Справа № 521/3186/14-ц
Провадження №2/521/3970/14
13 лютого 2014 року Малиновський районний
суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Роїк Д.Я.,
при секретарі Гречко І.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання особи такої, що
втратила право користування житловим
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2, в якому просить суд визнати
ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням, а
саме, будинком АДРЕСА_2.
В позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що
ОСОБА_2, місце проживання якого
зареєстровано в будинку АДРЕСА_2, не
проживає за вказаною адресою більше
ніж 3 роки, оскільки з власної
ініціативи забрав речі з будинку та
переїздив жити в квартиру АДРЕСА_1, яку
йому було надано для проживання його
бабусею, ОСОБА_3 Враховуючи те, що
наявність реєстрації місця проживання
ОСОБА_2 у належному ОСОБА_1 на праві
власності будинку перешкоджає в повній
мірі розпоряджатися належним їй
майном, а відповідач за власної
ініціативи не бажає знятися з
реєстрації, позивачка вирішила
звернутися до суду.
В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги з
підстав викладених у позові та з
урахуванням наданих свідками свідчень,
у зв'язку із чим просив задовольнити
позов. Також оскільки відповідач не
прибув у судове засідання, представник
позивача не заперечував проти заочного
розгляду справи та винесення заочного
рішення.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, повідомлявся належним чином,
що підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи наявні в матеріалах справи
докази, надані свідчення свідків, суд,
зі згоди позивача, відповідно до ст. 224
ЦПК України, вважає за можливим
розглянути справу в заочному порядку
та ухвалити по справі заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, допитавши свідків, вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 19 липня 2006
року Виконавчий комітет Одеської
міської ради на підставі розпорядження
Малиновської районної адміністрації
ОМР від 28 грудня 2005 року № 1309/01-04 видав,
замість договору купівлі-продажу
посвідченого Сьомою Одеською
державною нотаріальною конторою 28
вересня 2000 року р.№ 2-3951, свідоцтво про
право власності на домоволодіння
АДРЕСА_2, яке в цілому складається з
одного житлового будинку літ. «А»,
загальною площею 444,6 кв.м, жилою площею
169,1 кв.м., право власності на який ОСОБА_1
було зареєстровано 17 серпня 2006 року в
КП «ОМБТІ та РОН».

31 жовтня 2006 року ОСОБА_1 видано
Державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 0,0803 га, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
кадастровий номер :47:016:0002.

З наведеного вбачаться, що ОСОБА_1 є
власником земельної ділянки та
будинку, які знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1.

З копії паспорта ОСОБА_2 та відповіді
відділу адресно-довідкового бюро ГУ
ДСМ України в Одеській області на
судовий запит від 13 березня 2014 року
вбачається, що місце проживання ОСОБА_2
реєстроване, з 4 червня 2007 року, в
будинку АДРЕСА_2.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які проживали
разом з ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_2,
зазначили, що відповідач більше ніж три
роки тому, з власної ініціативи, разом
із своїми речами, переїхав жити в
квартиру, яка йому була надана для
проживання бабусею ОСОБА_3 та з цього
часу жодного разу не виявляв бажання
повернутися жити в будинок. Також
свідки зазначили, що відповідачу ніхто
ніколи не чинив перешкоди в проживанні
у будинку та за бажанням він міг в любий
час засилитися в будинок.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_2
більше трьох років без поважних причин
та з власної ініціативи не проживає за
місцем реєстрації, а також протягом
цього часу не виявляв бажання жити за
місцем реєстрації.

Наявність реєстрації місця проживання
ОСОБА_2 у належному ОСОБА_1 на праві
власності будинку перешкоджає в повній
мірі розпоряджатися належним їй майном
та зумовлює позивача нести додаткові
витрати з комунальних послуг.

Як вбачається з ч. 1 ст. 319 Цивільного
кодексу України власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 156 Житлового кодексу
України члени сім'ї власника жилого
будинку (квартири), які проживають
разом з ним у будинку (квартирі), що йому
належить, користуються жилим
приміщенням нарівні з власником
будинку (квартири), якщо при їх вселенні
не було іншої угоди про порядок
користування цим приміщенням.
Припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) не
позбавляє їх права користування
займаним приміщенням.

Згідно ст. 405 Цивільного кодекс України,
члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.

У відповідності до ст. 72 Житлового
кодексу України визнання особи такою,
що втратила право користування жилим
приміщенням внаслідок відсутності
цієї особи понад встановлені строки,
провадиться в судовому порядку.

Статтею 7 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» передбачено, що
зняття з реєстрації місця проживання
особи здійснюється також на підставі
судового рішення про позбавлення особи
права користування житловим
приміщенням, яке набрало законної сили.

Згідно ст. 55 Конституції України, права
і свободи людини і громадянина
захищаються судом. Відповідно до ст. 16
ЦК України, кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Враховуючи встановлені обставини та
зазначені норми чинного законодавства
України, позовні вимоги ОСОБА_1 законні
та обґрунтовані, а тому підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 16, 405 Цивільного кодексу України, ст.
ст. 1, 3, 6, 10, 11, 57, 60, 169, 208, 209, 212-215, 224-226
Цивільного процесуального кодексу
України, ст. 55 Конституції України, суд,
-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
особи такої, що втратила право
користування житловим приміщенням -
задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, таким,
що втратив право користування житловим
приміщенням - будинком АДРЕСА_2.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене
позивачем шляхом подачі апеляційної
скарги через Малиновський районний суд
м. Одеси до апеляційного суду Одеської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: