АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/198/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/1847/14
Головуючий у 1-й інстанції Крикливий В.
Доповідач Пилипчук Л. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області у складі:

головуючого - судді Пилипчук Л.І.,

суддів: Дряниці Ю.В., Карнауха П.М.,

при секретарі - Філоненко О.В.,

за участю: представника позивача -
адвоката ОСОБА_1, представника
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах
відповідача ОСОБА_2

на рішення Комсомольського міського
суду Полтавської області від 02 квітня
2014 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до
гаражного товариства «Лада», ОСОБА_2
про визнання права власності, усунення
перешкод та зобов'язання вчинити певні
дії,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Комсомольського міського
суду Полтавської області від 02 квітня
2014 року позовні вимоги ОСОБА_4
задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_2 звільнити гараж
АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкод
громадянину ОСОБА_4 в користуванні
гаражем АДРЕСА_1 та передати йому ключі
від цього гаражу.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
понесені судові витрати по оплаті
судового збору у розмірі 229,40 грн.

В іншій частині в задоволенні позову
ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі в інтересах
відповідача ОСОБА_2 його представник
ОСОБА_3, посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права,
недоведеність обставин, які мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, прохав рішення
скасувати та ухвалити нове, яким в
задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити в
повному обсязі.

Посилався на те, що спірний гараж є
самочинним будівництвом, тому
відповідач не був власником гаража як
завершеного будівництвом об»єкта
нерухомості, а є власником лише
будівельних матеріалів, витрачених на
зведення гаража.

Заперечує укладення з позивачем
будь-яких договорів про відчуження
права власності на ці будівельні
матеріали, а тому вважає, що у ОСОБА_4
відсутнє речове право на володіння
гаражем.

Зазначає, що розписка про отримання
ОСОБА_2 суми авансу у розмірі 500 умовних
одиниць за продаж гаража не є договором
купівлі-продажу, а лише підтверджує
отримання коштів відповідачем. Вказана
розписка не містить усіх істотних умов
договору (предмета договору, ціни та
строку виконання) та свідчить про
внесення авансового платежу, але не про
укладення договору купівлі-продажу.

У суді апеляційної інстанції
представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу
підтримав з викладених у ній доводів
Пояснив, що сторони мали домовленість
про продаж гаража за 2000 доларів США,
однак, оскільки позивач не виконав
умови домовленості, договір не
відбувся.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які брали участь у розгляді
справи, перевіривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку про відхилення апеляційної
скарги з наступних підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
місцевий суд виходив з доведеності
факту переходу права володіння спірним
гаражем від відповідача ОСОБА_2 до
позивача ОСОБА_4 та факту самовільної і
незаконної заміни ОСОБА_2 замків на
вхідних воротах гаражу, чим створив
перешкоди в його користуванні.. Тому на
підставі ст.396 ЦК України задовольнив
позовні вимоги в частині усунення
перешкод в користуванні спірним
гаражем.

Колегія суддів вважає вказаний
висновок суду першої інстанції таким,
що ґрунтується на вірно встановлених
фактичних обставинах справи та
відповідних їм висновків, а також на
правильному застосуванні норма
матеріального і процесуального права з
огляду на наступне.

Встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що розпорядженням
міського голови м. Комсомолська
Полтавської області №519-р від 07.09.1995
року зареєстровано Міську громадську
організацію гаражного товариства
«Лада» та на підставі вказаного
розпорядження видано свідоцтво про
реєстрацію гаражного товариства
«Лада» №24 від 13 вересня 1995 року
/а.с.148-149/.

Відповідно до розписки від 24.04.2003 року
ОСОБА_2 одержав від ОСОБА_4 суму,
еквівалентну 500 умовним одиницям, за
продажу гаража АДРЕСА_1 /а.с.12/.

Згідно розрахункової книжки ОСОБА_4 як
член гаражного товариства «Лада» з
квітня 2003 року сплачував членські
внески до серпня 2011 року включно /а.с.4/.

Та обставина, що позивач з квітня 2003
року був прийнятий до гаражного
товариства «Лада» та користувався
спірним гаражем до осені 2012 року, коли
ОСОБА_2 замінив замки на воротах
спірного гаражу , визнана сторонами та
підтверджується матеріалами справи.

Статутом гаражного товариства «Лада»
передбачено, що метою створення
гаражного товариства є задоволення
потреб громадян у зберіганні
транспорту, що перебуває у їх
власності, на території товариства,
шляхом спільної експлуатації
території товариства, проїзних доріг,
ліній електропередачі. Право
будівництва чи встановлення гаража та
користування ним на території
товариства набувається на підставі
членства в товаристві. Прийняття
громадян в члени товариства і
виключення з нього віднесено до
компетенції загальних зборів /а.с.150-156/.

Оскільки встановлено, що ОСОБА_2
передав у володіння ОСОБА_4 спірний
гараж, та як наслідок, був виключений з
членів товариства, а позивач прийнятий
в члени товариства та став титульним
володільцем гаража, колегія суддів
вважає правильним висновок міського
суду щодо правомірності набуття
останнім права володіння вказаним
об'єктом.

Тому, встановивши, що після зазначених
подій відповідач ОСОБА_2 без
відповідної правової підстави
самовільно у 2012 році замінив замки на
вхідних воротах гаражу та створив
таким чином перешкоди позивачу в
користуванні, місцевий суд
обґрунтовано на підставі норм ст.ст.395,
396, 398 ЦК України вирішив зобов'язати
відповідача звільнити вказаний гараж
та не чинити перешкоди в його
користуванні.

Доводи представника відповідача про
те, що ОСОБА_2 повторно прийнятий в
члени товариства, - не ґрунтуються на
належних доказах та не спростовують
факту членства позивача в цьому
товаристві та його права користування
спірним гаражем.

Твердження відповідача щодо статусу
спірного гаража як самочинного
будівництва є неспроможними з огляду
на те, що право власності на вказаний
гараж як на окремий об»єкт нерухомості
не зареєстровано, а констатувалося, що
він знаходиться на території гаражного
товариства, яке саме і створено для
будівництва та встановлення гаражів,
та використовується позивачем як
членом товариств.

Заперечення відповідачем укладення
договору купівлі-продажу гаража
відповідно розписки від 24.04.2003 року не
спростовує факту правомірного
переходу на підставі діючого на той час
законодавства права володіння цим
гаражем, яке базувалося на членстві в
гаражному товаристві. Відповідно до
роз»яснень, викладених у абз.3 пункту 11
Постанови Пленуму Верховного Суду
України №5 від 28.06.1991 року із
наступними змінами «Про практику
розгляду судами цивільних справ,
пов»язаних з діяльністю
гаражно-будівельних кооперативів», при
виході з ГБК член кооперативу вправі
одержати пай або провести на свій
розсуд відчуження гаража іншій особі,
якщо до виходу вніс повністю пай.

Відповідач скористався зазначеним
правом та вийшов з членів гаражного
товариства., передавши право на гараж
позивачу, тому його заперечення
укладення договору купівлі-продажу
гаражу є неспроможними й не може бути
обґрунтуванням правомірності
самовільного його зайняття та
порушення права позивача, як члена
гаражного товариства, щодо володіння
спірним майном..

Наведені в апеляційній скарзі доводи
не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом норм
матеріального чи процесуального права,
яке привело або могло привести до
неправильного вирішення справи, тому
підстав для задоволення апеляційної
скарги немає.

Керуючись ст.ст..303, 304, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах
ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Комсомольського міського суду
Полтавської області від 02 квітня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 20 днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/
Л.І. Пилипчук

СУДДІ: /підпис/
Ю.В. Дряниця

/підпис/
П.М. Карнаух

ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області
Л.І. Пилипчук