Справа № 552/2614/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2014 року Київський
районний суд м.Полтави в складі :

головуючого - судді
Самсонової О.А.,

при секретарі - Куліш О.Г.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві об'єднану
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про скасування права власності,
визнання права власності в порядку
спадкування та за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про скасування права власності,
визнання права власності в порядку
спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду
з позовом до відповідача ОСОБА_3 про
скасування права власності, визнання
права власності в порядку спадкування.

В позовній заяві зазначила, що вона є
спадкоємцем майна ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3, за заповітом. Після смерті
спадкодавця ОСОБА_2 прийняла спадщину,
отримала свідоцтво про право на
спадщину щодо квартири АДРЕСА_1.
Нещодавно вона дізналася, що ОСОБА_4 на
час її смерті належало також і інше
майно - 14/25 частин домоволодіння по
АДРЕСА_2. Судовим рішенням право
власності на дане майно було визнано за
відповідачем ОСОБА_3 В подальшому це
рішення було скасовано судом вищої
інстанції, але реєстрація права
власності на спірне майно за
відповідачем залишилась. Тому позивач
просила суд скасувати державну
реєстрацію права власності на житловий
будинок по АДРЕСА_2 за ОСОБА_3, визнати
за ОСОБА_2 право власності на 14/25 частин
цього будинку з господарськими
спорудами в порядку спадкування після
смерті ОСОБА_4.

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про скасування права власності,
визнання права власності в порядку
спадкування.

В своєму позові посилався на те, що
рішенням Київського районного суду
м.Полтави від 14 березня 2012 року за ним в
порядку спадкування після матері -
ОСОБА_5 та після тітки - ОСОБА_4 було
визнано право власності на жилий
будинок з надвірними будівлями,
розташований за адресою: АДРЕСА_2. На
підставі цього судового рішення за ним
було зареєстровано право власності на
зазначений будинок. В подальшому при
апеляційному перегляді судового
рішення воно було скасовано, в
задоволенні його позову відмовлено.
При цьому судом встановлено наявність
спадкоємця ОСОБА_4 за заповітом - ОСОБА_2

Тому ОСОБА_3 просив суд скасувати
державну реєстрацію його права
власності на житловий будинок по
АДРЕСА_2 та визнати за ОСОБА_3 право
власності на 11/25 частин зазначеного
будинку в порядку спадкування за
заповітом після смерті матері - ОСОБА_5.

Ухвалою судді Київського
районного суду м.Полтави від 15 травня
2014 року цивільні справи за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про скасування права
власності, визнання права власності в
порядку спадкування №552/2614/14-ц та за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
скасування права власності, визнання
права власності в порядку спадкування
№552/2615/14-ц об'єднані в одне провадження
(т.2, а.с.36).

В судове засідання позивачі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з'явились,
звернувшись до суду з заявами про
розгляд справи за їх відсутності (т.1,
а.с.45, 46).

Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 в
судовому засіданні позов ОСОБА_3
підтримав в повному обсязі, просив його
задовольнити. Позов ОСОБА_2 визнав,
проти його задоволення не заперечував.

Треті особи, що не заявляють
самостійних вимог, - Друга полтавська
державна нотаріальна контора та
Полтавське міське управління юстиції
(Реєстраційна служба) в судове
засідання своїх представників не
направили, звернувшись до суду з
заявами про розгляд справи за
відсутності їх представників.

Враховуючи наявність у справі
достатніх матеріалів про права та
правовідносини сторін, суд вважає за
можливе розглянути справу за
відсутності нез'явившихся осіб.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши докази у справі,
суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом, на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 28.11.1994 року ОСОБА_5 належало
11/25 частин житлового будинку з
відповідною частиною господарських
споруд, розташованого за адресою:
АДРЕСА_2.

Власником інших 14/15 частин вказаного
будинку з господарськими спорудами
була ОСОБА_4, в тому числі з врахуванням
частки, успадкованої нею за заповітом
після смерті сестри - ОСОБА_7.

Зазначені обставини встановлені
рішенням апеляційного суду
Полтавської області від 13 лютого 2013
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_3 до Територіальної громади
м.Полтави про визнання права власності
в порядку спадкування (т.1, а.с.13-15).

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Також наведеним рішенням апеляційного
суду Полтавської області встановлено,
що ОСОБА_2 прийняла спадщину після
смерті ОСОБА_4, що настала ІНФОРМАЦІЯ_3.
Після померлої ОСОБА_4, яка була
зареєстрована в АДРЕСА_1, 19.01.2004 року
відкрито спадкову справу за заявою
ОСОБА_2 про прийняття спадщини за
заповітом, посвідченим Третьою
полтавською держнотконторою 21.08.1992
року за № 1-1931 наступного змісту: «Все
належне мені майно, де б воно не було і з
чого б воно не складалося, в тому числі
і належну мені повністю квартиру, що
знаходиться за вищевказаною адресою,
заповідаю ОСОБА_2, а на випадок її
смерті або неприйняття спадщини у
встановлений законом строк, її долю
заповідаю її сину ОСОБА_6». 05.04.2004 р.
ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на
спадщину за заповітом на вказану
квартиру.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (т.2, а.с.10).

Після її смерті відкрилася спадщина.

За життя ОСОБА_5 склала заповіт, згідно
якого належну їй на праві особистої
власності частину жилого будинку з
частиною надвірних будівель, що
знаходяться по АДРЕСА_2 заповідала в
рівних частках кожному - синам ОСОБА_3
та ОСОБА_10 (т.2, а.с. 9).

Враховуючи, що на час смерті ОСОБА_5
правовідносини спадкування
регулювалися Цивільним кодексом
Української РСР 1963 року, саме даний
нормативний акт визначав порядок
прийняття спадщини.

Відповідно до ст.549 ЦК УРСР 1963 року
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном або якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути
вчинені протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини.

Як встановлено вказаним вище рішенням
апеляційного суду Полтавської області
від 13 лютого 2013 року, на час смерті
матері ОСОБА_3 у спірному домоволодінні
не проживав та не був зареєстрований,
згідно даних паспорта на його ім'я з
17.07.1987 року він значиться
зареєстрованим за адресою АДРЕСА_3.

Постановою нотаріуса Другої
полтавської державної нотаріальної
контори про відмову у вчинені
нотаріальної дії від 07 грудня 2013 року
№2341/02-31 ОСОБА_3 відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину на 11/25
часток житлового будинку з відповідною
частиною надвірних будівель, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (т.2,
а.с.28).

В той же час дана постанова містить
вказівку по те, що спадкоємцем
нотаріусу подано
правовстановлювальний документ на
спадкове майно - свідоцтво про право на
спадщину за законом, видане 28 листопада
1994 року Другою полтавською державною
нотаріальною конторою за реєстровим №
4-5121 на ім'я ОСОБА_5.

Зазначену обставину, а саме наявність у
спадкоємця оригіналів
правовстановлюючих документів
спадкодавця на спадкове майно суд
розцінює як фактичний вступ спадкоємця
в управління та володіння спадковим
майном, що свідчить про фактичне
прийняття ним спадщини відповідно до
п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР 1963 року.

В той же час судом встановлено, що
рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 14 березня 2012 року позов
ОСОБА_3 до Територіальної громади міста
Полтави в особі Полтавської міської
ради про визнання права власності в
порядку спадкування задоволено.
Визнано за ОСОБА_3 право власності в
порядку спадкування за заповітом на
житловий будинок з господарськими
спорудами, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2 після померлих ОСОБА_5, ОСОБА_7,
ОСОБА_4 (т.1, а.с.7).

На підставі даного рішення 14 червня 2012
року ПП Полтавське бюро технічної
інвентаризації «Інвентаризатор» за
ОСОБА_3 зареєстровано право власності
на жилий будинок по АДРЕСА_2 (т.1, а.с.8).

І хоча вказане рішення Київського
районного суду м.Полтави було
скасовано рішенням апеляційного суду
Полтавської області від 13 лютого 2013
року, питання повороту виконання
даного рішення не вирішувалось.

У зв'язку з цим на час розгляду даної
справи за ОСОБА_3 залишається
зареєстрованим право власності на весь
спірний будинок.

Крім того, відмовляючи ОСОБА_3 у видачі
свідоцтва про право на спадщину на 11/25
часток житлового будинку з відповідною
частиною надвірних будівель, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2,
державний нотаріус Другої полтавської
державної нотаріальної контори як
підставу для відмови вказав ту
обставину, що згідно поданої
спадкоємцем довідки ПП Полтавське бюро
технічної інвентаризації
«Інвентаризатор» за № 9035 від 10.11.2013
року на житловий будинок з надвірними
будівлями, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2, в цілому проведена реєстрація
права власності на ім'я ОСОБА_3 на
підставі рішення Київського районного
суду м. Полтави від 14.03.2012 року. В зв'язку
з тим, що подані документи містять
розбіжності, а також не надано
документів, що підтверджують факт
реєстрації права власності на ім'я
спадкодавця, підстав для видачі
свідоцтва про право на спадщину немає.

Таким чином наявність реєстрації права
власності на спірне майно за ОСОБА_3 є
перешкодою для визнання за
спадкоємцями права власності на
спадкове майно.

В той же час звернення ОСОБА_2 та ОСОБА_3
до суду з вимогами про скасування
реєстрації права власності на спірний
будинок за ОСОБА_3 не є належним
способом захисту права позивачів,
оскільки законом передбачено порядок
вирішення таких питань.

Зокрема, статтею 380 ЦПК України
передбачений порядок вирішення
питання про поворот виконання рішення.

Частиною 1 даної норми передбачено, що
питання про поворот виконання вирішує
суд апеляційної чи касаційної
інстанції, якщо, скасувавши рішення,
він закриває провадження у справі,
залишає позов без розгляду, відмовляє в
позові повністю або задовольняє
позовні вимоги в меншому розмірі.

Неодноразові запитання суду щодо
повороту виконання рішення Київського
районного суду м.Полтави від 14 березня
2012 року залишені представником
позивача без уваги. Підтримуючи позов
ОСОБА_3 в повному обсязі, та визнаючи
вимоги ОСОБА_2, представник позивача
вказав, що вважає більш зручним для
сторін підтримувати вимогу про
скасування реєстрації права власності,
ніж вирішувати питання повороту
виконання рішення.

Також суд вважає за необхідне звернути
увагу на наступне. У випадку вирішення
питання про поворот виконання рішення
Київського районного суду м.Полтави
від 14 березня 2012 року, при наявності у
позивача ОСОБА_3 правовстановлюючого
документу на спадкове майно - свідоцтва
про право на спадщину за законом,
виданого 28 листопада 1994 року Другою
полтавською державною нотаріальною
конторою за реєстровим № 4-5121 на ім'я
ОСОБА_5, перешкоди для отримання ним
свідоцтва про право на спадщину
позасудовим порядком будуть відсутні.

На підставі викладеного в задоволенні
позовів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 необхідно
відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про скасування права власності,
визнання права власності в порядку
спадкування - відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про скасування права власності,
визнання права власності в порядку
спадкування - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Полтавської області
через Київський районний суд м. Полтави
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а особами, які
беруть участь у справі, але були
відсутні в судовому засіданні, -
протягом десяти днів з дня одержання
його копії.

Головуючий
О.А.Самсонова

12.06.2014