Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 травня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Леска
В.В.

суддів - Кожух О.А., Кондора
Р.Ю.

при секретарі - Марчишак Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл
спільного майна подружжя за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах
ОСОБА_1 на рішення Хустського районного
суду від 15 квітня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

11 березня 2014 року ОСОБА_1 звернувся в
суд з позовом до ОСОБА_2 про розподіл
майна подружжя, який обгрунтував тим,
що під час шлюбу з відповідачкою він
придбав за 51300 грн. мінітрактор марки
«DONGFENG DF-244E», 2012 року випуску, заводський
номер НОМЕР_1, двигун НОМЕР_3,
реєстраційний номер НОМЕР_2.

Посилаючись на те, що з грудня 2013 року
не проживає з відповідачкою,
мінітрактором користується батько
відповідачки, яка не бажає добровільно
поділити спільне майно, позивач просив
виділити йому мінітрактор та стягнути
з нього на користь відповідачки
половину вартості мінітрактора в
розмірі 23150 грн..

Рішенням Хустського районного суду від
15 квітня 2014 року в задоволенні позову
ОСОБА_1 відмовлено. Мінітрактор марки
«DONGFENG DF-244E», 2012 року випуску, заводський
номер НОМЕР_1, двигун НОМЕР_3,
реєстраційний номер НОМЕР_2,
зареєстрований за ОСОБА_1 на підставі
свідоцтва про реєстрацію машини серія
НОМЕР_4, виданого 30 серпня 2013 року ДІСГ в
Закарпатській області у Хустському
районі, залишено у власності ОСОБА_2.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
грошову компенсацію в рахунок половини
вартості мінітрактора в сумі 25650,00 грн..

Не погоджуючись з вказаним судовим
рішенням ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на незаконність судового
рішення із-за порушення норм
матеріального та процесуального права,
неповного встановлення обставин
справи, просив скасувати оскаржуване
ним рішення та ухвалити нове рішення
про задоволення позову.

Межі доводів апеляційної скарги - суд
не врахував, що мінітрактор
зареєстрований за позивачем,
посвідчення водія відповідачка не має,
а батько відповідачки незаконно
утримує мінітрактор та
розпоряджається ним.

ОСОБА_4, яка представляє інтереси
позивача, підтримала апеляційну
скаргу.

Відповідачка не визнала апеляційну
скаргу і просила залишити без змін
рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, пояснення
з'явившихся осіб, дослідивши матеріали
справи й обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково.

Матеріалами справи встановлено, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі,
зареєстрованому 14 травня 2013 року за № 09
Велятинською сільською радою
Хустського району Закарпатської
області.

Судом установлено, що за час шлюбу
сторонами придбано мінітрактор марки
«DONGFENG DF-244E», 2012 року випуску, заводський
номер НОМЕР_1, двигун НОМЕР_3,
реєстраційний номер НОМЕР_2,
зареєстрований за ОСОБА_1 на підставі
свідоцтва про реєстрацію машини серія
НОМЕР_4, виданого 30 серпня 2013 року ДІСГ в
Закарпатській області у Хустському
районі, вартість якого згідно
довідки-рахунку № 100075 від 21 червня 2013
року становить 51300,00 грн..

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд
першої інстанції виходив із того, що
мінітрактор використовує батько
відповідачки для ведення особистого
господарства і відповідно допоможе
батькам в утриманні відповідачки в
період перебування в декретній
відпустці по догляду за дитинною.

Проте, з такими висновками суду
погодитись не можна з огляду на
наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено,
що у разі поділу майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, частки майна дружини та
чоловіка є рівними, якщо інше не
визначено домовленістю між ними або
шлюбним договором.

Відповідно до правил ч. 5 ст. 71 СК
України присудження одному з подружжя
грошової компенсації можливе за умови
попереднього внесення другим із
подружжя відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду.

Згідно ч. 3 ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги.

Стягуючи грошову компенсацію за частку
в спільній сумісній власності, суд
фактично припинив право спільної
сумісної власності ОСОБА_1 на
мінітрактор, не врахувавши при цьому,
що ОСОБА_2 не подавала зустрічного
позову і вимога про припинення права
власності не заявлялась. Суд не звернув
уваги на те, що присудження одному з
подружжя грошової компенсації можливе
лише за умови попереднього внесення
другим із подружжя відповідної
грошової суми на депозитний рахунок
суду (ч. 5 ст. 71 СК України). Матеріали
справи не містять даних про сплату
позивачем на депозит суду відповідної
грошової суми.

З урахуванням вищенаведеного колегія
суддів приходить до висновку, що,
оскільки оскаржуване рішення ухвалено
з порушенням норм матеріального права,
воно відповідно до вимог ст. 309 ЦПК
України підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
про поділ спільного майна подружжя.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хустського районного суду від
15 квітня 2014 року скасувати та ухвали
нове рішення, яким в позові ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розподіл спільного майна
подружжя відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржено шляхом подачі
касаційної скарги протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:
Судді: