УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2014 року

Харцизький міський суд Донецької
області в складі:

головуючого судді Сташків Н.М.,

при секретарі Боровко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Харцизька
Донецької області скаргу ОСОБА_1 на дії
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Харцизького міського управління
юстиції, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 30 травня 2014 року
звернулася до Харцизького міського
суду зі скаргою на дії державного
виконавця, вказуючи, що 26 травня 2014 року
їй стало відомо про наявність
постанови, винесеної 19 серпня 2013 року
державним виконавцем Досєгаєвою С.І.,
про відкриття виконавчого провадження
за судовим наказом Харцизького
міського суду від 25 серпня 2010 року про
стягнення з неї, ОСОБА_1, 355,95 гривень у
користь Обласного комунального
підприємства
«Донецьктеплокомуненерго» в особі
Виробничої одиниці
«Харцизьктепломережа». 29 квітня 2014
року в ході здійснення зазначеного
виконавчого провадження державним
виконавцем Волковою С.І. винесено
постанову про звернення стягнення на
заробітну плату, пенсію, стипендію чи
інші доходи боржника. Просить
зазначені постанови визнати
неправомірними, зобов'язати відділ
державної виконавчої служби
Харцизького міського управління
юстиції їх скасувати та винести
постанову про закінчення виконавчого
провадження, оскільки відповідно до
вимог ст. 22 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавчі
документи, зокрема й ті, що видані
судом, можуть бути пред'явлені до
виконання протягом року, а згідно зі ст.
30 цього закону виконавчі дії мають бути
проведені протягом шести місяців із
дня винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження. Беручи до
уваги, що зазначених вимог державним
виконавцем не дотримано, а відповідно
до ст. 49 Закону України «Про виконавче
провадження» виконавче провадження
підлягає закінченню в разі закінчення
строку, передбаченого законом для
відповідного виду стягнення, просить
її вимоги задовольнити.

В подальшому ОСОБА_1 подала уточнення
до скарги, в якому просить визнати
неправомірними дії державного
виконавця Волкової С.І., визнати
неправомірною постанову про звернення
стягнення на заробітну плату, пенсію,
стипендію чи інші доходи боржника від 29
квітня 2014 року та зобов'язати відділ
державної виконавчої служби
Харцизького міського управління
юстиції скасувати цю постанову й
винести постанову про закінчення
виконавчого провадження, посилаючись
на вимоги ст. ст. 30, 49 Закону України
«Про виконавче провадження».

У судовому засіданні ОСОБА_1 уточнені
вимоги скарги підтримала із викладених
у скарзі та уточненнях до неї мотивів
та просить задовольнити.

Державний виконавець Волкова С.І. в
судове засідання подала заяву про
розгляд справи у її відсутності та
письмові заперечення, згідно з якими
викладених у скарзі вимог не визнала,
покликаючись на те, що виконавчий лист
пред'явлено до виконання повторно,
оскільки 23 липня 2012 року він повернутий
стягувачу на підставі п. 5 ст. 47 Закону
України «Про виконавче провадження»,
що не позбавляло стягувача пред'явити
його до виконання повторно в строк до 23
липня 2013 року. 06 червня 2013 року стягувач
повторно звернувся з заявою про
виконання

рішення суду на підставі вказаного
виконавчого листа і 19 серпня 2013 року
державним виконавцем винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження. При здійсненні виконання
рішення 29 квітня 2014 року винесено
постанову про звернення стягнення на
заробітну плату, пенсію, стипендію чи
інші доходи боржника. При цьому сплив
шестимісячного строку, передбаченого
ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче
провадження» не є підставою закінчення
виконавчого провадження. З цих підстав
жодних порушень вимог закону при
винесенні оскаржуваної постанови не
вбачає, а тому просить в задоволенні
скарги відмовити.

Представник заінтересованої особи
Обласного комунального підприємства
«Донецьктеплокомуненерго» в особі
виробничої одиниці
«Харцизьктепломережа» Григор’єва І.О.
в судове засідання подала заяву, згідно
з якою просить у задоволенні скарги
відмовити, розглянувши справу в її
відсутності.

За вказаних обставин відповідно до ч. 2
ст. 386 ЦПК України суд вважає за можливе
розглянути справу у відсутності
державного виконавця та
заінтересованої особи.

При вирішенні скарги суд бере до уваги
такі обставини:

14 вересня 2010 року Харцизьким міським
судом Донецької області видано
виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1,
ОСОБА_3, солідарно, 355,95 гривень у
користь Обласного комунального
підприємства
«Донецьктеплокомуненерго» в особі
Виробничої одиниці
«Харцизьктепломережа».

Строк пред'явлення зазначеного листа
до виконання в ньому зазначено 3 роки з
дня набрання законної сили рішенням
суду - 07 вересня 2010 року, що відповідає
вимогам ст. 21 Закону України "Про
виконавче провадження" (в редакції,
чинній на дату видачі виконавчого
листа).

Як слідує з супровідного листа № 829/0231
Обласного комунального підприємства
«Донецьктеплокомуненерго» в особі
Виробничої одиниці
«Харцизьктепломережа» від 06 червня 2013
року, судовий наказ про стягнення з
ОСОБА_1 заборгованості повторно
пред'явлено стягувачем до виконання за
номером 660/п та отриманий відділом
державної виконавчої служби
Харцизького міського управління
юстиції 06 червня 2013 року.

19 серпня 2013 року державним виконавцем
Досєгаєвою С.І. винесена постанова про
відкриття виконавчого провадження.

29 квітня 2014 року в ході здійснення
зазначеного виконавчого провадження
державним виконавцем Волковою С.І.
винесено постанову про звернення
стягнення на заробітну плату, пенсію,
стипендію чи інші доходи боржника
ОСОБА_1

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний провести
виконавчі дії з виконання рішення
протягом шести місяців з дня винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження, а з виконання рішення
немайнового характеру - у двомісячний
строк.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про
виконавче провадження» заходами
примусового виконання рішень є: 1)
звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб; 2) звернення стягнення на
заробітну плату (заробіток),доходи,
пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення
в боржника і передача стягувачу певних
предметів, зазначених у рішенні; 4) інші
заходи, передбачені рішенням.

При цьому згідно зі ст. 68 Закону України
«Про виконавче провадження» стягнення
на заробітну плату, пенсію, стипендію
та інші доходи боржника звертається у
разі відсутності в боржника коштів на
рахунках у банках чи інших фінансових
установах, відсутності чи
недостатності майна боржника для
покриття в повному обсязі належних до
стягнення сум, а також у разі виконання
рішень про стягнення періодичних
платежів та стягнення на суму, що не
перевищує трьох мінімальних розмірів
заробітної плати.

За іншими виконавчими документами
державний виконавець має право
звернути стягнення на заробітну плату,
пенсію, стипендію та інші доходи
боржника без застосування заходів
примусового звернення стягнення на
майно боржника за письмовою заявою
стягувача.

Про звернення стягнення на заробітну
плату, пенсію, стипендію та інші доходи
боржника державний виконавець
виносить постанову, яка надсилається
для виконання підприємству, установі,
організації, фізичній особі, фізичній
особі - підприємцю за місцем отримання
боржником відповідних доходів.

Оцінивши обставини справи,
проаналізувавши вимоги чинного
законодавства, беручи до уваги,
відповідно до ст. 14 ЦПК України судові
рішення, які набрали законної сили, є
обов'язковими для виконання, а стаття 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод гарантує право
кожного на справедливий суд, що включає
в тому числі й виконання судового
рішення, суд вважає дії державного
виконавця щодо винесення постанови про
звернення стягнення на заробітну
плату, пенсію, стипендію чи інші доходи
боржника ОСОБА_1 правомірними.

Вказана постанова винесена з
дотриманням вимог ст. ст. 32, 68 Закону
України «Про виконавче провадження»,
зокрема в межах відкритого виконавчого
провадження, за наявності інформації
про вид та джерело доходу боржника, за
відсутності підстав для застосування
інших, передбачених ст. 32 вказаного
закону, заходів примусового виконання
рішення. Підстав для визнання вказаної
постанови неправомірною та її
скасування суд не знаходить.

При цьому суд не бере до уваги доводи
заявника ОСОБА_1 щодо винесення
постанови поза шестимісячним строком
здійснення виконавчого провадження,
що, на її переконання, є підставою для
закінчення виконавчого провадження,
оскільки з аналізу змісту Закону
України «Про виконавче провадження» не
вбачається, що закінчення строку
здійснення виконавчого провадження,
визначеного ч. 2 ст. 30 вказаного Закону є
підставою для припинення виконавчого
провадження. Зокрема, така підстава не
передбачена ст. 49 вказаного Закону як
підстава для закінчення виконавчого
провадження. А визначений цією статтею
перелік підстав є вичерпним.

Суд вважає, що незважаючи на обов'язок
державного виконавця провести
виконавчі дії протягом 6 місяців з дня
відкриття виконавчого провадження,
виконавчі дії повинні тривати до
повного виконання судового рішення, що
в свою чергу узгоджується з
положеннями ст.14 ЦПК України, ст.1
Закону України «Про виконавче
провадження».

Тому сплив шестимісячного строку
здійснення виконавчого провадження не
є підставою для закінчення виконавчого
провадження.

Також суд вважає безпідставними
посилання заявника на необхідність
закінчення виконавчого провадження на
підставі п. 6 ст. 49 Закону України «Про
виконавче провадження» - у зв'язку з
закінченням строку, передбаченого
законом для відповідного виду
стягнення, а саме шестимісячного
строку, визначеного ст. 30 цього Закону,
оскільки такий вид стягнення, як
стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги ніяким
строком не обмежено, законами України
будь-яких строків, які б омежували
можливість їх стягнення конкретним
відрізком часу, не визначено. Крім того,
поняття «строк для відповідного виду
стягнення» не є тотожним поняттю
«строк здійснення виконавчого
провадження».

За вказаних обставин суд приходить до
висновку, що при винесенні постанови
про звернення стягнення на заробітну
плату, пенсію, стипендію чи інші доходи
боржника ОСОБА_1 державний виконавець
Волкова С.І. діяла відповідно до закону,
в межах наданих нею повноважень та у
визначений законом спосіб.

Аналізуючи в сукупності викладені
обставини, досліджені докази та вимоги
чинного законодавства, суд приходить
до переконання про відсутність
порушень будь-яких прав та свобод
заявника ОСОБА_1, а тому в задоволенні
поданої нею скарги слід відмовити.

На підставі наведеного відповідно до
ст.19 Конституції України, ст. ст. 383 - 385
ЦПК України, ст. ст. 6, 11, 30, 49, 68 Закону
України «Про виконавче провадження»,
керуючись ст. ст. 209, 210, п. 27 ч. 1 ст. 293, ч. 2
ст. 294, ч. 1 ст. 296, ст. ст. 386 - 388 ЦПК України,
суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Харцизького міського управління
юстиції відмовити.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку на її оскарження.
Апеляційна скарга

подається Апеляційному суду Донецької
області суду через Харцизький міський
суд Донецької області протягом п'яти
днів з дня її проголошення. У разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя