АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №638/1993/13-ц
Провадження № 22-ц/790/3511/2014
1-ї інстанції: Задорожній
Категорія: звернення стягнення
Доповідач: Трішкова І.Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року Судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого
-Трішкової І.Ю.,

суддів:
Крилової Т.Г., Малінської С.М.,

при секретарі
- Гребенщиковій Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Дзержинського районного суду
м.Харкова від 06 червня 2013 року по справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль" в
особі Харківської обласної дирекції
до ОСОБА_4 про звернення стягнення на
предмет іпотеки,

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі
Харківської обласної дирекції
звернувся до суду з зазначеним позовом,
посилаючись на те, що 27.02.2007 р. між
Банком та ОСОБА_4 був укладений
кредитний договір № 014/1800/74/85161, у
відповідності до якого Відповідачу у
тимчасове користування на умовах
строковості, платності та цільового
характеру використання були надані
грошові кошти в сумі 171 700,00 доларів США
строком по 28.03.2027 р.

31.01.2008 був укладений ще один кредитний
договір № 014/1800/82/96993, згідно якому
Відповідачу у тимчасове користування
на умовах строковості, платності та
цільового характеру використання були
надані грошові кошти в сумі 184 620,00
доларів США строком по 31.01.2018 року.

Взятих на себе зобов'язань Відповідач
не виконує, в зв'язку з чим, станом на
04.02.2013р. виникла заборгованість, яка
становить 954 783,52 долара США, що за
офіційним курсом НБУ станом на 04.02.2013 р.
складає 7 673 724,68 грн.

28.03.2007 р. в рахунок забезпечення
позичальником будь-яких зобов'язань
передбачених кредитним договором
№014/1800/74/85161 між Банком та гр. ОСОБА_4 був
укладений іпотечний договір за №
014/1800/74/85161/1.

31 січня 2008 р. в рахунок забезпечення
позичальником будь-яких зобов'язань
передбачених кредитним договором №
014/1800/82/96993 між Банком та гр. ОСОБА_4 був
укладений договір наступної іпотеки за
№ 014/1800/82/96993/1.

Предметом іпотечного договору №
014/1800/74/85161/1 та договору наступної
іпотеки № 0147/1800/82/96993/1 була квартира
АДРЕСА_1 .

Позивач просив звернути стягнення на
предмет іпотеки в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором.
та стягнути судовий збір в розмірі 3441,00
грн..

Відповідач в судове засідання не
з'явився, тому судом було ухвалено
заочне рішення.

Рішенням Дзержинського районного суду
м.Харкова від 06 червня 2013 року позов
задоволено.

В рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_4 за кредитними договорами
звернуто стягнення на предмет іпотеки -
квартиру АДРЕСА_1 .

Також з ОСОБА_4 на користь банку
були стягнуті судові витрати у сумі 3441
грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду і постановити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, а також на
порушення гарантованого Конституцією
України права власності.

Судова колегія вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що
27.02.2007 р. між Банком та ОСОБА_4 був
укладений кредитний договір №
014/1800/74/85161, у відповідності до якого
Відповідачу у тимчасове користування
на умовах строковості, платності та
цільового характеру використання були
надані грошові кошти в сумі 171 700,00
доларів США строком по 28.03.2027 р.

31.01.2008 був укладений ще один кредитний
договір № 014/1800/82/96993, згідно якому
Відповідачу у тимчасове користування
на умовах строковості, платності та
цільового характеру використання були
надані грошові кошти в сумі 184 620,00
доларів США строком по 31.01.2018 року.

Взятих на себе зобов'язань Відповідач
не виконує, в зв'язку з чим, станом на
04.02.2013р. виникла заборгованість, яка
становить 954 783,52 долара США, що за
офіційним курсом НБУ станом на 04.02.2013 р.
складає 7 673 724,68 грн.

28.03.2007 р. в рахунок забезпечення
позичальником будь-яких зобов'язань
передбачених кредитним договором
№014/1800/74/85161 між Банком та гр. ОСОБА_4 був
укладений іпотечний договір за №
014/1800/74/85161/1.

31 січня 2008 р. в рахунок забезпечення
позичальником будь-яких зобов'язань
передбачених кредитним договором №
014/1800/82/96993 між Банком та гр. ОСОБА_4 був
укладений договір наступної іпотеки за
№ 014/1800/82/96993/1.

Предметом іпотечного договору №
014/1800/74/85161/1 та договору наступної
іпотеки № 0147/1800/82/96993/1 була квартира
АДРЕСА_1 .

З цих підстав суд першої інстанції
задовольнив в повному обсязі позовні
вимоги Банку і звернув стягнення на
предмет іпотеки.

З таким висновком суду погодитись не
можна, оскільки він зроблений з
порушенням норм процесуального права.

Згідно ст.41 Конституції України кожен
має право володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності. Право приватної
власності набувається в порядку,
визначеному законом. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право власності є
непорушним.

Аналогічні положення містить ст.321 ЦК
України, де зазначено, що ніхто не можу
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Суду надана копія рішення
Дзержинського районного суду м.Харкова
від 04.04.2011 року, відповідно до якого за
ОСОБА_2 визнано право особистої
власності на квартиру АДРЕСА_1.

З витягу про державну реєстрацію прав
вбачається, що право власності на
зазначену квартиру зареєстровано в
Державному реєстрі прав власності
29.12.2012 року за № 37075485.

Суд першої інстанції на вказані
обставини уваги не звернув, постановив
рішення, яким вирішено питання про
права та обов'язки ОСОБА_2 в той час, як
остання не була залучена до участі у
справі.

За таких обставин висновок суду щодо
наявності підстав для задоволення
позову Банку є передчасним.

Оскільки чинне цивільно-процесуальне
законодавство не передбачає
можливості залучення до розгляду у
справі співвідповідача на стадії
апеляційного провадження, у
задоволенні позову необхідно
відмовити з тих підстав, що рішенням
суду вирішено питання про права та
обов'язки ОСОБА_2, яка не була залучена
до участі у справі.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.307 ЦПК
України суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне скасувати рішення
суду першої інстанції, підставою для
чого є порушення судом норм
процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,307,309,314,319 ЦПК
України, судова колегія судової палати
з цивільних справ ,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Дзержинського районного
суду м.Харкова від 06 червня 2013 року
скасувати.

Публічному акціонерному
товариству "Райффайзен Банк Аваль" в
особі Харківської обласної дирекції в
задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення судової колегії набирає
чинності негайно, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня проголошення рішення.

Головуючий:

Судді: