літерою «И», який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
вартістю 12000000 грн.; земельну ділянку
площею 0,6380 га., розташовану за адресою:
АДРЕСА_4, кадастровий номер 330340603,
придбану відповідно до договору
купівлі-продажу від 26 лютого 2009 року,
вартістю 600000 грн.; автомобіль марки
Mercedes Benz модель S550, д.н.з. НОМЕР_1, номер
кузова НОМЕР_2, придбаний 15 серпня 2007
року вартістю 800000 грн.; автомобіль
марки Chevrolet, модель Express, д.н.з. НОМЕР_6,
номер кузова НОМЕР_3, придбаний 04
вересня 2008 року, вартістю 400000 грн.;
автомобіль марки Mercedes Benz, модель G55,
д.н.з. НОМЕР_4, номер кузова НОМЕР_5,
придбаний 12 лютого 2008 року, вартістю
800000 грн.

Земельна ділянка була придбана нею у
відповідача. На цій земельній ділянці
вона за власні кошти побудувала
триповерховий садовий будинок з
високоякісним ремонтом, новими
сучасними меблями, побутовою технікою
до того, як був зареєстрований шлюб з
відповідачем.

Після реєстрації шлюбу, 26 серпня 2011
року між сторонами було укладено у
письмовій формі шлюбний договір, до
якого було включено майно, набуте
позивачкою за її особисті кошти до
реєстрації шлюбу.

Рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 29 липня 2009
року, яке вступило в законну силу, за
позивачкою було визнано право
власності на самочинно збудований
триповерховий садовий будинок з
підвалом під літерою «А» та терасою під
літерою «а», загальною площею 874,60 кв.м.,
з господарськими спорудами: гаражем
під літерою «Б», погребами під літерами
«Б», «Б1», «Б2», навісом під літерою «б»,
дерев'яним сараєм під літерою «В»,
басейном під літерою «И» та будівлею
басейну під літерою «И», який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на який
вона набула право власності 19 серпня 2009
року.

Пунктом 1 шлюбного договору визначено,
що сторони вважають спільною сумісною
власністю триповерховий садовий
будинок з підвалом під літерою «А» та
терасою під літерою «а», загальною
площею 874,60 кв.м., з господарськими
спорудами: гаражем під літерою «Б»,
погребами під літерами «Б», «Б1», «Б2»,
навісом під літерою «б», дерев'яним
сараєм під літерою «В», басейном під
літерою «И» та будівлею басейну під
літерою «И», який знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1; земельну ділянку
площею 0,6380 га., розташовану за адресою:
АДРЕСА_4, кадастровий номер 330340603.

До шлюбного договору було включене
майно, придбане позивачкою за її
особисті кошти до реєстрації шлюбу з
відповідачем, право власності на майно
підлягає державній реєстрації, договір
ставить позивачку у надзвичайно
невигідне матеріальне становище, у
шлюбному договорі зазначається, що
визначається правовий статус майна,
набутого під час проживання ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 однією сім'єю без реєстрації
шлюбу не був встановлений рішенням
суду на момент укладення шлюбного
договору і не може бути встановлений,
зміст шлюбного договору суперечить
чинному законодавству.

Просила суд, визнати недійсним шлюбний
договір від 26 серпня 2011 року, укладений
між ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Визнати особистою приватною власністю
ОСОБА_2 триповерховий садовий будинок з
підвалом під літерою «А» та терасою під
літерою «а», загальною площею 874,60 кв.м.,
з господарськими спорудами: гаражем
під літерою «Б», погребами під літерами
«Б», «Б1», «Б2», навісом під літерою «б»,
дерев'яним сараєм під літерою «В»,
басейном під літерою «И» та будівлею
басейну під літерою «И», який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
вартістю 12000000 грн.; земельну ділянку
площею 0,6380 га., розташовану за адресою:
АДРЕСА_4, кадастровий номер 330340603,
придбану відповідно до договору
купівлі-продажу від 26 лютого 2009 року,
вартістю 600000 грн.; автомобіль марки
Mercedes Benz модель S550, д.н.з. НОМЕР_1, номер
кузова НОМЕР_2, придбаний 15 серпня 2007
року вартістю 800000 грн.; автомобіль
марки Chevrolet, модель Express, д.н.з. НОМЕР_6,
номер кузова НОМЕР_3, придбаний 04
вересня 2008 року, вартістю 400000 грн.;
автомобіль марки Mercedes Benz, модель G55,
д.н.з. НОМЕР_4, номер кузова НОМЕР_5,
придбаний 12 лютого 2008 року, вартістю
800000 грн.

Рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 23 січня 2014
року задоволено частково
вищезазначений позов. Визнано
особистою приватною власністю ОСОБА_2
автомобіль марки Mercedes Benz модель S550,
д.н.з. НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2,
придбаний 15 серпня 2007 року; автомобіль
марки Chevrolet, модель Express, д.н.з. НОМЕР_6,
номер кузова НОМЕР_3, придбаний 04
вересня 2008 року; автомобіль марки Mercedes
Benz, модель G55, д.н.з. НОМЕР_4, номер кузова
НОМЕР_5, придбаний 12 лютого 2008 року. В
задоволенні решти позовних вимог було
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на його
незаконність та необґрунтованість,
ухваленого з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просила скасувати рішення
Вишгородського районного суду
Київської області від 23 січня 2014 року в
частині відмови у задоволенні її
позовних вимог про визнання недійсним
шлюбного договору та визнання
особистою приватною власністю будинку
і земельної ділянки та ухвалити в цій
частині нове рішення, яким позов
задовольнити у повному обсязі.

В свою чергу, ОСОБА_3 також подав
апеляційну скаргу на вищезазначене
рішення, в якій посилаючи на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування обставин справи, просив
скасувати рішення Вишгородського
районного суду Київської області від 23
січня 2014 року та ухвалити нове рішення
про відмову у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які приймали участь у
розгляді справи, перевіривши матеріали
справи, в порядку, передбаченому
статтею 303 ЦПК України, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційну скаргу
ОСОБА_2 необхідно задовольнити, а у
задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_3
необхідно відмовити.

Законним і обґрунтованим відповідно до
ст. 213 ЦПК України є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повного і
всебічного з'ясування обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 215 ЦПК України, в
мотивувальній частині рішення суд має
зазначити встановлені судом обставини
і визначити відповідно до них
правовідносини, мотиви, з яких суд
вважає встановленою наявність чи
відсутність фактів, якими
обґрунтовувались вимоги чи
заперечення, бере до уваги чи відхиляє
докази, застосовує зазначені у рішенні
нормативно-правові акти.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Судом першої інстанції встановлено, що
14 грудня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
було укладено шлюб (а.с. 7).

З метою визначення правового статусу
окремого майна, що набувалось упродовж
проживання сторонами однією сімєю, але
до реєстрації шлюбу 26 серпня 2011 року
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали шлюбний
договір (а.с. 16-17).

Згідно п. 1 вказаного договору сторони
підтвердили, що на дотримання вимог ст.
74 СК України вважати їхньою спільною
сумісною власністю будинок АДРЕСА_1, з
відповідними господарськими та
побутовими будівлями та спорудами,
земельну ділянку площею 0,6380 га.
розташована на території АДРЕСА_4,
кадастровий номер .

За умовами укладеного сторонами
шлюбного договору право власності на
майно не передавалося, а лише
визначався правовий статус окремого
майна, що набувалося упродовж
проживання сторонами однією сім'єю, але
до реєстрації шлюбу.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив із того, що умови
оспореного шлюбного договору не є
такими, що ставлять позивача у
надзвичайно невигідне матеріальне
становище, оскільки умовами шлюбного
договору не обмежені рівні права обох
сторін на набуття будь-якого майна, а
обставини викладені в позовній заяві
не знайшли свого підтвердження, а тому
заявлені позовні вимоги про визнання
шлюбного договору недійсним є
безпідставними та задоволенню не
підлягають. Так як автомобіль марки
Mercedes Benz модель S550, д.н.з. НОМЕР_1, номер
кузова НОМЕР_2, придбаний 15 серпня 2007
року; автомобіль марки Chevrolet, модель
Express, д.н.з. НОМЕР_6, номер кузова НОМЕР_3,
придбаний 04 вересня 2008 року; автомобіль
марки Mercedes Benz, модель G55, д.н.з. НОМЕР_4,
номер кузова НОМЕР_5, придбаний 12 лютого
2008 року набуті ОСОБА_2 до шлюбу з ОСОБА_3
то вони є її особистою приватною
власністю.

З такими висновками колегія суддів
повністю погодитися не може, оскільки
вони не ґрунтуються на матеріалах
справи та не узгоджуються з нормами
чинного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, 26
лютого 2009 року ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_3
за договором купівлі-продажу, земельну
ділянку площею 0,6380 га., яка розташована
за адресою: АДРЕСА_4, кадастровий номер
330340603 (а.с. 11-12).

На вищезазначеній земельній ділянці,
ОСОБА_2 побудувала триповерховий
садовий будинок з підвалом під літерою
«А» та терасою під літерою «а»,
загальною площею 874,60 кв.м. з
господарськими спорудами: гаражем під
літерою «Б», погребами під літерами
«Б», «Б1», «Б2», навісом під літерою «б»,
дерев'яним сараєм під літерою «В»,
басейном під літерою «И» та будівлею
басейну під літерою «И», який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, право
власності на який було визнано за
ОСОБА_2 рішенням Вишгородського
районного суду Київської області від 29
липня 2009 року (а.с. 13-14).

Зазначене рішення зареєстроване в
електронному реєстрі прав власності на
нерухоме майно 19 серпня 2009 року (а.с. 15).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 3 СК України,
сім'ю складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.

Згідно з ч. 1 ст. 74 СК України, якщо жінка
та чоловік проживають однією сім'єю,
але не перебувають у шлюбі між собою
або в будь-якому іншому шлюбі, майно,
набуте ними час спільного проживання,
належить їм на праві спільної сумісної
власності, якщо інше не встановлено
письмовим договором між ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

За правилами ст. 93 СК України, шлюбним
договором регулюються майнові
відносини між подружжям, визначаються
їхні майнові права та обов'язки.
Шлюбний договір не може ставити одного
з подружжя у надзвичайно невигідне
матеріальне становище. За шлюбним
договором не може передаватися у
власність одному з подружжя нерухоме
майно та інше майно, право на яке
підлягає державній реєстрації.

До шлюбного договору було включене
майно, придбане ОСОБА_2 до реєстрації
шлюбу з ОСОБА_3, право власності на
майно підлягає державній реєстрації,
шлюбний договір ставить ОСОБА_2 у
невигідне матеріальне становище, у
шлюбному договорі визначено правовий
статус майна, набутого під час
проживання сторін однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, а факт проживання
однією сім'єю не встановлений судовим
рішенням на момент укладення шлюбного
договору у відповідності до норм
сімейного законодавства, а зміст
шлюбного договору суперечить чинному
законодавству.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції
України, в Україні визнається і діє
принцип верховенства права.

Згідно з вимогами ч. 3, 8, 9 ст. 7 СК
України, сімейні відносини регулюються
лише у тій частині, у якій це є
допустимим і можливим з точки зору
інтересів їх учасників та інтересів
суспільства. Регулювання сімейних
відносин має здійснюватися з
максимально можливим урахуванням
інтересів дитини, непрацездатних
членів сім'ї. Сімейні відносини
регулюються на засадах справедливості,
добросовісності та розумності,
відповідно до моральних засад
суспільства.

Справедливість та розумність - це
основа, на яку має опиратися при
регулюванні сімейних відносин не лише
закон, а й звичай та договір. В Україні
визнається і діє принцип верховенства
права. Отже, несправедлива, нерозумна
норма закону чи договору не може
вважатися чинною.

Згідно з ч. 5 ст. 97 СК України, сторони
можуть включити до шлюбного договору
будь-які інші умови щодо правового
режиму майна, якщо вони не суперечать
моральним засадам суспільства.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 203 ЦК
України, зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам.

Згідно з ст. 103 СК України, шлюбний
договір на вимогу одного з подружжя,
права та інтереси якого цим договором
порушені, може бути визнаний недійсним
за рішенням суду з підстав,
встановлених Цивільним кодексом
України.

Суд першої інстанції на зазначені
вимоги закону уваги не звернув, у
зв'язку з чим рішення підлягає
скасуванню в частині відмови у
задоволенні позову про визнання
недійсним шлюбного договору, визнання
особистою приватною власністю будинку
та земельної ділянки з ухваленням в цій
частині нового рішення відповідно до
ст. 309 ЦПК України про задоволення
позову. В решті рішення суду першої
інстанції є законним та обґрунтованим,
а тому його необхідно залишити без
змін.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
ОСОБА_3 необхідно відхилити, апеляційну
скаргу ОСОБА_2 задовольнити, рішення
Вишгородського районного суду
Київської області від 23 січня 2014 року в
частині відмови у задоволенні позову
про визнання недійсним шлюбного
договору, визнання особистою приватною
власністю будинку та земельної ділянки
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення, яким визнати недійсним
шлюбний договір від 26 серпня 2011 року,
укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
посвідчений приватний нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 та зареєстрований у
реєстрі за №716; визнати особистою
приватною власністю ОСОБА_2
триповерховий садовий будинок з
підвалом під літерою «А» та терасою під
літерою «а» загальною площею 874,60 кв.м. з
господарськими спорудами: гаражем під
літерою «Б», погребами під літерами Б,
Б1, Б2 з навісом під літерою «б»,
дерев'яним сараєм під літерою «В»,
басейном під літерою «И» та будівлею
басейну під літерою И за адресою:
АДРЕСА_1 вартістю 12000000 грн., а також
земельну ділянку площею 0,6380 га.,
розташовану за адресою: АДРЕСА_4,
придбану відповідно до договору
купівлі-продажу від 26 лютого 2009 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 та зареєстрованим в
реєстрі за №348, вартістю 600000 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо
суд апеляційної або касаційної
інстанції, не передаючи справи на новий
розгляд, змінює рішення або ухвалює
нове, суд відповідно змінює розподіл
судових витрат.

Таким чином, з ОСОБА_3 підлягає
стягненню на користь ОСОБА_2 судовий
збір у розмірі 5382,70 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Вишгородського районного суду
Київської області від 23 січня 2014 року в
частині відмови у задоволенні позову
про визнання недійсним шлюбного
договору, визнання особистою приватною
власністю будинку та земельної ділянки
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати недійсним шлюбний договір від
26 серпня 2011 року, укладений між ОСОБА_2
та ОСОБА_3, посвідчений приватний
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 та
зареєстрований у реєстрі за №716.

Визнати особистою приватною власністю
ОСОБА_2 триповерховий садовий будинок з
підвалом під літерою «А» та терасою під
літерою «а» загальною площею 874,60 кв.м. з
господарськими спорудами: гаражем під
літерою «Б», погребами під літерами Б,
Б1, Б2 з навісом під літерою «б»,
дерев'яним сараєм під літерою «В»,
басейном під літерою «И» та будівлею
басейну під літерою И за адресою:
АДРЕСА_1 вартістю 12000000 грн., а також
земельну ділянку площею 0,6380 га.,
розташовану за адресою: АДРЕСА_4,
придбану відповідно до договору
купівлі-продажу від 26 лютого 2009 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 та зареєстрованим в
реєстрі за №348, вартістю 600000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (зареєстрованого за
адресою: АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_7) на користь
ОСОБА_2 (яка проживає за адресою:
АДРЕСА_3, ІПН НОМЕР_8) судовий збір у
розмірі 5382,70 грн. (п'ять тисяч триста
вісімдесят дві грн. 70 коп.).

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: