Справа № 247/1282/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року Торезький міський суд
Донецької області в складі:

Головуючої - судді
Чапланової О.М.

При секретарі
Семенцовій І.В.

За участю: позивача
ОСОБА_1

Відповідача
ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Торез
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування моральної
шкоди, спричиненої ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_2 про відшкодування моральної
шкоди, спричиненої ДТП. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що 12 грудня 2013 року о 14
годині 50 хвилин відповідач, керуючи
автомобілем марки GEELY, державний номер
НОМЕР_2, при русі на кільці шахти 4/13 в м.
Макіївка, не вибрав безпечної
швидкості руху, не врахував дорожню
обстановку і зіткнувся з автомобілем
марки HYUNDAI, державний номер НОМЕР_3 на
якому позивач разом із сім`єю їхав у
місто Донецьк. Внаслідок ДТП
автомобіль позивача отримав значні
механічні пошкодження. Своїми діями
відповідач порушив положення п. 12.1 ПДР
України та був визнаний судом винним у
скоєнні правопорушення, передбаченого
ст. 124 КУпАП.

Своїми протиправними діями відповідач
спричинив йому та його сім`ї моральну
шкоду, яка виразилась в тому, що він
сильно переживав, зазнав нервовий
стрес у зв'язку з ДТП, що сталася з вини
відповідача. Відсутність коштів на
ремонт автомобіля змусило його
докладати додаткові зусилля для пошуку
грошових коштів, організації свого
життя і робочого процесу. Працюючи
менеджером в приватній компанії, він не
зміг би без автомобіля виконувати
посадові обов'язки, тому був вимушений
орендувати автомобіль. Крім того, він
був змушений змінити своє звичне життя,
відвідувати неодноразово ДАІ м.
Макіївки, страхову компанію винуватця
ДТП, експертні контори, юридичні
консультації, суди і додатково
організовувати свою трудову
діяльність.

Спричинену відповідачем моральну
шкоду позивач оцінив у 7700 грн.

Просить суд стягнути з відповідача у
відшкодування завданої йому моральної
шкоди 7700 грн.

Позивач в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав, дав
пояснення, аналогічні викладеним у
позові. Додатково пояснив, що тільки 18
березня 2014 року страхова компанія
перерахувала йому 80% страхового
відшкодування у зв'язку з пошкодженням
автомобіля. Він не міг чекати до цього
часу, оскільки поставив свій
автомобіль на ремонт ще 22 січня 2014 року,
тому був вимушений позичати гроші на
ремонт, який коштував 23 440 грн.
Зазначене заставило його нервувати,
переживати. Він потратив багато часу у
зв'язку з відвідуванням різних установ
для вирішення питань, пов'язаних з ДТП
та пошкодженням автомобіля. Просив
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Відповідач в судовому засіданні
пояснив, що вважає позовні вимоги
такими, що не підлягають задоволенню,
позивач не зазначив, яка саме шкода
спричинена його сім'ї, не зазначив
доказів у підтвердження переживань та
факту нервового стресу, чи звертався
він за медичною допомогою, чи докладав
додаткових зусиль по організації свого
життя та робочого процесу, чи було
обов'язковим укладення договору
користування автомобілем. Позивачем не
аргументовано розмір позовних вимог,
не указано з яких міркувань він виходив
при зазначенні моральної шкоди у
розмірі 7700 грн. Просив відмовити
позивачу у задоволенні позовних вимог
у повному обсязі.

На запитання головуючої відповідач
пояснив, що він згоден з тим, що в
результаті ДТП позивачу було
спричинено моральну шкоду, але не в
тому розмірі, якій визначив позивач.
Він не може оцінити спричинену
позивачу моральну шкоду, але вважає, що
максимальний розмір цієї шкоди складає
1 000 грн.

Вислухавши позивача, відповідача,
дослідивши матеріали справи, судом
фактично встановлено наступні
обставини.

У пункті 4 Постанови Пленуму Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01.03.2013року № 4 «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» зазначено, що
відповідно до частини четвертої статті
61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що
набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Згідно із постановою Торезького
міського суду Донецької області від 15
січня 2014 року (а.с. 3) - 12 грудня 2013 року о
14-50 годин ОСОБА_2, керуючи автомобілем
марки Джеллі, державний номерний знак
НОМЕР_2, при русі на кільці шахти 4/13 у м.
Макіївка, не вибрав безпечної
швидкості руху, не врахував дорожньої
обстановки та здійснив зіткнення з
автомобілем марки Хюндай, державний
номерний знак НОМЕР_3, внаслідок чого
транспортні засоби отримали механічні
пошкодження: автомобіль марки Джеллі,
державний номерний знак НОМЕР_2,
деформовано: передній бампер, передній
капот, розбита передня ліва фара;
автомобіль марки Хюндай, державний
номерний знак НОМЕР_3, деформовано:
заднє праве крило, задній бампер,
кришка багажнику, задня панель,
розбитий задній правий ліхтар. Своїми
діями ОСОБА_2 порушив п.12.1 ПДР України
та його дії було кваліфіковано за ст. 124
КУпАП. Згідно із указаною постановою
правопорушник в судовому засіданні
свою провину у скоєнні
адміністративного правопорушення
визнав повністю, просив строго його не
наказувати. Цією постановою ОСОБА_2
визнано винним у скоєнні
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП, та на нього накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 391 грн.

Вирішуючи позовні вимоги про
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої ДТП, суд виходить з
наступного.

Відповідно до ст. 16 ЦК України
відшкодування моральної шкоди є
способом захисту цивільних прав та
інтересів судом.

Відповідно до статті 23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає: 1) у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується
одноразово, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, заподіяна фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовуються особою, яка її завдала.

Згідно із ст. 1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди, тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку. Особа, яка
здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, відповідає за
завдану шкоду, якщо вона не доведе, що
шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу
потерпілого.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01.03.2013року № 4 «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» особою, яка
зобов'язана відшкодувати шкоду,
завдану джерелом підвищеної небезпеки,
є фізична або юридична особа, що на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди, позички тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку. Якщо особа під час
керування транспортним засобом має
посвідчення водія на право керування
транспортним засобом відповідної
категорії і реєстраційний документ на
транспортний засіб, переданий їй
власником або іншою особою, яка на
законній підставі використовує такий
транспортний засіб, то саме ця особа
буде нести відповідальність за
завдання шкоди (пункт 2.2 Правил
дорожнього руху України).

В судовому засіданні встановлено,
що порушення ОСОБА_2, якій 12 грудня 2014
року керував автомобілем марки GEELY,
державний номерний знак НОМЕР_2, що
належить йому на праві власності
(а.с.64-68), п. 12.1 Правил дорожнього руху
України згідно із яким під час вибору в
установлених межах безпечної
швидкості руху водій повинен
ураховувати дорожню обстановку, а
також особливості вантажу, що
перевозиться і стан транспортного
засобу, щоб мати змогу постійно
контролювати його рух, призвело до
зіткнення зазначеного автомобіля з
автомобілем марки HYUNDAI ACCENT,
реєстраційний НОМЕР_3, який належить на
праві власності ОСОБА_3, та яким на
законній підставі під час ДТП, що
сталася, керував ОСОБА_1 (а.с.63). В
результаті указаного зіткнення
автомобіль марки HYUNDAI ACCENT,
реєстраційний НОМЕР_3, отримав
механічні пошкодження, а саме:
деформовано: заднє праве крило, задній
бампер, кришка багажнику, задня панель,
розбитий задній правий ліхтар.

Судом встановлено, що у зв'язку із
дорожньо-транспортною пригодою, яка
сталася 12 грудня 2013 року з вини
відповідача, та пошкодженням
автомобіля марки HYUNDAI ACCENT,
реєстраційний НОМЕР_3, позивачу була
заподіяна моральна шкода, яка
складається з того, що в результаті
зазначеної ДТП автомобіль, яким
позивач керував на законній підставі,
було пошкоджено, позивач, який у період
з 16.12.2013 року по 14.04.2014 року працював у
ПАТ «Луцьк Фудз» на посаді менеджера зі
збуту (територіального), що передбачала
пересувний характер роботи у межах
Донецької області (а.с.51-55), був
позбавлений можливості користуватися
зазначеним автомобілем у зв'язку із чим
був вимушений користуватись
автомобілем, переданим йому на
підставі договору користування
автомобілем, укладеним 22 січня 2014 року
з ПП ОСОБА_4 (а.с.5-10). У зв'язку із
пошкодженням указаного автомобіля
було порушено нормальні життєві
зв'язки позивача, який був вимушений
займатись ремонтом автомобіля, був
позбавлений можливості користуватись
цим автомобілем, для організації свого
життя і життя своєї сім'ї після ДТП
позивачу знадобились додаткові
зусилля.

Пункт 2 постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995
року містить роз'яснення згідно з яким
спори про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди розглядаються,
зокрема, коли право на її відшкодування
безпосередньо передбачено нормами
Конституції або іншим законодавством.

У п.5 зазначеної постанови вказано,
що оскільки питання відшкодування
моральної шкоди регулюються
законодавчими актами, введеними у дію в
різні строки, суду необхідно в кожній
справі з'ясовувати характер
правовідносин сторін і встановлювати
якими правовими нормами вони
регулюються, чи допускає відповідне
законодавство відшкодування моральної
шкоди при даному виді правовідносин,
коли набрав чинності законодавчий акт,
що визначає умови і порядок
відшкодування моральної шкоди в цих
випадках, та коли були вчинені дії,
якими заподіяно цю шкоду.

Згідно п.9 цієї постанови розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

В судовому засіданні встановлено,
що позивачу винними діями відповідача
спричинено моральні страждання, які
підлягають відшкодуванню, але, позов у
цієї частині завищений і підлягає
частковому задоволенню у сумі 2 800 грн.,
з урахуванням конкретних обставин
справи, виваженості і справедливісті.

В інший частині позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, пп. 1 п.1.
ч.2 ст.4 ЗУ "Про судовий збір" від 08.07.2011 р.
№ 3674-VІ з відповідача необхідно
стягнути в дохід Торезького УК (м.
Торез) 22030001 судовий збір у сумі 243 грн. 60
коп.

Керуючись: ст.ст. 16, 23, 1167, 1187 ЦК
України, 10, 11, 15, 60, 79, 88, 209, 212, 214, 215, 223 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої ДТП, задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця міста Торез, Донецької
області, який зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_3, мешкає за адресою:
АДРЕСА_1, ідентифікаційний НОМЕР_4, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця
міста Балаклія, Харківської області,
який зареєстрований та мешкає за
адресою: АДРЕСА_2, ідентифікаційний
НОМЕР_6, моральну шкоду в розмірі 2 800
(дві тисячі вісімсот) грн.

У задоволенні позовних вимог в
іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід
Торезького УК (м. Торез) 22030001 судовий
збір у сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60
коп.

Рішення постановлене в нарадчій
кімнаті та проголошено вступну та
резолютивну частини в судовому
засіданні 04 червня 2014 року.

Рішення буде виготовлене в повному
обсязі 05 червня 2014 року.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга у Апеляційний суд Донецької
області через Торезький міський суд
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
О. М. Чапланова