АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5712/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції
- Рунчева О. В. Доповідач - Прозорова
М.Л. Категорія 54
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року

16 червня 2014 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного

суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Каратаєвої Л.О.,
Козлова С.П.,

при секретарі: Панченко Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 23 квітня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
комунального закладу охорони здоров'я
"Нікопольська станція швидкої медичної
допомоги" Дніпропетровської обласної
ради про поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О
В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Нікопольського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від 23
квітня 2014 року та постановити нове
рішення по суті позовних вимог (т.2,
а.с.87-90).

Рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 23 квітня 2014 року відмовлено
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
КЗОЗ "Нікопольська станція швидкої
медичної допомоги" Дніпропетровської
обласної ради про поновлення на роботі
та стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу (т.2, а.с.75-82).

Як на підстави апеляційної скарги,
ОСОБА_2 посилається на те, що судом
порушені норми матеріального та
процесуального права, а також неповно
з'ясовані обставини, що мають значення
для справи (т.2, а.с.87-90).

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
залишенню без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно наказу від 17.09.2012 року позивач
ОСОБА_2 на підставі рішення
Нікопольського міськрайонного суду
Дніпропетровської області з 13.09.2012 року
був поновлений на роботі на посаді
водія санітарного автомобіля виїзної
бригади КЗОЗ "Нікопольська станція
швидкої медичної допомоги"
Дніпропетровської обласної ради (т.1,
а.с.3-4, а.с. зі звороту 28).

04.01.2013 року під час проведення
щозмінного передрейсового медичного
огляду у позивача фельдшером ОСОБА_3
був виявлений підвищений артеріальний
тиск 170/100, що на підставі спільного
наказу МОЗ України та Мінавтотрансу
України №299 від 24.12.1999 року "Про перелік
професій, на яких забороняється
працювати за станом здоров'я" є
медичним протипоказанням для допуску
на роботу, пов'язану з управлінням
спеціалізованого санітарного
автотранспорту швидкої медичної
допомоги.

Результати проведеного щозмінного
передрейсового огляду водія ОСОБА_2,
фельдшер ОСОБА_3 зафіксував в журналі
щозмінного передрейсового та
післярейсового медичних оглядів
водіїв (т.1, а.с.40).

За результатами проведеного
щозмінного передрейсового медичного
огляду позивач наказом №3 від 04.01.2013
року Головного лікаря КЗОЗ
"Нікопольська станція швидкої медичної
допомоги" був відсторонений від роботи
по управлінню спеціалізованим
автотранспортом швидкої медичної
допомоги за станом здоров'я 04.01.2013 року
та терміново направлений для
проходження обов'язкового медичного
огляду до міської поліклініки №4 (т.1,
а.с.11).

Крім того, позивач при повторному
влаштуванні на роботу розпорядженням
адміністрації був направлений для
проходження обов'язкового медичного
огляду, оформлення та отримання
особової медичної книжки у відділенні
профілактичних медичних оглядів
міської поліклініки №4, оскільки
згідно п.19 "Правил проведення
обов'язкових профілактичних медичних
оглядів працівників окремих професій,
виробництв та організацій, діяльність
яких пов'язана з обслуговування
населення і може призвести до
поширення інфекційних хвороб"
затверджених наказом МОЗ України від
23.07.2002 року №280 працівники, які не
пройшли обов'язкових профілактичних
медичних оглядів у встановлений термін
до роботи не допускаються.

Але позивач розпорядження
адміністрації не виконав, особову
санітарну книжку до 04.01.2013 року не
надав.

У зв'язку з цим, наказом №3 від 04.01.2013
року "Про відсторонення від роботи за
станом здоров'я водія санітарного
автомобіля швидкої медичної допомоги"
ОСОБА_2 повторно та терміново був
направлений для проходження
обов'язкового медичного огляду та
оформлення особової санітарної книжки
у відділення профілактичних медичних
оглядів міської поліклініки №4 (т.1,
а.с.11).

Судом встановлено, що з 05.01.2013 року до
15.01.2013 року ОСОБА_2 на роботу не
з'являвся. 15.01.2013 року ОСОБА_2 був
викликаний головним лікарем для
надання пояснень щодо невиходу на
робоче місце, але позивач відмовився
надати пояснення, про що був складений
відповідний акт (т.2, а.с.42). Після цього
ОСОБА_2 до 24.01.2013 року не виходив на
роботу, будь-яких пояснень від нього не
надходило.

Крім того комісією у складі голови
комісії - головного лікаря КЗОЗ
"Нікопольська станція швидкої медичної
допомоги" ОСОБА_4 членів комісії:
заступника головного лікаря з медичної
роботи - ОСОБА_5, юриста - ОСОБА_8.,
секретаря - ОСОБА_9. 18.01.2013 року та 23.01.2013
року були здійснені виїзди за адресою:
АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_2 з
метою отримання пояснень з приводу
невиходу його на роботу без поважних
причин, але двері ніхто не відчинив про
що були складені акти від 18.01.2013 року та
від 23.01.2013 року (а.с.43-44).

Наказом головного лікаря КЗОЗ
"Нікопольська станція швидкої медичної
допомоги" №29 від 24.01.2013 року ОСОБА_2 був
звільнений з посади водія санітарного
автомобіля швидкої медичної допомоги
за п.4 ст. 40 КЗпП України за прогул без
поважних причин з 24.01.2013 року (т.1, а.с.12).

06.02.2013 року позивач з'явився на виклик
головного лікаря КЗОЗ "Нікопольська
станція швидкої медичної допомоги" для
отримання трудової книжки, але
відмовився ставити підпис про
ознайомлення з наказом про звільнення,
копію якого позивач отримав поштою, про
що комісією був складений відповідний
акт від 06.02.2013 року (т.1, а.с.45).

За таких обставин, в силу діючого
законодавства, а саме: п.4 ст. 40 КЗпП
України, п.24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 06.11.1992
року "Про практику розгляду судами
трудових спорів" суд першої інстанції
прийшов до обґрунтованого висновку про
відмову у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2, оскільки у позивача були
відсутні поважні причини відсутності
на робочому місці протягом десяти
робочих змін (т.1, а.с.12, об.) і вказане
являється прогулом.

Доводи ОСОБА_2 стосовно того, що пройти
медичний огляд позивач не зміг у
зв'язку із тим, що при проходженні
медичного огляду необхідно мати
сертифікати професійної придатності
нарколога та психіатра за які
відповідач не перерахував кошти, є
необґрунтованими, оскільки ці
свідчення спростовуються наданими
представником відповідача медичною
довідкою про проходження ОСОБА_2
обов'язкових попереднього та
періодичного психіатричних оглядів та
сертифікатом про проходження
профілактичного наркологічного огляду
ОСОБА_2 (т.1, а.с.75) та поясненнями свідка
ОСОБА_6 та свідка - голови комісії по
медичному огляду водіїв міської
лікарні № 1 ОСОБА_7, який зазначив, що
оригінали сертифікатів про
проходження ОСОБА_2 психіатричного та
наркологічного огляду знаходяться в
шоферській комісії міської лікарні № 1
та на момент проходження медичного
огляду ОСОБА_2 були діючі.

Згідно відповіді головного лікаря КЗ
"Нікопольська міська лікарня №4" ДОР, в
проходженні профілактичного огляду
позивачу ніхто не відмовляв (т.1, а.с.13).

Крім того, для проходження загального
обов'язкового медичного огляду та
оформлення особової санітарної
медичної книжки не потрібно проходити
медогляд у психіатра та нарколога. (т.1,
а.с.14).

Доводи ОСОБА_2 про те, що він був
відсторонений від роботи та
направлений проходити медичний огляд
без строку його проходження, також є
необґрунтованими, оскільки вони
спростовуються наказом №3 від 04.01.2013
року, із якого вбачається, що позивач
був відсторонений від роботи по
управлінню спеціалізованим
автотранспортом швидкої медичної
допомоги за станом здоров'я на один
день - 04.01.2013 року (т.1, а.с.11).

Вирішуючи спір, який виник між
сторонами, суд першої інстанції в
достатньо повному обсязі з'ясував
права та обов'язки сторін, обставини
справи, перевірив доводи сторін та дав
їм належну правову оцінку, постановив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами та
поясненнями самих сторін.

Наведені в апеляційній скарзі інші
доводи не спростовують висновків
місцевого суду, зводяться до
переоцінки доказів і незгоди із
висновками суду щодо обставин справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України,
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Судом апеляційної інстанції не
встановлено порушень матеріального
або процесуального закону, які могли б
потягти за собою скасування рішення
суду першої інстанції в оскарженій
частині.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
є необґрунтованими, а рішення суду
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315,319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від 23
квітня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та протягом двадцяти днів
може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Судді: