Справа № 310/7862/13-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
міськрайонний суд Запорізької області
головуючого -судді Ліхтанської Н.П.
секретарі Олійник Н.М.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Бердянську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третіх осіб Бердянського
міського відділу УДМС України в
Запорізькій області, Органу опіки та
піклування виконавчого комітету
Бердянської міської ради про надання
дозволу на тимчасовий виїзд
неповнолітньої дитини за кордон без
Як вбачається з позовної заяви,
сторони: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у
шлюбі з 23.11.2007р. по 23.10.2012р. і у шлюбі
народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4. На
сьогодні дитина постійно мешкає з
матір'ю, знаходиться на її утриманні та
вихованні. Позивач самостійно
піклується про дитину, про її стан
здоров'я, фізичний, моральний та
духовний розвиток. Відповідач участі у
вихованні дитини не приймає, належним
чином матеріальної допомоги не надає.
Рідний дядько позивача ОСОБА_4, що
проживає в АДРЕСА_3, запросив її разом з
сином до себе в гості - до Російської
Федерації. Вони з сином тимчасово
бажають виїхати за кордон строком на
три, чотири тижні, а потім повернутися
до м. Бердянська, де мають постійне
місце проживання. На думку позивача
така подорож матиме позитивне значення
для духовного та фізичного розвитку
дитини, поліпшить її самопочуття та
психічний стан. У зв'язку з малолітнім
віком дитини, між матір'ю та сином існує
тісний взаємозв'язок, і їх розлучення
на час її подорожі до Російської
Федерації матиме негативний вплив на
психіку дитини. Крім того, залишитися з
біологічним батьком син не має
можливості, бо батько фактично не
приймає участі у його вихованні, уникає
спілкування з сином та позивачем, не
цікавиться їх життям, фінансовим
станом, не телефонує, не відвідує.
Позивач вважає, що така поведінка
відповідача шкодить інтересам дитини,
та заважає її всебічному та
гармонійному розвитку. У зв'язку з його
не бажання спілкуватися з нею та сином,
отримати його згоду, чи позитивну
відповідь стосовно тимчасового виїзду
малолітнього сина за межі держави
позивачу не представляється можливим.
Відповідач неодноразово вказував, що
йому байдуже на їх бажання здійснити
поїздку до Російської Федерації, тому
він будь -яким чином сприяти їм у цьому
не бажає, так само не буде вчиняти будь -
які дії щодо надання нотаріально
засвідченої згоди на тимчасовий виїзд
їх малолітнього сина за межі держави.
Однак така відсутність згоди
відповідача перешкоджає у
виготовленні документів для виїзду
дитини. У зв»язку з цим позивач просить
надати дозвіл неповнолітньому ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_4 народження, уродженцю м.
Бердянська Запорізької області
України на його тимчасовий виїзд з
України до Російської Федерації у
супроводі його матері ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_5 народження, без згоди
батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 народження.
У судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги в повному
обсязі і пояснила, що після розірвання
шлюбу син залишився проживати з нею,
вона піклується про нього, виховує його
та матеріально утримує. На теперішній
час позивач має бажання відвідати у
відпустці своїх родичів в Росії,
дядько, який її запрошував, помер
ІНФОРМАЦІЯ_7, але у неї ще є дядьки,
тітки та бабуся, які проживають в
м.Рязань, м.Брянськ. Тому позивач і
бажає, щоб дитина також відвідувала та
знала своїх родичів в Росії, але
відповідач після надання одного
дозволу на тимчасовий виїзд дитини,
більше не дає дозволу на тимчасовий
виїзд дитини за кордон, в той же час сам
дитиною не опікується, дитину не
утримує, не виховує, не спілкується з
дитиною, тому позивач і звернулася з
таким позовом до суду.
У судове засідання відповідач не
з"явився, причини неявки не повідомив,
заперечень проти позову не надав і
згідно ч. 4 ст.169 ЦПК України суд вважає
за можливе справу розглянути на
підставі наявних в ній доказів( заочне
рішення).

В судовому засіданні 11.11.2013р.
відповідач позов не визнав і зазначив,
що він бажає спілкуватися з дитиною ,
але йому не дають дитину, також він
виплачує аліменти та допомагає іншими
коштами, вважає, що позивач не має
фінансової можливості для виїзду за
кордрн, а також погано орієнтується в
чужих містах, тому він не бажає
надавати дозвіл на виїзд дитини.

Представник 3-ої особи: органу
опіки та піклування виконавчого
комітету Бердянської міської ради
Аліпова І.А. позов підтримав і не
заперечує проти надання дозволу
дитині на її тимчасовий виїзд з
України у Росії з матір»ю без згоди
батька, оскільки батько у судовому
засіданні дуже заперечував проти
позову, але вже декілька разів до суду
не з»являється, ніяких документів на
підтвердження своїх заперечень на
надав, а позивач опікується дитиною,
утримує її та виховує і дитині буде
корисно поспілкуватися з родичами за
кордоном.

Представник 3-ї особи
Бердянського міського відділу УДМС
України в Запорізькій області в судове
засідання не з»явився, в своїй заяві
проти позову не заперечує і просить
справу розглянути без нього.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення учасників
процесу, суд вважає позов
обгрунтованим і підлягаючим
задоволенню з наступних підстав:

Позивач, ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_5
народження, проживає на теперішній час
за місцем реєстрації за адресою:
АДРЕСА_1, працює в ВНКЦППСПТРУ
«Академія ремесел».

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6
народження, проживає за місцем
реєстрації за адресою: АДРЕСА_2

Сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2
перебували у шлюбі з 23.11.2007р. по 23.10.2012р.
і у шлюбі народився син ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується копією
свідоцтва про шлюб, копією свідоцтва
про народження дитини, копією рішення
про розірвання шлюбу. Після розірвання
шлюбу місце проживання дитини за усною
домовленістю сторін було визначено з
матір»ю ОСОБА_1, позивачем про справі.
Відповідач участі у вихованні дитини
не приймає, належним чином
матеріальної допомоги не надавав.

Рішенням Бердянського міськрайонного
суду від 15.08.2012р. з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 були стягнуті аліменти на
утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4
народження, в розмірі 1/4частини з усих
видів його доходу щомісячно, але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, що
підтверджується копією рішення суду
від 15.08.2012р.

На сьогодні дитина постійно мешкає з
матір'ю, знаходиться на її утриманні та
вихованні. Позивач самостійно
піклується про дитину, про її стан
здоров'я, фізичний, моральний та
духовний розвиток. Дитина відвідує
дитячий садок №36, що підтверджується
характеристикою від 21.01.2014р.

Позивач має родичів у Росії і
бажає, що її дитина спілкувалася з
ними.

Згідно ст.313 ЦК України фізична особа
має право на свободу пересування.
Фізична особа. яка досягла шістнадцяти
років, має право на вільний самостійний
виїзд за межі України. Фізична особа,
яка не досягла шістнадцяти років, має
право на виїзд за межі України лише за
згодою батьків (усиновлювачів),
піклувальників та в їхньому супроводі
або в супроводі осіб, які уповноважені
ними.

Відповідно до ст.4 Закону України
«Про порядок виїзду з України громадян
України», та відповідно до п.2-1 Правил
перетинання державного кордону
громадянами України, затверджених
постановою КМУ №57 від 27 січня 1995 року,
встановлено, що перетинання державного
кордону для виїзду за межі України
громадянами, які не досягли 16-річного
віку, здійснюється лише за згодою обох
батьків та в їх супроводі або в
супроводі осіб, уповноважених ними.

Підпунктом 3 п.2-2 вказаних Правил
передбачено, що виїзд за межі України
громадян, які не досягли 16 річного віку,
у супроводі одного з батьків або у
супроводі осіб, які уповноважені одним
з батьків за нотаріально посвідченою
згодою, здійснюється у разі
пред'явлення оригіналів документів або
їх нотаріально посвідчених копій,
зокрема рішення суду про надання
дозволу на виїзд за межі України
громадянина, який не досяг 16-річного
віку, без згоди та супроводу другого з
батьків.

Відповідно до Постанови КМУ №231 від
31.03.1995року «Про затвердження Правил
оформлення видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документу дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення»
оформлення проїзного документу
здійснюється на підставі заяви
батьків, а у разі, коли батьки не
перебувають у шлюбі, того з них, з ким
проживає дитина. За наявності
заперечень одного з батьків, документ
може бути оформлено на підставі
рішення суду.

Згідно ч.І та ч. 2 ст. 155 Сімейного
Кодексу України, здійснення батьками
своїх прав та виконання обов'язків
мають грунтуватися на повазі до прав
дитини та її людської гідності і
батьківські права не можуть
здійснюватися всупереч інтересам
дитини.

Враховуючи, що позивач має родичів у
Росії і бажає, щоб її дитина
спілкувалася з ними, і таке відвідання
друзів та родичів за кордоном
сприятиме зміцненню здоров'я дитини, її
фізичному та моральному розвитку, а не
можливість отримати від відповідача
дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за
кордон суперечить інтересам дитини,
також враховуючи, що відповідач не
надав конкретних заперечень проти
виїзду дитини за кордон, суд приходить
до висновку, що на теперішній час в
інтересах малолітньої дитини є
доцільним надати дозвіл на її
тимчасовий виїзд з України до
Російської Федерації у супроводі
матері ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 10,11,212-215,224-226 ЦПК
України, ст. ст.160,161 СК України,
ст.ст.1,2,З,4 Закону України «Про порядок
виїзду з України і в»їзду в Україну
громадян України», суд

В И Р
І Ш И В :

Надати дозвіл неповнолітньому
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 народження,
уродженцю м. Бердянська Запорізької
області України на його тимчасовий
виїзд з України до Російської
Федерації у супроводі його матері
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 народження, без
згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6
народження.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня оголошення .

Заочне рішення може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заява
про перегляд заочного рішення може
бути поданою протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

Суддя: Н. П. Ліхтанська