Справа № 266/1417/14-ц
Провадженя№ 2/266/604/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року
м.
Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя
Донецької області у складі :

головуючого судді
Шишиліна О.Г.,

при секретарі
Зіберовій К.О.,

за участю:

представників позивача:
Ватраль О.Д.

відповідача
ОСОБА_2

представника відповідача
ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Маріуполі цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства ДТЕК
«Донецькобленерго» до ОСОБА_2 про
стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Публічного акціонерного товариства
«ДТЕК Донецькобленерго» (далі Позивач)
звернулось до Приморського районного
суду м. Маріуполя із позовом до ОСОБА_2
(далі Відповідач) про стягнення
заборгованості за спожиту електричну
енергію.

В обґрунтування позовних вимог
посилаються на приписи ЦК України,
Закону України «Про
електроенергетику», ПКЕЕн, копію
особового рахунку енергопостачальника
та розрахунок суми боргу, зазначивши,
що Відповідач, мешкає (зареєстрований)
у квартирі АДРЕСА_1 та споживає
електричну енергію. Плату за спожиту
електроенергію вносить нерегулярно,
внаслідок чого утворилась
заборгованість станом на 22.09.2013 р. у
загальній сумі 329,45 грн. Просив стягнути
з Відповідача зазначену суму
заборгованості, а також судові витрати.

Представник позивача у судовому
засіданні надав пояснення аналогічні
викладеним в позові, додатково
зазначила, що заборгованість у
відповідача виникла у зв'язку з
систематичною недоплатою за
використану електроенергію з тих
причин, що відповідач сплачував
спожити електроенергію не за діючим
тарифом. Раніше позивач звертався із
заявою про видачу судового наказу про
стягнення заборгованості за
електроенергію, яка була задоволено
судом, а пізніше судовий наказ було
скасовано за заявою відповідача. В
період коли позов знаходився вже в суді
в присутності представника
відповідача було проведена звірка
про,що складено акт в якому
представник відповідач зазначила, що
не згодна з сумою заборгованості, але
доказів того з чим саме вона не згодна
не надала, а ні позивачу, а ні суду.
Заборгованість, яка вказа в позовній
заяві складається із суми спожитої
електроенергії з моменту встановлення
лічільника тобто з 14.10.2010 р. отже строк
позовної давності вважає не пропущений
та на даний час заборгованість не
сплачена відповідачем, тому просить
суд стягнути з відповідача суму
заборгованості та судові витрати.

Відповідач у судовому засіданні позов
не визнала, зазначила, що сплачувала
спожиту електроенергію за діючими
тарифами, при заміни лічильника о 2010
році робила звірку і заборгованість
була відсутня. Окрім того про зміну
тарифів її ніхто не повідомив, вона
сплачувала спожиту електроенергію
беручи тариф з квитанцій які надсилав
їй позивач, за тарифом з урахуванням
пільги електроплити, тому що будинок в
якому вона мешкає обладнано
електроплитами і цій тариф діяв
протягом її проживання в цьому будинку.
Просила суд застосувати строк
позовної давності, в подальшому у
судове засідання не з'явилася хоча про
час та місце була повідомлена належним
чином.

Представники відповідача за
довіреністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проти
задоволення позову заперечували,
просили суд відмовити позивачу у
задоволенні позову, у зв'язку із
відсутністю заборгованості. Вказали,
що сумма яка зазначена в позові містить
в собі суми які були нараховані і до
встановлення нового лічильника.

Суд, дослідивши матеріали справи,
враховуючи надані докази і надавши їм
оцінку в сукупності прийшов до
висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що правовідносини
між енергопостачальником та
споживачем електричної енергії
регулюються Цивільним кодексом
України, Законом України "Про
електроенергетику", Правилами
користування електричною енергією для
населення, затвердженими Постановою
Кабінету Міністрів України від 26.07.1999
року №1357, Правилами користування
електричною енергією, затвердженими
постановою Національної комісії
регулювання електроенергетики України
№ 28 від 31.07.1996 року та іншими
нормативними документами, які
регулюють правовідносини у сфері
електроенергетики.

Відповідач проживає у квартирі АДРЕСА_1
та є споживачем електричної енергії та
з ним укладено договір на постачання
електроенергії, що сторонами не
оспорюється.

Пунктом 42 ПКЕЕн закріплено обов'язок
споживачів електричної енергії
дотримуватися вимог
нормативно-технічних документів та
договору; оплачувати спожиту
електричну енергію та здійснювати інші
платежі відповідно до умов договору та
цих Правил.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Разом із тим в сенсі ч. 1 ст. 61 ЦПК
України обставини, визнані сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню.

Згідно із ст. 68 ЖК України наймач
зобов'язаний своєчасно вносити
квартирну плату та плату за комунальні
послуги.

Відповідно до ч. 5, 6 п. 42 Правил
користування електричною енергією для
населення споживач електричної
енергії зобов'язаний оплачувати
спожиту електричну енергію, здійснюючи
її перерахування виключно на поточний
рахунок із спеціальним режимом
використання енергопостачальника в
уповноваженому банку.

Пунктом 19 Правил користування
електричною енергією для населення
передбачено, що розрахунки населення
за спожиту електричну енергію
здійснюються за діючими тарифами на
підставі фактичних показань приладів
обліку.

Як вбачається із особового рахунку
НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_2 квартира АДРЕСА_1
обладнана електричною плитою( а. с. 6)

Як вбачається із розрахунку
заборгованості, наданого
представником позивача,
заборгованість нарахована за період з
серпня 2006 року по жовтень 2013р. в сумі
329,45 грн. ( а. с. 7-10).

Періоди утворення заборгованості
визначені відповідно до даних про
контрольні огляди засобу обліку
електричної енергії. За змістом п. 1.2
Правил користування електричною
енергією контрольний огляд засобу
обліку електричної енергії - це
виконання комплексу робіт з метою
візуального обстеження цілісності
засобу обліку та зняття його
показників.

Як вбачається з довідки про тарифи,
тариф по оплаті за електроенергію
відповідача визначений деференційно,
відповідно до обсягів споживання
електроенергії ( а. с. 16).

Як вбачається з листа департаменту
розвитку житлово- комунального
господарства Маріупольської міської
ради №1784 від 22.07.2011 р. ПАТ
«Донецькобленерго» ПЕМ рекомендовано
перевести на пільговий тариф по
оплаті за електроенергію (як для
будинків , обладнаних електроплитами) в
тому числі АДРЕСА_1 (а. с. 24).

Відповідачем на спростування доводів
позивача, про можливість оплати за
тарифами, які діють для будинків
обладнених електроплитами за період до
прийняття виконкомом вищезазначеного
рішення суду доказів не надано.

Таким чином суд погоджується з
розрахунком позивача, щодо
застосування пільгового тарифу тільки
після прийняття виконкомом
відповідного рішення.

Згідно акту звірки розрахунків за
електроенергію станом на 18.04.2014 р.
ОСОБА_2 має заборгованість на загальну
суму 319,33 грн., з якою остання не згодна,
про що зазначила в акті (а.с. 17). В
судовому засіданні було з'ясовано, що
вказаний акт підписувала донька
відповідача.

Згідно акту звірки розрахунків за
електроенергію станом на 02.06.2014 р.
ОСОБА_2 має заборгованість на загальну
суму 338,29 грн. без зазначення
узгодженого періоду за який вона
виникла, проте в судовому засіданні
представник відповідача не погодився
із зазначеною заборгованістю, оскільки
вважає, що сплинув строк позовної
давності. (а.с. 23).

Як зазначено в ст. 256, 257 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.
За зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Позивач до суду із заявою про
поновлення строків на захист своїх
прав не звертався, посилається на те, що
позовна давність не сплила, оскільки за
вказаними вимогами він 28.11.2013р.
звертався до суду із видачею судового
наказу, про що свідчить штамп суду на
листі від 28.11.2013р. №б/н (а.с.26-27).

Як вбачається з ухвали Приморського
районного суду м. Маріуполя від 23.12.2013 р.
судовий наказ №266/5281/13-ц від 04.12.2013 р.,
виданий Приморським райсудом м.
Маріуполя за заявою Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Донецькобленерго» про стягнення з
ОСОБА_2 на користь Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Донецькобленерго» суми заборгованості
за спожиту електроенергію у розмірі
329,45 грн. та судовий збір у розмірі 114,70
грн. скасовано (а.с. 5).

В ст.264 ЦК України зазначено, що
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку. Позовна давність
переривається у разі пред'явлення
особою позову до одного із кількох
боржників, а також якщо предметом
позову є лише частина вимоги, право на
яку має позивач. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново. Час, що минув до переривання
перебігу позовної давності, до нового
строку не зараховується.

Отже оскільки заява на видачу судового
наказу подана позивачем до суду 28.11.2013р.
строк позовної давності за грошовими
вимогами до 28.11.2010р. сплив, сальдо
заборгованості на цей час складало 272,53
грн.

З розрахунку позивача також
вбачається, що відповідач здійснював
платежі в меншому розмері ніж
нарахування за відповідний період. Так
наприклад 03.07.2008р. нараховано 97,20 грн. -
сплачено 09.07.2008р. 66,01 грн., несплачений
залишок 31,19 грн.; 4.08.2008р. та 03.09.2008р.
нараховано відповідно 32,40 грн. та 37,03
грн. - сплачено 14.10.2008р. 83,40 грн. Таким
чином, з наведеного вбачається, що за
вказаний період відповідачем не
сплачено нараховану заборгованість в
сумі 17,22 грн. В подальшому із розрахунку
вбачається, що відповідач
притримувався на сплату платежів, що в
меншому розмірі ніж виникаюче сальдо
заборгованості за певний період. Одже з
наведеного вбачається, що відсутні
обставини про визнання відповідачем
свого боргу який виник поза межами
позовної давності. Інших доказів, якіб
свідчили визнання богру відповідачем
за період за який сплинув строк
позовної давності стороною позивача не
надано.

В судовому засіданні відповідач, так
само і його представники зробили усну
заяву в який просили застосувати до
заборгованості строк позовної
давності.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України
сплив позовної давності, є підставою
для відмови у позові.

З розрахунку позивача вбачається,
що сальдо заборгованості до 28.11.2010р.
складає 272,53 грн., а на 16.10.2013р.
відповідно 329,45 грн. Отже 329,45 - 272,53 = 56,92
грн., що підлягає стягненню з
відповідача. Інша заборгованість не
підлягає стягненню у зв'язку із спливом
строку позовної давності.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, на
користь Позивача з Відповідача
підлягає стягненню суми судового
збору пропорційно задоволених вимог
позивача, та з урахуванням суми
судового збору яка була сплачена за
видачу судового наказу відповідно до
вимог ч.2 ст.99 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 5-8, 10-15, 60, 107, 208-209,
212-215, 218 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного
товариства ДТЕК «Донецькобленерго» до
ОСОБА_2 про стягнення боргу
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
ДТЕК «Донецькобленерго» суму
заборгованості за електроенергію в
сумі 56,92 грн., судовий збір 41 грн.

В задоволенні іншої частини вимог
- відмовити.

На рішення може бути подано
апеляційну скаргу до Апеляційного суду
Донецької області в м. Маріуполі через
Приморський районний суд м. Маріуполя
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, у разі
подання апеляційної скарги, рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя:
Шишилін О. Г.