Справа № 1519/2-1307/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И

29 травня 2014 року Малиновський
районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Мазун І.А.,

за участю секретаря - Лукашкіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Одесі цивільну справу за
позовом ТОВ «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості, за зустрічним позовом
ОСОБА_1 до ПАТ "УкрСиббанк", треті особи -
ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання недійсним
споживчого кредитного договору, за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ПАТ
"УкрСиббанк", ОСОБА_1, третя особа -
ОСОБА_2 про припинення договору поруки,
-

В С Т А Н О В
И В:

До Малиновського районного суду
м.Одеси звернулося ПАТ «УкрСиббанк»,
правонаступником якого є ТОВ «Кредекс
Фінанс», з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення в солідарному
порядку з усіх відповідачів
заборгованості договором про надання
споживчого кредиту в сумі 461 670,72 грн., в
якому вказувало на те, що 04.01.2008р. між
відповідачем ОСОБА_1 та АКІБ
«УкрСиббанк», правонаступником якого є
ПАТ «УкрСиббанк», було укладено
договір про надання споживчого кредиту
№0, згідно банк надав
відповідачу грошові кошти в сумі 46750
дол.США, що еквівалентно 236087,50 грн.
строком з 04.01.2008р. по 04.01.2015р. під 12,50
відсотків річних з погашенням кредиту
та відсотків за кредитом шляхом
внесення ануїтетних платежів в порядку
та на умовах, визначених договором, а
відповідач зобов»язався використати
кредит на зазначені у договорі цілі,
повернути одержаний кредит та сплатити
нараховані банком проценти та комісію
у порядку та терміни, встановлені
договором.

В якості забезпечення виконання
зобов'язань за договором відповідач
ОСОБА_1 передав у заставу рухоме майно
а саме транспортний засіб - автомобіль
легковий універсал «MITSUBISHI PAJERO», 2007 року
випуску, держ.номер НОМЕР_2, що
підтверджується договором застави
транспортного засобу №107354 від 04.01.2008р.

Також наданий відповідачу ОСОБА_1
кредит забезпечений договором поруки
№ 171926, укладеним 04.01.2008р. між банком та
ОСОБА_3 та договором поруки №171927 від
04.01.2008р., укладеним між банком та ОСОБА_2
Згідно з договорами поруки поручителя
взяли на себе зобов'язання відповідати
по зобов'язанням ОСОБА_1 свого
зобов»язання, а також відповідають
перед кредитором за порушення
зобов»язань боржником.

Через невиконання відповідачами
своїх зобов»язань по договору від
04.01.2008р. станом на 23.04.2010р. утворилася
заборгованість, загальний розмір якої
складає 461 670 грн.72 коп., що еквівалентно
58 249 дол. США 10 центів з яких: сума
заборгованості за основним та
простроченим кредитом - 358 758 грн. 88 коп.,
що еквівалентно 45 264 дол. США 69 центів;
суми заборгованості по строковим та
простроченим процентам за
користування кредитом - 81 228 грн. 91 коп.,
що еквівалентно 10 248 дол. США 67 центів;
суми пені за несвоєчасне погашення
заборгованості за кредитом - 10 789 грн. 37
коп., що еквівалентно 1 361 дол.США 30
центів; суми пені за несвоєчасне
погашення заборгованості по процентам
за користування кредитом - 10 893 грн. 56
коп., що еквівалентно 1 374 дол. США 44
центи, яку позивач просить стягнути
солідарно з усіх відповідачів, а також
судові витрати по справі.

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до
суду із зустрічним позовом до ПАТ
"УкрСиббанк", треті особи - ОСОБА_3,
ОСОБА_2 про визнання недійсним
споживчого кредитного договору, в
якому вказував на те, що 04 січня 2008 року
між ним та Першим Одеським управлінням
Південного Регіонального департаменту
АТ «УкрСиббанк» дійсно був укладений
договір про надання споживчого
кредиту, згідно якому він отримав
кредит в розмірі 46 750 дол.США для
задоволення споживчих потреб - на
придбання автомобіля легковий
універсал «MITSUBISHI PAJERO», 2007 року випуску,
держ.номер НОМЕР_2. Відповідач по
первісному позову ОСОБА_1 вважає, що
банк не мав права видавати кредит в
іноземній валюті, оскільки в даному
випадку нормативні акти про
застосування іноземної валюти як
платіжного засобу у виниклих
договірних відносинах не
розповсюджуються. Крім того, зазначав,
що придбаний за кредитні кошти
автомобіль по усному договору був
переданий іншій особі, яка взяла на
себе зобов»язання погашати кредит та
усі платежі вносила саме вона. Про те,
що ця особа перестала сплачувати
кредит йому стало відомо в червні 2010
року з позовної заяви.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1
просив визнати недійсним договір про
надання споживчого кредиту №0 від
04 січня 2008 року, укладений між ним та
Першим Одеським управлінням
Південного Регіонального департаменту
АТ «УкрСиббанк».

Відповідачка ОСОБА_3 також
звернулася до суду із зустрічним
позовом до ПАТ "УкрСиббанк", ОСОБА_1,
третя особа - ОСОБА_2 про припинення
договору поруки. В обґрунтування своїх
позовних вимог ОСОБА_3 вказувала на те,
що вона поручалася за виконання ОСОБА_1
своїх зобов»язань по договору про
надання споживчого кредиту на всю суму
заборгованості. Сума основного боргу
була встановлена згідно п.1.1 основного
договору та п.1.2 договору поруки до
еквівалента гривні 236 087,50 грн. Крім
того, договором поруки встановлено, що
банк не вправі без згоди поручителя
змінювати умови основного договору з
боржником, внаслідок чого збільшується
обсяг відповідальності поручителя.
Станом на 27 травня 2010 року банком
висунуто вимоги про стягнення з
відповідачів солідарно 58249,10 дол.США, що
еквівалентно 461 670,72 грн., що на 11 499,71
дол.США більше ніж вказано в основному
договорі та договорі поруки, у зв»язку
з тим, що ОСОБА_1 порушив взяті на себе
зобов»язання. Посилаючись на
викладене, ОСОБА_3 вважає, що відбулася
зміна умов зобов»язання, на що вона
своєї згоди не давала, у зв»язку з чим
збільшилася її відповідальність як
поручителя, а тому ставить питання про
припинення договору поруки.

27.02.2013р. до суду звернулося ТОВ «Кредекс
Фінанс» із заявою про процесуальне
правонаступництво, в якій вказував на
те, що 20 квітня 2012 року між ПАТ
«УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс»
був укладений договір факторингу №05/12,
згідно якому відбулося відступлення
права вимоги за кредитним договором
№0 від 04 січня 2008 року, укладеного
між АТ «УкрСиббанк» ( на той час -
акціонерний комерційний інноваційний
банк «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 Таким
чином ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло
право кредитора до ОСОБА_1

Протокольною ухвалою суду від 17
вересня 2013 року замінено ПАТ
«УкрСиббанк» на правонаступника, яким
є ТОВ «Кредекс Фінанс».

В судовому засіданні представник
позивача підтримав свої позовні вимоги
та просив їх задовольнити. Зустрічні
позови не визнав, посилаючись на їх
необгрунтованість, просив в їх
задоволенні відмовити.

Представник ОСОБА_1 свій позов та
зустрічний позов ОСОБА_3 підтримала, в
задоволенні первісного позову просила
відмовити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання
не з»явилася, сповіщена відповідно до
вимог ч.9 ст.74 ЦПК України - через
оголошення у пресі. В матеріалах справи
є заява про слухання справи у її
відсутності, в якій вона вказувала на
те, що підтримує зустрічні позови
ОСОБА_1 та ОСОБА_3, позовні вимоги банку
не визнає. Також зазначала, що ніяких
договорів, в тому числі і договору
поруки від 04.01.2008р.. укладеного нібито
між нею та банком, вона не підписувала.
За клопотанням ОСОБА_2 судом двічі
призначалася судова почеркознавча
експертиза, ОСОБА_2 отримала копію
клопотання про надання зразків підпису
та оплати експертизи, про що свідчить
її розписка від 02.07.2012р., яка є в
матеріалах справи, однак вона не була
проведена у зв»язку з тим, що ОСОБА_2 не
було надано вільних зразків підпису та
оплати судової експертизи.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання
не з»явилася, сповіщалася за місцем
реєстрації. В матеріалах справи є заява
про слухання справи у її відсутності, в
якій вона вказувала на те, що підтримує
зустрічний позов ОСОБА_1, просить в
задоволенні первісного позову
відмовити.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення сторін, суд
прийшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
згідно з умовами Договору про надання
споживчого кредиту № 0 від 04.01.2008р.
АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником
якого є ПАТ «УкрСиббанк») надав ОСОБА_1
кредит в сумі 46 750,00 дол.США строком з 04
січня 2008 року по 04 січня 2015 року.

Відповідно до п.2.2 Кредитного договору,
кредит, наданий Банком, забезпечується
всім належним Позичальнику майном і
коштами, на які може бути звернено
стягнення в порядку, встановленому
законодавством України.

В якості забезпечення виконання
зобов'язань за договором відповідач
ОСОБА_1 передав у заставу рухоме майно
а саме транспортний засіб - автомобіль
легковий універсал «MITSUBISHI PAJERO», 2007 року
випуску, держ.номер НОМЕР_2, що
підтверджується договором застави
транспортного засобу №107354 від 04.01.2008р.

Також наданий відповідачу ОСОБА_1
кредит забезпечений договором поруки
№ 171926, укладеним 04.01.2008р. між банком та
ОСОБА_3, та договором поруки №171927 від
04.01.2008р., укладеним між банком та ОСОБА_2
Згідно з договорами поруки поручителі
взяли на себе зобов'язання відповідати
за виконання ОСОБА_1 свого зобов'язання,
а також відповідають перед кредитором
за порушення зобов»язань боржником.

Згідно з п.4.1 Кредитного договору
позичальник зобов'язався
використовувати кредит на зазначені в
договорі цілі і забезпечити повернення
отриманого кредиту і сплату
нарахованих процентів та комісій у
встановлені договором терміни.

Згідно з положеннями кредитного
договору, у випадку невиконання або
неналежного виконання позичальником
своїх зобов'язань за даним договором,
Банк має право вимагати дострокового
повернення кредиту та нарахованих
процентів, комісій у порядку
встановленому розділом 12 Кредитного
договору. Позичальник зобов'язується
достроково повернути отриманий кредит
та плату за кредит у встановлений
термін у повному обсязі.

Відповідно до Договорів поруки, у
випадку невиконання або прострочення
виконання ОСОБА_1 зобов'язань, що
випливають із кредитного договору,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідають перед
позивачем як солідарні боржники в тому
ж обсязі, що і ОСОБА_1

Судом встановлено, що між сторонами
склалися правовідносини з договору про
надання споживчого кредиту.

У зв'язку з тим, що відповідачами
належним чином умови кредитного
договору не виконувались, як
вбачається з розрахунку
заборгованості за кредитним договором
станом на 23.04.2010р. утворилася
заборгованість, загальний розмір якої
складає 461 670 грн.72 коп., що еквівалентно
58 249 дол. США 10 центів з яких: сума
заборгованості за основним та
простроченим кредитом - 358 758 грн. 88 коп.,
що еквівалентно 45 264 дол. США 69 центів;
суми заборгованості по строковим та
простроченим процентам за
користування кредитом - 81 228 грн. 91 коп.,
що еквівалентно 10 248 дол. США 67 центів;
суми пені за несвоєчасне погашення
заборгованості за кредитом - 10 789 грн. 37
коп., що еквівалентно 1 361 дол.США 30
центів; суми пені за несвоєчасне
погашення заборгованості по процентам
за користування кредитом - 10 893 грн. 56
коп., що еквівалентно 1 374 дол. США 44
центи, яку позивач просить стягнути
солідарно з усіх відповідачів, а також
судові витрати по справі.

Відповідно до договору факторингу №05/12
від 20 квітня 2012 року, укладеному
між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс
Фінанс», відбулося відступлення права
вимоги за кредитним договором №0
від 04 січня 2008 року, укладеного між АТ
«УкрСиббанк» ( на той час - акціонерний
комерційний інноваційний банк
«УкрСиббанк») та ОСОБА_1 Таким чином ТОВ
«Кредекс Фінанс» набуло право
кредитора до ОСОБА_1

Судом встановлено, що Банк
виконав свої зобов'язання за Договором
кредиту, згідно до заяви на видачу
готівки 27 від 04.01.2008р. у розмірі 46 750,00
дол.США, що еквівалентно 236 087,50 грн.,
вбачається, що ОСОБА_1 отримав кредитні
кошти від Банку у вказаній сумі.

Підписання договору кредиту вказує на
те, що договір є укладеним.

Пунктом 9.2 Кредитного договору
встановлено, що підписанням цього
договору позичальник підтверджує, що
він повністю розуміє всі умови даного
договору, свої права та обов'язки за
даним договором і погоджується з ними.

Згідно з частиною 1 статті 638 та
частиною 1 статті 640 ЦК України договір
є укладеним з моменту досягнення в
належній формі згоди з усіх істотних
умов договору.

Законодавець пов'язує момент укладення
договору з моментом передання грошей у
випадку укладення договору позики
(стаття 1046 ЦК України). Однак кредитний
договір, спір щодо якого вирішується у
справі, є укладеним з моменту
досягнення його сторонами у письмовій
формі згоди з усіх істотних умов
договору.

Отже, будь-які посилання позивача не
може бути підставою для визнання
кредитного договору недійсним,
оскільки кредитний договір є укладеним
з моменту досягнення його сторонами
(ОСОБА_1 та Банком) в письмовій формі
згоди з усіх істотних умов договору.
Правове значення для вирішення питання
про визнання кредитного договору
недійсним має додержання його
сторонами вимог закону саме при його
укладанні, а не виконанні.

Кредитний договір підписаний саме
ОСОБА_1, що він не заперечує.

ОСОБА_1 та поручителям направлялися
Банком листи-вимога про дострокове
повернення кредиту, нарахованих
процентів та комісій у повному обсязі.

Кожна сторона зобов'язана довести
ті обставини, на які посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.
Докази мають бути належними та
допустимими. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання у зустрічному позові
ОСОБА_1 на те, що придбаний за кредитні
кошти автомобіль по усному договору
був переданий іншій особі, яка взяла на
себе зобов»язання погашати кредит та
усі платежі вносила саме інша особа, не
доведено. Правові підстави для
визнання договору кредиту недійсним в
зазначеній частині відсутні.

Крім того, у зустрічному позові
ОСОБА_1 просить визнати кредитний
договір недійсним, посилаючись на те,
що грошове зобов'язання має бути
виражене у грошовій одиниці України -
гривні.

Однак, законодавчими актами, що
встановлюють право банку здійснювати
операції в іноземній валюті, зокрема, є:
Закон України «Про банки і банківську
діяльність», Декрет Кабінету Міністрів
України «Про систему валютного
регулювання та валютного контролю»,
Закон України «Про Національний банк
України», постанови Національного
банку України. Зазначені нормативні
акти визначають, що банк має право
здійснювати свою діяльність на
підставі виданої НБУ ліцензії.

Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України
використання іноземної валюти, а також
платіжних документів в іноземній
валюті при здійсненні розрахунків на
території України за зобов'язаннями
допускається у випадках, порядку та на
умовах, встановлених законом;
виконання зобов'язань, виражених в
іноземній валюті, здійснюється
відповідно до закону. Тобто, закон
допускає вираження зобов'язання та
його виконання в іноземній валюті.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
банки і банківську діяльність» коштами
є гроші у національній або іноземній
валюті чи їх еквівалент. Таким чином,
відповідно до положень Закону України
«Про банки і банківську діяльність»
банк на підставі банківської ліцензії
має право здійснювати кредитування в
іноземній валюті.

Право на розміщення залучених коштів
від свого імені, на власних умовах та на
власний ризик (тобто здійснення
кредитних операцій) АКІБ «УкрСиббанк»
мало на підставі Банківської ліцензії
Національного банку України № 75 від
24.12.2001р., письмового Дозволу № 75-2 від 09
листопада 2002 року та додатку до нього.

Крім того, зазначена позиція викладена
у ч. 10 Постанови № 5 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 р. «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», в якій
роз'яснено законність укладення
кредитних договорів фінансовими
установами в іноземній валюті у
випадках та порядку, передбачених
чинним законодавством.

Відповідно до розділу «Зобов'язання, що
виникають з договорів та інших
правочинів» п.2 визначено, що Банк як
фінансова установа, отримавши у
встановленому законом порядку
банківську ліцензію та відповідний
письмовий дозвіл на здійснення
операцій з валютними цінностями, який є
генеральною ліцензією на валютні
операції, має право здійснювати
операції з надання кредитів в
іноземній валюті (п. 2 ст. 5 Декрету N 15-93
від 19 лютого 1993 року "Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю").

Всі наведені позивачем доводи
стосуються загальних умов кредитного
договору та по суті не впливають на
надання кредиту та обов'язок його
погашення. Кожне із положень, які
зазначаються ОСОБА_1 як незаконні не
тягнуть за собою неможливість
виконання предмету договору - надання і
погашення кредиту та не можуть тягнути
за собою визнання недійсним договору в
цілому.

Вказане передбачено положеннями ст. 217
ЦК України яка визначає, що недійсність
окремих частин правочину не має
наслідком недійсності інших його
частин і правочину в цілому.

Кредитним договором передбачені
гарантії його виконання, зокрема
позичальник підтвердив, що повністю
розуміє всі умови договору, свої права
та обов'язки за договором і
погоджується з ними. Відповідно до ст.
1046 Цивільного кодексу України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів.

Відсутність у боржника необхідних
коштів не є підставою звільнення від
відповідальності за порушення
зобов'язання у розумінні вимог статті
617 ЦК України.

Стаття 625 ЦК України прямо вказує, що
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами, оскільки це прямо
передбачено статтею 629 ЦК України.

Статтями 626, 627 Цивільного Кодексу
України від 16.01.2003 року передбачено, що
сторони є вільними в укладанні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства
згідно ст. 628 ЦК України. Підписанням
кредитного договору позичальник
свідчив, що повністю розуміє всі умови
договору, свої права та обов'язки за
договором і погоджується з ними.

Таким чином, посилаючись на
викладене у суду відсутні підстави для
визнання кредитного договору
недійсним та є всі підстави вважати
зустрічний позов ОСОБА_1
необгрунтованим, у зв'язку з чим у його
задоволенні слід відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 про
припинення договору поруки також не
підлягає задоволенню, оскільки Банком
правомірно та на підставі умов
кредитного договору стягується сума
боргу у розмірі 461 670,72 грн., що
еквівалентно 58 249,10 дол.США, яка
складається з суми заборгованості за
основним та простроченим кредитом;
суми заборгованості по строковим та
простроченим процентам за
користування кредитом; суми пені за
несвоєчасне погашення заборгованості
за кредитом; суми пені за несвоєчасне
погашення заборгованості по процентам
за користування кредитом.

Згідно з пунктами 1.3 Договору
поруки, поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що й
позичальник, за всіма зобов»язаннями
останнього за основним договором,
включаючи повернення основної суми
боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу),
сплату процентів, комісій,
відшкодування можливих збитків,
сплату пені та інших санкцій,
передбачених умовами основного
договору. Згідно з п.1.4 договорів поруки
відповідальність поручителя і
позичальника є солідарною. Ці пункти
Договору поруки цілком відповідають
ст. 554 ЦК України, в яких зазначено, що
при порушенні боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник та
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не передбачена
додаткова (субсидіарна)
відповідальність поручителя.

Причини невиконання
позичальником свої зобов'язань за
кредитним договором ніяким чином не
можуть впливати на виконання
поручителем зобов'язань по даному
договору.

Відповідно до п.2.2 Договору поруки,
у випадку невиконання позичальником
своїх зобов'язань за кредитним
договором, кредитор має право
пред'явити свої вимоги безпосередньо
до поручителя, які є обов'язковими до
виконання. Однак, взяті на себе
зобов'язання за договором поруки
відповідачкою також не виконані.

Відповідно до ст. 559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності. Тобто закон пов»язує
припинення договору поруки із зміною
основного зобов»язання за відсутності
згоди поручителя на таку зміну та за
умови збільшення обсягу
відповідальності поручителя, а не із
зміною будь-яких додаткових умов
основного зобов»язання, забезпеченого
порукою.

Оскільки відповідачка ОСОБА_3
була згодна з умовами договору про
надання споживчого кредиту та
договором поруки, який вона підписала,
змін до договору поруки, внаслідок чого
збільшується обсяг відповідальності
поручителя, не вносилося, в даному
випадку відбулося порушення ОСОБА_1
взятих на себе зобов»язань, за які
передбачена відповідальність,
нараховані суми, які просить стягнути
позивач по первісному позову,
передбачені вказаними договорами.
Таким чином позовні вимоги ОСОБА_3 не
ґрунтуються на законі, що
застосовується до виниклих
правовідносин, тому суд вважає, що в
задоволенні цих вимог необхідно
відмовити.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного
кодексу України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Позичальник належним чином прийняті на
себе зобов'язання по договору не
виконував, що є порушенням Закону
України «Про банки та банківську
діяльність» та умов кредитного
договору.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України
передбачено, що до відносин за
кредитним договором застосовуються
положення параграфа 1 глави 71 ЦК
України, якщо інше не встановлено цим
параграфом і не випливає із суті
кредитного договору. Отже, згідно із
частиною 2 статті 1054 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому.

Згідно до ст.ст.525, 526 ЦК України
зобов'язання мають виконуватися
належним чином відповідно до умов
кредитного договору та Цивільного
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язань або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Ст.629 ЦК України
передбачає, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно до ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Договором є домовленість двох і
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. (ч.1 ст.626
ЦК України).

В судовому засіданні Позивачем за
первісним позовом було повністю
доведено видачу кредиту відповідачу
ОСОБА_1 за первісним позовом в розмірі
та на умовах, передбачених кредитним
договором, що не заперечувалось
відповідачем, розмір заборгованості
повністю підтверджується наявними в
матеріалах справи письмовими доказами.

Що стосується заперечень ОСОБА_2
про те, що вона не підписувала договору
поруки від 04 січня 2008 року, допустимих
та належних доказів вказаного
відповідачкою надано не було.

Відповідно до ст. 541 ЦК України
солідарний обов'язок або солідарна
вимога виникають у випадках,
встановлених договором або законом,
зокрема у разі неподільності предмета
зобов'язання.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором
боржника за виконання ним свого
обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України
разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 543 ЦК України у
разі солідарного обов'язку
боржників (солідарних боржників)
кредитор має право вимагати
виконання обов'язку частково або в
повному обсязі як від усіх боржників
разом, так і від будь-кого з них окремо.

Підставою для поруки є договір, що
встановлює зобов'язальні
правовідносини між особою, яка
забезпечує виконання зобов'язання
боржника та кредитором боржника.

Таким чином, обсяг зобов'язань
поручителя визначається як умовами
договору поруки, так і умовами
основного договору, яким визначено
обсяг зобов'язань боржника
забезпечення виконання яких здійснює
поручитель.

Відповідно до ст.651 ЦК України
зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтвердженні
судові витрати.

За таких підстав суд вважає за
необхідне позов ТОВ «Кредекс Фінанс»
до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості задовольнити в повному
обсязі, зустрічний позов ОСОБА_1 до ПАТ
"УкрСиббанк", треті особи - ОСОБА_3,
ОСОБА_2 про визнання недійсним
споживчого кредитного договору та
зустрічний позов ОСОБА_3 до ПАТ
"УкрСиббанк", ОСОБА_1, третя особа -
ОСОБА_2 про припинення договору поруки
залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, ст.ст.203, 215, 216, 236, 525, 526, 530, 533, 543,
549-551, 554, 559, 614, 617, 624, 629, 651-652, 1048-1050, 1054 ЦК
України, ст.ст.5,18,22 Закону України «Про
захист прав споживачів, суд -

В И Р І Ш И В
:

Позов ТОВ «Кредекс Фінанс» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості задовольнити в повному
обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1),
ОСОБА_2 (ІПННОМЕР_3), ОСОБА_3 (ІПННОМЕР_4) в
солідарному порядку на користь ТОВ
«Кредекс Фінанс» заборгованість в сумі
461 670 (чотириста шістдесят одна тисяча
шістсот сімдесят)грн.. 72коп., що
еквівалентно 58 249 (п»ятдесят вісім
тисяч двісті сорок дев»ять)дол..США 10
центів з яких: сума заборгованості за
основним та простроченим кредитом - 358
758 (триста п»ятдесят вісім тисяч сімсот
п»ятдесят вісім)грн.. 88коп., що
еквівалентно 45 264 (сорок п»ять тисяч
двісті шістдесят чотири)дол..США 69
центів; суми заборгованості по
строковим та простроченим процентам за
користування кредитом - 81 228 (вісімдесят
одна тисяча двісті вісімдесят
вісім)грн.. 91коп, що еквівалентно 10 248
(десять тисяч двісті сорок
вісім)дол..США 67 центів; суми пені за
несвоєчасне погашення заборгованості
за кредитом - 10 789 (десять тисяч сімсот
вісімдесят дев»ять)грн..37 коп., що
еквівалентно 1 361 (одна тисяча триста
шістдесят один)дол..США 30 центів; суми
пені за несвоєчасне погашення
заборгованості по процентам за
користування кредитом - 10 893 (десять
тисяч вісімсот дев»яносто три)грн..
56коп, що еквівалентно 1 374 (одна тисяча
триста сімдесят чотири)дол..США 44 центи.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на
користь ТОВ «Кредекс Фінанс» судовий
збір в сумі 566,67грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
справи в сумі 40грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПННОМЕР_3) на
користь ТОВ «Кредекс Фінанс» судовий
збір в сумі 566,67грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
справи в сумі 40грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПННОМЕР_4) на
користь ТОВ «Кредекс Фінанс» судовий
збір в сумі 566,67грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
справи в сумі 40грн.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ПАТ
"УкрСиббанк", треті особи - ОСОБА_3,
ОСОБА_2 про визнання недійсним
споживчого кредитного договору
залишити без задоволення.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 до ПАТ "УкрСиббанк", ОСОБА_1,
третя особа - ОСОБА_2 про припинення
договору поруки відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги в 10-денний строк зі дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час оголошення судового
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ
І.А.МАЗУН