Справа № 127/7497/14-ц
Провадження 2/127/3263/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі: головуючого судді Короля
О.П.

при секретарі Чінаровій Ю.М.,

розглянувши в судовому засіданні в м.
Вінниці цивільну справу за позовом
Вінницької міської ради до ОСОБА_1 про
звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки шляхом знесення
гаража,

ВСТАНОВИВ:

Вінницька міська рада звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_1 про звільнення
самовільно зайнятої земельної ділянки
шляхом знесення гаража.

В позовній заяві зазначено, що ОСОБА_1 в
порушення встановленого законом
порядку, самовільно займає земельну
ділянку біля будинку АДРЕСА_1, на якій
розміщений його металевий гараж, що
позначений на схемі під №2,
виготовленій міським комунальним
підприємством
«Архітектурно-будівельний сервіс».

Згідно рішення Вінницької міської ради
№721 від 21.06.2004 року «Про землеустрій м.
Вінниці», землі, що знаходяться в межах
адміністративно-територіальної
одиниці м. Вінниці, за винятком земель,
що перебувають під об'єктами
загальнодержавної власності України, а
також переданих і наданих у приватну
власність, вважаються землями
комунальної власності, якими
розпоряджається територіальна громада
м. Вінниці в особі Вінницької міської
ради.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

На підставі рішення виконавчого
комітету Вінницької міської ради від
24.12.2007 року №3290 між міським комунальним
підприємством
«Архітектурно-будівельний сервіс»
Вінницької міської ради та ОСОБА_1 було
укладено договір «Про використання
встановлених тимчасових конструкцій
для господарських потреб (гаражів)».
Однак, термін дії зазначеного договору
закінчився 31.12.2009 року.

Предметом договору було тимчасове
використання конструкції на території
міста. Жодних прав на земельну ділянку
при укладенні зазначеного договору
ОСОБА_1 не набув.

Міським комунальним підприємством
«Архітектурно-будівельний сервіс», на
яке відповідно до затвердженого
статуту покладено завдання протидіяти
самочинному встановленню нових
тимчасових конструкцій для
господарських потреб (гаражів) та
впорядкуванню раніше встановлених
гаражів на території міста, ОСОБА_1
неодноразово попереджено про
необхідність звільнення самовільно
зайнятої земельної ділянки шляхом
знесення металевої споруди.

Попередження відповідачу було
направлено 15.01.2014 року, яке отримано ним
18.01.2014 року.

При перевірці встановлено, що ОСОБА_1 не
звільнено зайняту земельну ділянку
шляхом знесення металевого гаража, що
підтверджується актом від 31.01.2014 року.

Згідно інформації Департаменту
архітектури, містобудування та
кадастру Вінницької міської ради від
10.04.2013 року земельна ділянка, на якій
розташований гараж, відноситься до
земель територіальної громади міста.

Вінницькою міською радою рішення про
передачу ОСОБА_1 у власність або
користування земельної ділянки біля
будинку АДРЕСА_1 не приймалось.

Згідно ст. 212 ЗК України самовільно
зайняті земельні ділянки підлягають
поверненню власникам землі або
землекористувачам без відшкодування
затрат, понесених за час незаконного
користування ними. Приведення
земельних ділянок у придатний для
користування стан, включаючи знесення
споруд, здійснюється за рахунок
громадян, які самовільно зайняли
земельні ділянки.

Отже, земельна ділянка, на якій
встановлено металеву конструкцію
(гараж), підлягає звільненню та
приведенню у придатний для
використання стан за рахунок ОСОБА_1, що
і стало причиною звернення позивача до
суду з даним позовом.

Представник позивача подав суду заяву
про розгляд справи у його відсутність,
позов підтримав, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про день, час та місце
судового засідання був повідомлений
належним чином.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності, суд дійшов до
висновку, що позов обґрунтований та
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

ОСОБА_1 в порушення встановленого
законом порядку, самовільно займає
ділянку біля будинку АДРЕСА_1, на якій
розміщений його металевий гараж, що
позначений на схемі під №2,
виготовленій міським комунальним
підприємством
«Архітектурно-будівельний сервіс».

Статтею 13 Конституції України
визначено, що земля, її надра,
атмосферне повітря, водні та інші
природні ресурси, які знаходяться в
межах території України, природні
ресурси її континентального шельфу,
виключної (морської) економічної зони є
об'єктами права власності українського
народу. Від імені українського народу
права власника здійснюють органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
Конституцією України.

Відповідно до ст. 12 ЗК України
розпоряджатися землями територіальної
громади, передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян, надання земельних ділянок у
користування із земель комунальної
власності належить до повноважень
міської ради.

Положеннями ст. 116 ЗК України
передбачено, що громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування.

Виходячи з положень ст. 83 ЗК України у
комунальній власності перебувають усі
землі в межах населених пунктів, крім
земель приватної та державної
власності.

Згідно рішення Вінницької міської ради
№721 від 21.06.2004 року «Про землеустрій м.
Вінниці», землі, що знаходяться в межах
адміністративно-територіальної
одиниці м. Вінниці, за винятком земель,
що перебувають під об'єктами
загальнодержавної власності України, а
також переданих і наданих у приватну
власність, вважаються землями
комунальної власності, якими
розпоряджається територіальна громада
м. Вінниці в особі Вінницької міської
ради.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

На підставі рішення виконавчого
комітету Вінницької міської ради від
24.12.2007 року №3290 між міським комунальним
підприємством
«Архітектурно-будівельний сервіс»
Вінницької міської ради та ОСОБА_1 було
укладено договір «Про використання
встановлених тимчасових конструкцій
для господарських потреб (гаражів)».
Однак, термін дії зазначеного договору
закінчився 31.12.2009 року.

Предметом договору було тимчасове
використання конструкції на території
міста. Жодних прав на земельну ділянку
при укладенні зазначеного договору
ОСОБА_1 не набув.

Міським комунальним підприємством
«Архітектурно-будівельний сервіс», на
яке відповідно до затвердженого
статуту покладено завдання протидіяти
самочинному встановленню нових
тимчасових конструкцій для
господарських потреб (гаражів) та
впорядкуванню раніше встановлених
гаражів на території міста, ОСОБА_1
неодноразово попереджалось про
необхідність звільнення самовільно
зайнятої земельної ділянки шляхом
знесення металевої споруди.

Останнє попередження відповідач
отримав 18.01.2014 року.

При перевірці виконання попередження
встановлено, що ОСОБА_1 не звільнено
зайняту земельну ділянку шляхом
знесення металевого гаража, що
підтверджується актом від 31.01.2014 року.

Згідно інформації Департаменту
архітектури, містобудування та
кадастру Вінницької міської ради від
10.04.2013 року, земельна ділянка на якій
розташований гараж відноситься до
земель територіальної громади міста.

Згідно ст. 24 Закону України «Про
планування та забудову територій»
фізичні особи, які мають намір
здійснити будівництво об»єктів
містобудування на земельних ділянках,
що належать їм на праві власності чи
користування, зобов»язані отримати від
виконавчих органів відповідних рад
дозвіл на будівництво об»єкта
містобудування.

Вінницькою міською радою рішення про
передачу ОСОБА_1 у власність або
користування земельної ділянки біля
будинку АДРЕСА_1 не приймалось.

Згідно ст. 212 ЗК України самовільно
зайняті земельні ділянки підлягають
поверненню власникам землі або
землекористувачам без відшкодування
затрат, понесених за час незаконного
користування ними. Приведення
земельних ділянок у придатний для
користування стан, включаючи знесення
споруд, здійснюється за рахунок
громадян, які самовільно зайняли
земельні ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

Статтею 12 ЗК України передбачено, що
розпорядження землями територіальної
громади, передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян, надання земельних ділянок у
користування із земель комунальної
власності належить до повноважень
міської ради.

Відповідно до ст. 142 Конституції
України право на землю комунальної
власності належить територіальним
громадам.

Приведення земельних ділянок у
придатний для користування стан,
включаючи знесення споруд,
здійснюється за рахунок громадян, які
самовільно зайняли земельні ділянки.

Отже, земельна ділянка, на якій
встановлено металеву конструкцію
(гараж), підлягає звільненню та
приведенню у придатний для
використання стан за рахунок ОСОБА_1

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. 376 ЦК України, ст. 24 Закону України
«Про планування та забудову
територій», ст. ст. 12, 83, 116, 125, 212 ЗК
України, ст. 1 Закону України «Про
державний контроль за використанням та
охороною земель», ст.ст. 10, 60, 213, 215, 224-226
ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_1 звільнити
самовільно зайняту земельну ділянку
біля будинку АДРЕСА_1 та привести її у
придатний для використання стан за
його рахунок шляхом знесення
металевого гаража, що позначений на
схемі під №2, виготовленій міським
комунальним підприємством
«Архітектурно-будівельний сервіс».

Стягнути з ОСОБА_1 га користь міського
комунального підприємства
«Архітектурно-будівельний сервіс»
витрати зі сплати судового збору в
розмірі 243,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яка подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення суду.

Позивач може подати апеляційну скаргу
на рішення суду протягом десяти днів з
дня отримання копії рішення суду.

Відповідач може подати апеляційну
скаргу на рішення суду протягом десяти
днів з дня постановлення ухвали про
залишення без задоволення заяви про
перегляд заочного рішення суду.

Суддя: