РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

Справа №668/2089/14-ц

Пров. №2/668/981/14

28.05.2014 р.

Суворовський районний суд м. Херсона у
складі:

головуючого судді - Гаврилова Д.В.,

при секретарі - Беріл А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданою смертю
внаслідок злочину,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3,
в якому з урахуванням заяви про
збільшення позовних вимог просили
стягнути з відповідача на користь
ОСОБА_2 31394,52 грн. (15723,12 грн. - витрати на
поховання та спорудження пам'ятника;
2865,82 грн. - 3% річних; 8755,58 грн. -
інфляційні втрати; 4500 грн. - витрати на
правову допомогу) на відшкодування
матеріальної шкоди, завданої смертю
внаслідок злочину, та 150000 грн. на
відшкодування моральної шкоди, а також
стягнути з відповідача на користь
ОСОБА_1 150000 грн. на відшкодування
моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 09.12.2006
року внаслідок порушення правил
дорожнього руху ОСОБА_3 здійснив наїзд
на ОСОБА_4 (доньку ОСОБА_1 та сестру
ОСОБА_2), яка від отриманих тілесних
ушкоджень померла.

За фактом ДТП було порушено
кримінальну справу за ознаками
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК
України. Ухвалою Суворовського
районного суду м. Херсона від 26.11.2013
року, залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Херсонської області
від 27.01.2014 року, відповідача звільнено
від кримінальної відповідальності на
підставі Закону України «Про
амністію». Вина відповідача у
порушенні правил дорожнього руху
підтверджується доказами, долученими
до матеріалів кримінального
провадження.

Смертю ОСОБА_4 позивачам заподіяно
шкоду, яку відповідач відмовляється
відшкодовувати добровільно, що змусило
їх звернутись до суду за захистом.

В судовому засіданні позивачі та їх
представник позовні вимоги з
урахуванням заяви про їх збільшення
підтримали в повному обсязі, просили їх
задовольнити з підстав, зазначених у
позові.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про розгляд справи
повідомлявся неодноразово.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
просив відмовити в їх задоволенні.
Пізніше він перестав з'являтись,
причини неявки суду не відомі,
письмових заперечень до суду не
надходило.

Враховуючи те, що участь в судовому
засіданні є правом сторони, а не її
обов'язком, а також те, що позивачі не
заперечували проти заочного розгляду
справи, суд визнав за можливе
розглядати справу за відсутності
відповідача та його представника на
підставі наявних доказів.

Заслухавши позивачів та їх
представника, дослідивши письмові
докази у справі та оцінивши їх в
сукупності, суд вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам, а також
шкода, завдана майну фізичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначено,
що шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1192 ЦК України з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі або
відшкодувати завдані збитки у повному
обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 1201 ЦК України особа, яка
завдала шкоди смертю потерпілого,
зобов'язана відшкодувати особі, яка
зробила необхідні витрати на поховання
та на спорудження надгробного
пам'ятника, ці витрати.

Судом встановлено, що 09.12.2006 року
близько 14.00 годин ОСОБА_3, керуючи
технічно справним автомобілем «CHEVROLET
NIVA 212300», державний номер НОМЕР_1,
рухаючись по пр. Ушакова в м. Херсоні зі
сторони вул. Декабристів, у напрямку
вул. Маяковського, в районі перехрестя
з вул. Бєлінського, порушив вимоги п.п.
12.1 та 18.4 ПДР України, проявив
неуважність та безпечність до
дорожньої обстановки яка склалася,
щодо наявності невстановленого
автомобіля, який зупинився перед
пішоходом, та проявив злочинну
недбалість не переконавшись в тому, що
на пішохідному переході немає
пішоходів, внаслідок чого здійснив
наїзд на пішохода ОСОБА_4, яка
перетинала проїзну частину по
пішохідному переходу з права на ліво по
ходу руху автомобіля. В наслідок
дорожньо-транспортної події пішоходу
ОСОБА_4 спричинено тяжкі тілесні
ушкодження, внаслідок яких настала
смерть останньої.

Ухвалою Суворовського районного суду
м. Херсона від 26.11.2013 року, залишеною без
змін ухвалою апеляційного суду
Херсонської області від 27.01.2014 року,
ОСОБА_3 звільнено від кримінальної
відповідальності за вчинення злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, на
підставі ст. 1 п «в» Закону України «Про
амністію» від 12.12.2008 року та закрито
кримінальне провадження.

Вина ОСОБА_3 у виникненні ДПТ, в
наслідок якого ОСОБА_4 отримала тілесні
ушкодження, які спричинили її смерть,
підтверджується доказами, долученими
до матеріалів справи та зібраними в
ході досудового розслідування у
кримінальному провадженні № 0000145,
зокрема, протоколом огляду місця ДТП
від 09.12.2006 року (оглянуто місце події,
зафіксовано сліди ДПТ та встановлено,
що відповідач керував автомобілем
«CHEVROLET NIVA 212300», державний номер НОМЕР_1);
висновком судово-медичної експертизи
№ 74/2753 від 22.01.2013 року (отримані тілесні
ушкодження ОСОБА_4 могли бути завдані в
результаті ДТП при зазначених
обставинах); висновком авто-технічної
експертизи № 632 від 21.03.2013 року
(визначено порушення ПДР з боку
відповідача).

Крім того, вина відповідача також
підтверджується показаннями свідків
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які були
допитані в судовому засіданні за
клопотанням представника позивачів та
підтвердили факт наїзду на пішохідному
переході автомобілю під керуванням
відповідача на дівчину - ОСОБА_4
Зазначені свідки також допитувались
під час досудового розслідування.

Таким чином, оцінивши докази в їх
сукупності, суд вважає, що з вини
відповідача 09.12.2006 року сталася
дорожньо-транспортна пригода, в
результаті якої ОСОБА_4 отримала
тілесні ушкодження, від яких
ІНФОРМАЦІЯ_2 наступила її смерть.

У зв'язку з тим, що в матеріалах цієї
справи, в матеріалах кримінального
провадження №0000145 та в матеріалах
справи № 668/148654/13-к відсутні докази, які
б підтверджували укладення
відповідачем договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, з відповідача на
користь ОСОБА_2 підлягають стягненню
понесені ним витрати, пов'язані зі
смертю ОСОБА_4

Визначаючи розмір матеріальної шкоди,
суд виходив з того, що відповідно до
матеріалів справи вона складається з
витрат на поховання та витрат на
правову допомогу при досудовому
розслідуванні.

Так, згідно квитанції № 164 від 12.11.2013
року, виданої Херсонською колегією
адвокатів, за ведення кримінальної
справи ОСОБА_2 сплачено 2000 грн.

Витрати на поховання суд визначив в
розмірі 11319,12 грн. (273 грн. - виніс тіла; 44
грн. - табличка, 154,12 грн. - розчистка
могили; 121,46 грн. - послуги моргу, 3118 грн. -
гроб, хрест, вінки; 445 грн. - катафалк; 289,54
грн. - копка могили; 1000 грн. - часткова
оплата пам'ятника (квитанція № 000054 від
26.11.2007 року на 2000 грн. врахована
частково, оскільки в ній зазначено
призначення платежу - оплата за 2
пам'ятника); 2000 грн. - часткова оплата
пам'ятника; 1374 грн. - часткова оплата
пам'ятника, 2500 грн. - встановлення
пам'ятника). Суд не врахував оплату в
розмірі 3404 грн., оскільки в квитанції №
46 від 05.08.2008 року зазначено призначення
платежу - оплата боргу, однак не
зазначено якого саме.

Отже, з відповідача на користь позивача
ОСОБА_2 підлягає стягненню матеріальна
шкода в розмірі 13319,12 грн.

При цьому суд вважає безпідставними
позовні вимоги в частині стягнення з
відповідача 3 відсотків річних та
інфляційних витрат відповідно до вимог
ст. 625 ЦК України. Оскільки за змістом
ст. 625 ЦК України йдеться про
відповідальність за невиконання
грошового зобов'язання. В даному
випадку йдеться про деліктні
правовідносини, за яких в результаті
неправомірних дій відповідача
позивачам завдано шкоди. Для стягнення
коштів у таких відносинах потрібно
встановити факт неправомірних дій,
визначити розмір шкоди, встановити
причинний зв'язок між шкодою та діями,
встановити вину, тобто говорити про
існування грошових відносин і про
обов'язок сторони сплатити кошти у
момент спричинення шкоди не можна. Тому
в задоволенні позову в цій частині слід
відмовити.

Щодо вимог про стягнення з відповідача
моральної шкоди слід зазначити
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Згідно вимог ч. 2 ст. 1168 ЦК України
моральна шкода, завдана смертю
фізичної особи, відшкодовується її
чоловікові (дружині), батькам
(усиновлювачам), дітям (усиновленим), а
також особам, які проживали з нею
однією сім'єю.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» роз'яснено, що під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній особі незаконними діями або
бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 9 цієї постанови
Пленуму розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
При цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

У зв'язку з тим, що належними та
допустими доказами було доведено те, що
з вини відповідача сталася
дорожньо-транспортна пригода, в
результаті якої загинула близька та
рідна позивачам людина, що відповідно
завдавало їм сильного душевного болю
та страждання, суд вважає, що вимоги в
цій частині є обґрунтованими.

Враховуючи обставини справи, суд
вважає, що з відповідача на користь
позивачів на відшкодування моральної
шкоди підлягає стягненню по 100000 грн.
кожному, що відповідатиме характеру та
обсягу страждань, яких вони зазнали
втративши доньку та сестру.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК
України з відповідача на користь
позивачів підлягають стягненню
понесені ними та документально
підтвердженні судові витрати, які
складаються з витрат на оплату
правової допомоги в сумі 2050 грн., по 1025
грн. кожному.

Крім того, у зв'язку з тим, що позивачі
на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України
«Про судовий збір» звільненні від
сплату судового збору, з відповідача в
дохід держави підлягають стягненню
судові витрати, які складаються з
судового збору в розмірі 3654 грн.

Керуючись ст.ст. 1166-1168, 1187, 1192, 1195, 1200, 1201
ЦК України, ст.ст. 11, 60, 88, 169, 209, 213-218, 224-233
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданою смертю
внаслідок злочину - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою:
АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_2 на
відшкодування матеріальної шкоди,
завданою смертю внаслідок злочину,
13319,12 грн.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою:
АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_2 на
відшкодування моральної шкоди,
завданою смертю внаслідок злочину, 100000
грн.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою:
АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1 на
відшкодування моральної шкоди,
завданою смертю внаслідок злочину, 100000
грн.

В іншій частині в задоволенні позову
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою:
АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2
судові витрати, які складаються з
витрат на оплату правової допомоги в
сумі 2050 грн., по 1025 грн. кожному.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою:
АДРЕСА_1, в дохід держави судові
витрати, які складаються з судового
збору в розмірі 3654 грн.

Заочне рішення суду може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому
ЦПК України. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку,
встановленому ЦПК України.

Згідно загального порядку оскарження,
дане рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Херсонської області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення суду набирає законної
сили відповідно до загального порядку,
встановленого ЦПК України, згідно
якого рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

СуддяГаврилов Д. В.