Справа № 2-4900/12 Головуючий у І
інстанції Пінкевич Н.С.Провадження №
22-ц/780/3599/14 Доповідач у 2
інстанції Ігнатченко Н.В.Категорія 56
УХВАЛА

Іменем України

3 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

Головуючого судді : Ігнатченко
Н.В.,

суддів : Поліщука М.А.,
Малорода О.І.,

при секретарі : Лопатюк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 8
квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Дмитрівської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області, треті особи служба
автомобільних доріг у Київській
області, дочірнє підприємство
«Київське обласне дорожнє управління»
філія «Києво-Святошинське райДУ» про
відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із зазначеним позовом, в якому
просив стягнути з відповідача на його
користь кошти на ремонт автомобіля в
сумі 50 808,59 грн., 800 грн. за послуги
експерта та 10 000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що
18 жовтня 2012 року о 20:37 год. в с. Дмитрівка
Києво-Святошинського району Київської
області по вул. Лісній, ОСОБА_3, керуючи
автомобілем «Шкода» д.н. НОМЕР_1, який
йому належить, рухаючись з допустимою
швидкістю руху потрапив в
дорожньо-транспортну пригоду, в якій,
через безвідповідальність посадових
осіб відповідача, пошкодив вказаний
транспортний засіб. Вулиця Лісна в с.
Дмитрівка знаходиться у віданні
відповідача. Контроль за утриманням
даної автомобільної дороги, вулиці,
дорожніх споруд у безпечному для
дорожнього руху стані, обладнанням
вулиць і доріг технічними засобами
регулювання дорожнього руху
відноситься до обов'язків відповідача.
Об'їзд перешкоди був неможливий,
оскільки яма була викопана на правій
частині проїзної частини дороги, пісок
з ями був насипаний на проїзну частину
дороги з лівої сторони від ями. Місце де
знаходилась яма, не було огороджено та
освітлено. Будь-яких дорожніх знаків,
що попереджували про наявність ями або
проведення ремонтних робіт в тому
місці не було. Відповідно до звіту від 2
листопада 2012 року про оцінку вартості
збитку, завданого власнику
пошкодженого транспортного засобу
«Шкода Октавія» д.н. НОМЕР_1 становить 50
808,59 грн. До фінансових витрат належить
і оцінка вартості збитку у розмірі 800
грн. Крім того, позивач вважає, що має
право на відшкодування моральної
шкоди, яка полягає у душевних
стражданнях, які він та його сім'я
зазнали у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 25
січня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду Київської
області від 6 червня 2013 року, позов
задоволено частково. Стягнуто з
Дмитрівської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області на користь ОСОБА_2 кошти на
ремонт автомобіля у розмірі 50 808,59 грн.,
800 грн. за послуги експерта та 5000 грн. в
рахунок відшкодування моральної шкоди.
У задоволенні іншої частини вимог
відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 6 листопада 2013
року вказані ухвалу судові рішення
скасовано, справу передано на новий
судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 8
квітня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, 18
квітня 2014 року позивач через
представника за довіреністю ОСОБА_4
подав апеляційну скаргу, в якій просить
його скасувати, з мотивів
неправильного застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
порушення процесуального права, та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

В обґрунтування апеляційної скарги
представник позивача вказала, що
розкриття дороги проводилося ТОВ
«Дмитрівка Комунсервіс» за дорученням
відповідача з метою ремонту водогону,
тому порушником його прав є саме
Дмитрівської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області, а не інші державні органи,
підприємства, установи чи організації.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає ухвалене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права рішення суду без
змін.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що ділянки
автодороги, на якій сталася
дорожньо-транспортна пригода, не
перебуває на балансі відповідача, до
адміністративної відповідальності
відповідач не притягувався та
відсутній причинно-наслідковий зв'язок
між його діями та заподіяною шкодою.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується у повному
обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона не
доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно зі ст.1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній особі,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Отже юридичною підставою для
відшкодування майнової та моральної
шкоди законодавцем передбачено
наявність таких складових елементі в
їх сукупності:

- протиправну поведінку особи;

- настання шкоди;

- причинний зв'язок між
протиправною поведінкою та настанням
шкоди;

- вина завдавача шкоди.

Відсутність хоча б однієї із цих умов є
підставою для відмови у задоволенні
позову про відшкодування шкоди.

Так судом встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
18 жовтня 2012 року о 20:37 год. в с. Дмитрівна
Києво-Святошинського району Київської
області по вул. Лісній, ОСОБА_3, керуючи
автомобілем марки «Шкода», д.н. НОМЕР_1,
який належить ОСОБА_2, потрапив в
дорожньо-транспортну пригоду, а саме
допустив в'їзд в яму, яка була викопана
на правій частині проїзної частини
дороги, а грунт з неї насипаний на лівій
частині дороги.

Внаслідок вказаної
дорожньо-транспотрної пригоди,
автомобіль отримав механічні
ушкодження, які відповідно до звіту №
02/11/12 від 2 листопада 2012 року складеного
суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_5
на замовлення позивача, вартість
матеріального збитку, нанесеного
власнику внаслідок пошкодження
колісного транспортного засобу «Шкода
Октавія» д.н. НОМЕР_1 становить 50 808,59
грн.

Вартість складання такого звіту
становить 800 грн., що підтверджується
відповідним товарним чеком від 5
листопада 2012 року.

Постановою судді Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 22
жовтня 2012 року ОСОБА_3 був притягнутий
до адміністративної відповідальності
за ст. 124 КпАП України і до нього
застосовано адміністративне стягнення
у вигляді штрафу в сумі 340 грн.

Постановою судді судової палати з
кримінальних справ Апеляційного суду
Київської області від 22 листопада 2012
року вищевказана постанова районного
суду скасована, а провадження у справі
закрито.

З матеріалів справи встановлено, що
посадові особи Дмитрівської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області до адміністративної
відповідальності за ст. 140 КУпАП не
притягувались.

Статтями 1, 5 Закону України «Про
автомобільні дороги» визначено, що
автомобільна дорога - це лінійний
комплекс інженерних споруд,
призначений для безперервного,
безпечного та зручного руху
транспортних засобів. Автомобільні
дороги поділяються на автомобільні
дороги загального користування; вулиці
і дороги міст та інших населених
пунктів; відомчі (технологічні)
автомобільні дороги; автомобільні
дороги на приватних територіях.

Відповідно до ст. 8 цього Закону у свою
чергу дороги загального користування
поділяються на автомобільні дороги
загального користування на
автомобільні дороги державного та
місцевого значення. Перелік доріг
місцевого значення, у тому числі їх
ділянок, що суміщаються з вулицями міст
та інших населених пунктів,
затверджують Рада міністрів
Автономної Республіки Крим та обласні
державні адміністрації один раз на три
роки.

Розпорядженням Київської обласної
державної адміністрації № 476 від 14
вересня 2006 року затверджений перелік
автомобільних доріг загального
користування місцевого значення
Київської області (розпорядження чинне
на час дорожньо-транспортної пригоди).,
а саме дорога С101318 /Київ - Чоп/ -
Дмитрівка є дорогою загального
користування місцевого значення
Київської області.

Згідно листа ДП Київського обласного
дорожнього управління філія
Києво-Святошинське райДУ № 192 від 6
вересня 2013 року, автомобільна дорога
С101318 /Київ - Чоп/ - Дмитрівка є дорогою
місцевого значення та власністю Служби
автомобільних доріг у Київській
області.

Доказів на спростування даним
обставинам позивачем та його
представником подано не було та не
заявлено клопотань про їх
витребування. При цьому судом
відповідно до ст. 10 ЦПК України було
роз'яснено право позивача на залучення
у якості співвідповідача відповідну
службу, однак позивач ним не
скористався таким правом, оскільки
вважає, що вулиці і дороги міст та інших
населених пунктів знаходяться у
віданні органів місцевого
самоврядування, тому відповідати за
заподіяні збитки має саме сільська
рада.

Відповідно до ст. 10 та ст. 11 Закону
України «Про автомобільні дороги»
державне управління автомобільними
дорогами загального користування
здійснює Державна служба
автомобільних доріг України, що є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через керівника центрального
органу виконавчої влади у галузі
транспорту і який має свої органи
управління на місцях. Основними
обов'язками органу державного
управління автомобільними дорогами
загального користування є: розроблення
державної стратегії та програм
розвитку дорожнього господарства,
забезпечення їх фінансування та
виконання; розроблення пропозицій щодо
фінансування та здійснення контролю за
цільовим використанням бюджетних
коштів; розроблення заходів щодо
інтеграції автомобільних доріг
загального користування до
міжнародної мережі автомобільних
доріг та гармонізація технічних норм і
правил з вимогами міжнародного
законодавства; розробка та реалізація
заходів з безпеки дорожнього руху;
забезпечення безперервних, безпечних,
економічних та зручних умов руху
транспортних засобів з нормативними
технічними характеристиками і
навантаженнями; організація
будівництва, реконструкції, ремонту та
утримання автомобільних доріг за
встановленими для них будівельними
нормами, державними стандартами і
нормами; здійснення державного
регулювання та контролю у сфері
дорожнього господарства відповідно до
законодавства; розробка нормативів та
методик визначення витрат, пов'язаних з
будівництвом, реконструкцією, ремонтом
та утриманням автомобільних доріг
загального користування; забезпечення
технічного нагляду за станом
автомобільних доріг; виявлення
аварійно-небезпечних місць (ділянок) та
місць концентрації
дорожньо-транспортних пригод на
автомобільних дорогах і здійснення
заходів щодо їх ліквідації;
забезпечення дотримання норм
природоохоронного законодавства у
процесі будівництва, реконструкції,
ремонту та утримання автомобільних
доріг; завчасне оповіщення
користувачів автомобільних доріг про
строки та порядок тимчасового
обмеження або припинення руху
транспортних засобів; забезпечення
належного маршрутного орієнтування
користувачів автомобільних доріг;
забезпечення сталого функціонування
автомобільних доріг у зимовий період;
озеленення смуги відведення
автомобільних доріг; здійснення
статистичного обліку та паспортизації
автомобільних доріг.

Орган державного управління
автомобільними дорогами загального
користування відповідає за: стан
автомобільних доріг загального
користування відповідно до діючих норм
та фінансування; якість робіт з
проектування, будівництва,
реконструкції, ремонту та утримання
автомобільних доріг загального
користування; відшкодування збитків
користувачам автомобільних доріг,
загального користування у порядку,
визначеному законом, тощо.

Відповідно до п. 11 Єдиних правил
ремонту і утримання автомобільних
доріг, вулиць, залізничних переїздів,
правил користування ними та охорони,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України № 198 від 30 березня 1994
року, власники дорожніх об'єктів або
уповноважені ними органи,
дорожньо-експлуатаційні організації
зобов'язані: своєчасно і якісно
виконувати експлуатаційні роботи
відповідно до технічних правил з
дотриманням норм і стандартів з
безпеки руху; постійно контролювати
експлуатаційний стан усіх елементів
дорожніх об'єктів та негайно усувати
виявлені пошкодження чи інші перешкоди
в дорожньому русі, а за неможливості це
зробити - невідкладно позначити їх
дорожніми знаками, сигнальними,
огороджувальними і направляючими
пристроями відповідно до діючих
нормативів або припинити (обмежити)
рух; контролювати якість робіт, що
виконуються підрядними організаціями;
вирішувати питання забезпечення
експлуатації дорожніх об'єктів у
надзвичайних ситуаціях, за
несприятливих погодно-кліматичних
умов, у разі деформації та пошкодження
елементів дорожніх об'єктів, аварії на
підземних комунікаціях і виникнення
інших перешкод у дорожньому русі й
разом із спеціалізованими службами
організації дорожнього руху і за
погодженням з Державтоінспекцією
оперативно вносити зміни до порядку
організації дорожнього руху;
аналізувати стан аварійності на
дорожніх об'єктах, виявляти
аварійно-небезпечні ділянки і місця
концентрації дорожньо- транспортних
пригод, розробляти і здійснювати
заходи щодо удосконалення організації
дорожнього руху для усунення причин та
умов, що призводять до їх скоєння; разом
з Державтоінспекцією брати участь в
огляді місць дорожньо-транспортних
пригод для визначення дорожніх умов, за
яких вони сталися, та усувати виявлені
недоліки; своєчасно сповіщати місцеві
органи виконавчої влади, органи
місцевого самоврядування і
користувачів автомобільних доріг про
строки і порядок закриття або
обмеження руху транспортних засобів,
стан дорожнього покриття, рівень
аварійності на відповідних ділянках,
гідрометеорологічні та інші умови;
забезпечувати дотримання вимог
техніки безпеки, а також безпеки
дорожнього руху під час виконання
дорожньо-експлуатаційних робіт;
відшкодовувати в установленому
законодавством порядку збитки
власникам транспортних засобів, якщо
дорожньо-транспортна пригода сталася
внаслідок незадовільного утримання
доріг, вулиць, залізничних переїздів.

З урахуванням обставин справи, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано дійшов висновку про
відмову у задоволені позову, оскільки
ділянка автодороги, на якій сталася
дорожньо-транспортна пригода, не
перебуває на балансі Дмитрівської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області, є власністю
Служби автомобільних доріг у Київській
області, але служба автомобільних
доріг, у Київській області залучені у
справі в якості третіх осіб, а суд
апеляційної інстанції не наділений
процесуально повноваженнями на
залучення до справи інших осіб, чи
змінювати їх правовий статус при
розгляді справи в суді апеляційної
інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що
розкриття дороги проводилося ТОВ
«Дмитрівка Комунсервіс» за дорученням
відповідача з метою ремонту водогону,
тому порушником його прав є саме
Дмитрівської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області, а не інші державні органи,
підприємства, установи чи організації
не приймаються до уваги судової
колегії як безпідставні, так як
сільська рада діяла в межах своїх
повноважень та її посадові особи до
адміністративної відповідальності не
притягувалися.

Посилання апелянта на невинуватість
ОСОБА_3 в дорожньо-транспортній
пригоді, з посиланням на постанову
апеляційного суду від 22 листопада 2012
року, не має правового значення для
правильного вирішення спору, оскільки
дана постанова містить посилання лише
на обставини ДТП, в ній не зазначені
будь-які доводи щодо винуватості
відповідача по справі.

Крім того, як убачається з висновку
експерта Науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру ГУ
МВС України в Київській області № Д-18
від 18 березня 2014 року, за вказаних
дорожніх обставин водій автомобіля
«Шкода», д.н. НОМЕР_1 повинен був діяти
відповідно до вимог п.п. 12.2 та 12.3 ПДР
України. В заданих дорожніх умовах
водій автомобіля «Шкода» мав технічну
можливість попередити в'їзд у яму
шляхом застосування термінового
гальмування виявлення перешкоди у
вигляді ями, рухаючись з максимально
допустимою або меншою для населеного
пункту швидкістю руху.

За таких обставин доводи апеляційної
скарги та зміст оскаржуваного судового
рішення не дають підстав для висновку
про те, що судом при розгляді справи
були допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які відповідно до ст. 309 ЦПК України є
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 307-308, 313 - 315, 316, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 8
квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий

Судді: