У х в а л а

16 червня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Дьоміної О.О.,

суддів: Коротуна В.М.,

Касьяна О.П.,

Дем'яносова М.В.,
Штелик С.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 28 лютого 2014 року
у справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Державний
експортно-імпортний банк України» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство
«Державний експортно-імпортний банк
України» звернулося до суду з позовом
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 13 грудня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Чернігівської
області від 29 січня 2014 року, позов
задоволено частково. У рахунок
погашення заборгованості ОСОБА_1 за
кредитним договором № 7607С29 від 24
травня 2007 року у сумі 38 850 швейцарських
франків, заборгованості за процентами
у сумі 2586,89 швейцарських франків, пені
за прострочення сплати кредиту та
процентів у розмірі 6 154 грн. 54 коп., а
всього на загальну суму 375 689 грн. 06 коп.
звернуто стягнення на предмет іпотеки,
а саме трикімнатну квартиру № 21,
загальною площею 88,3 кв.м, що
знаходиться по АДРЕСА_1, що належить на
праві власності ОСОБА_1 Вирішено
предмет іпотеки реалізувати шляхом
продажу з прилюдних торгів за
початковою ціною, встановленою у
порядку, передбаченому Законом України
«Про виконавче провадження», на рівні,
не нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна, на підставі оцінки, проведеної
суб'єктом оціночної діяльності
суб'єктом господарювання на стадії
оцінки майна під час проведення
виконавчих дій. Вирішено питання щодо
розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 28 лютого 2014
року, у відкритті касаційного
провадження було відмовлено.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 лютого 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права.

ОСОБА_1 посилається на неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України
«Про захист прав споживачів», ст.ст. 526,
1047, 1054 ЦК України.

На підтвердження своїх доводів заявник
долучив до заяви:

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 вересня 2012
року у справі за позовом про стягнення
кредитної заборгованості шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки;

- ухвалу Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 січня 2013 року
у справі за позовом про визнання
кредитного договору недійсним,
стягнення збитків та відшкодування
моральної шкоди;

Ухвалами Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 вересня 2012
року та від 30 січня 2013 року, на які
здійснюється посилання як на приклад
неоднакового застосування норм
матеріального права, судом касаційної
інстанції скасовано судові рішення та
справу передано на новий судовий
розгляд.

Відповідно до правового висновку
Верховного Суду України, викладеного в
постанові від 23 квітня 2014 року в справі
№ 6-30цс14, справа має переглядатись за
всіма доводами заяв, посиланнями на всі
судові рішення щодо неоднакового
застосування норм матеріального права,
які додано до заяви про перегляд,
незалежно від того, висловлена правова
позиція щодо неправильності
застосування норми матеріального
права в судовому рішенні, ухваленому по
суті, чи в ухвалі про передачу справи
касаційним судом на новий розгляд.

Як убачається зі змісту ухвал Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 вересня 2012 року та від
30 січня 2013 року, при постановленні
вказаних ухвал суд касаційної
інстанції не висловлював правову
позицію щодо правильності
застосування норм матеріального права.

Також на підтвердження своїх
доводів заявник долучив до заяви:

- постанову Верховного Суду України від
17 квітня 2013 року у справі за позовом про
визнання договору недійсним,
скасування рішення про оформлення
права власності на нерухоме майно та за
зустрічним позовом про визнання
договору іпотеки недійсним;

- постанову Верховного Суду України від
25 вересня 2013 року у справі за позовом
про визнання частково недійсним
кредитного договору та стягнення
збитків;

Як роз'яснено у п. 9 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року №
11 «Про судову практику застосування
статей 353-360 Цивільного процесуального
кодексу України», судовими рішеннями,
на які заявник посилається на
підтвердження підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК
України, можуть бути рішення: Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ; Вищого адміністративного суду
України; Вищого господарського суду
України; Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України,
ухвалені як судом касаційної
інстанції; апеляційних судів загальної
юрисдикції, як судів касаційної
інстанції в цивільних справах, яким
право на перегляд у касаційному
порядку цивільних справ було надано
Законом «Про внесення змін до Закону
України «Про судоустрій України» щодо
забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ» від 22 лютого
2007 року № 697-V.

Отже, постанови Верховного Суду
України від 17 квітня 2013 року, 25 вересня
2013 року не можуть бути предметом
перегляду в порядку, передбаченому
главою 3 розділу V ЦПК України і на них
не може здійснюватися посилання на
підтвердження підстави, встановленої
пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК
України.

Також на підтвердження своїх доводів
заявник долучив до заяви:

- ухвалу Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 січня 2012 року
у справі за позовом про визнання
недійсними окремих положень
кредитного договору та стягнення
збитків;

- ухвалу Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 січня 2013 року
у справі за позовом про визнання
частково недійсним кредитного
договору та стягнення безпідставно
отриманих коштів;

- рішення Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 14 вересня 2011
року у справі за позовом про стягнення
боргу;

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах потрібно розуміти
такі, де тотожними є предмет спору,
підстави позову, зміст позовних вимог
та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Зі змісту доданих до заяви ухвал Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 січня 2012 року, від 30 січня
2013 року та рішення від 14 вересня 2011
року, на які посилається заявник, не
вбачається неоднакове застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права,
оскільки вищевказані судові рішення
касаційної інстанції ухвалено у
справах, де предмет спору, зміст
позовних вимог не є тотожними та
ухвалені у справах за різних
встановлених судами фактичних
обставин, тому у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним
Судом України справи за позовом
публічного акціонерного товариства
«Державний експортно-імпортний банк
України» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки, за заявою
ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 лютого 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.О. Дьоміна

Судді:
В.М. Коротун

М.В. Дем'яносов

О.П. Касьян

С.П. Штелик