Справа № 285/1478/14-ц
провадження у справі № 2/0285/704/14
Новоград - Волинський міськрайонний
суд Житомирської області у складі
судді Романюк Юлії Геннадіївни, за
участі секретаря судового засідання
Медяної І.В. осіб, які беруть участь у
справі:
позивач: не прибула,
представник відповідача: не
розглянувши заочно у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства
«Новоград-Волинський м'ясокомбінат»
про стягнення заборгованості, -
Позивач звернулась в суд з позовом до
відповідача ПАТ «Новоград-Волинський
м'ясокомбінат» про стягнення
заборгованості по заробітній платі,
компенсації за невикористані відпуски,
середнього заробітку за час затримки
при звільненні та відшкодування
В обґрунтування позову зазначає, що з
04.04.1985 року по 15.03.2014 працювала у ПАТ
«Новоград-Волинський м'ясокомбінат»,
була звільнена через скорочення
чисельності штату працівників. На день
звільнення з роботи відповідач не
виплатив їй заробітну плату за січень
2014 року в сумі 580,49 грн., за березень
місяць 2014 року в розмірі 1518,13 грн.;
компенсацію за невикористані
відпустки за період з 10 лютого 2009 по 19
березня 2014 року на загальну суму 5229,82
грн. Оскільки, станом на день звернення
до суду відповідач не виплатив
належних їй коштів, вважає, що має право
на виплату середнього заробітку за
весь час затримки, який складає 1643,22
грн. В добровільному порядку
відповідач вказану заборгованість не
сплачує, що змусило позивача
звернутись до суду з даним позовом.
Окрім того порушенням трудових прав їй
завдано психологічних страждань та
переживань, в неї погіршився стан
здоров'я, витрачено багато коштів та
часу на лікування. А тому, позивач
просить стягнути з відповідача
моральну шкоду, розмір якої визначає в
Позивач у судове засідання не прибула,
у поданій до суду письмовій заяві
уточнила позовні вимоги та просить
стягнути з відповідача моральну шкоду
в розмірі 1000 грн., в іншій частині
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі та просить суд їх задовольнити;
справу розглянути у її відсутність,
проти винесення заочного рішення не
Відповідач в судове засідання не
прибув повторно, про час і місце
судового розгляду був повідомлений
вчасно та належним чином, однак про
причини неявки суду не повідомив,
заперечень проти позову та клопотань
про розгляд справи за його відсутності,
чи про відкладення розгляду справи не
За таких обставин, керуючись ч. 1 ст. 224
ЦПК України, суд вважає за можливе
розглянути справу у відсутності
відповідача та ухвалити заочне рішення
на підставі наявних у справі доказів,
оскільки позивач не заперечує проти
такого вирішення справи.
Враховуючи неявку в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК
України, повне фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
Повно і всебічно з'ясувавши фактичні
обставини даної справи, дослідивши у
судовому засідання всі матеріали та
письмові докази у їх сукупності та
співставленні на підставі чинного
законодавства, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги підлягають до
задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 04.04.1985
року по 15.03.2014 року працювала у ПАТ
«Новоград-Волинський м'ясокомбінат»
Наказом № 10 від 17.02.2014 р. позивача
звільнено з роботи із займаної посади
секретаря-друкарки через скорочення
чисельності працівників з 19.03.2014 року
на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України з
виплатою вихідної допомоги в розмірі
однієї середньої заробітної плати та
компенсації за невикористану
відпустку з 10.02.2009 року по 19.03.2014 року
За даними обліку відповідача,
заборгованість останнього по
заробітній платі позивачу за січень 2014
року становить 580 грн. 49 коп., за
березень 2014 року становить 1518 грн. 13
коп.; компенсація за невикористану
відпустку за період з 10.02.2009 року по
19.03.2014 року складає 5229 грн. 82 коп.
Станом на день звернення ОСОБА_1 до
суду, зазначені суми заборгованості
відповідачем останній не виплачено.
Середньоденний заробіток позивача
складає 60,86 грн. (а.с.10); середня зарплата
за жовтень-листопад 2013 року - 1852,73 грн
Дані обставини не оспорювались
сторонами та підтверджуються
дослідженими у судовому засіданні
матеріалами справи (а.с.3-15).
Спір, що виник між сторонами є трудовим,
спірні правовідносини регулюються:
Конституцією України, Кодексом законів
про працю України, Законом України «Про
оплату праці» №108/95-ВР від 24 березня 1995
року (в редакції з останніми змінами та
доповненнями, що діяла на момент
виникнення спірних правовідносин),
Законом України «Про відпустки»
№504/96-ВР від 15 листопада 1996 року (в
редакції з останніми змінами та
доповненнями, що діяла на момент
виникнення спірних правовідносин).
За змістом ст. 24 Закону України «Про
оплату праці» №108/95-ВР від 24 березня 1995
року, ст. 115 КЗпП України, заробітна
плата виплачується працівникам
регулярно в робочі дні у строки,
встановлені колективним договором, але
не рідше двох разів на місяць через
проміжок часу, що не перевищує 16
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП
України при звільнені працівника
виплата всіх сум, що належать йому від
підприємства проводиться в день
звільнення, в тому числі і грошова
компенсація за всі не використані ним
дні щорічної відпустки (ст. 83 КЗпП
України, ст. 24 Закону України «Про
відпустки» №504/96-ВР від 15 листопада 1996
року). Якщо працівник в день звільнення
не працював, то зазначені суми мають
бути виплачені не пізніше наступного
дня після пред'явлення звільненим
працівником вимоги про розрахунок.
Згідно ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п.20 постанови «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року -
установивши при розгляді справи про
стягнення заробітної плати у зв'язку із
затримкою розрахунку при звільненні,
що працівникові не були виплачені
належні йому від підприємства,
установи, організації суми в день
звільнення, коли ж він у цей день не
був на роботі, - наступного дня
після пред'явлення ним роботодавцеві
вимог про розрахунок, суд на підставі
ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника
середній заробіток за весь період
затримки розрахунку, а при не
проведенні його до розгляду справи - по
день постановлення рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в
цьому своєї вини. Сама відсутність
коштів у роботодавця не виключає його
За змістом статей 10, 11 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог або заперечень. Суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень;
доказування не може ґрунтуватись на
В трудових спорах обов'язок доведення
правомірності своїх дій та рішень
покладено на роботодавця.
Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтуються на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.
Судом встановлено і матеріалами
справи підтверджується, що відповідач
не здійснив вчасно розрахунок при
звільненні працівника - позивача у
справі, відповідно до ст. 116 КЗпП
України, що призвело до порушення
трудових прав останньої.
Враховуючи відсутність між сторонами
спору про розмір невиплачених належних
звільненому працівникові сум, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача про стягнення
заборгованості по заробітній платі,
компенсації за невикористані відпуски
є обґрунтованими, підтверджуються
належними доказами, а тому підлягають
Приймаючи до уваги вищевикладене,
оскільки відповідач вимог закону при
звільненні позивача не виконав, не
виплативши їй своєчасно
заборгованість по заробітній платі,
суд вважає вимоги позивача про
стягнення середнього заробітку за весь
час затримки розрахунку при звільненні
такими, що підлягають задоволенню та
стягує середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні у
розмірі 1643 грн. 22 коп. (27 (кількість днів
затримки розрахунку) х 60,86 грн. (розмір
середньоденного заробітку).
Разом з цим, на підставі ч. 1 ст. 237-1 КЗпП
України відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.
Оскільки наявна констатація порушення
трудових прав позивачки, суд приходить
до висновку про наявність моральної
шкоди, спричиненої останній
протиправними діями відповідача.
В позовній заяві позивач стверджує, що
невиплатою заробітної плати їй
заподіяно моральну шкоду, погіршився
стан її здоров'я, вона зверталась за
допомогою до медичного закладу,
витрачала кошти на лікування, на даний
час її визнано інвалідом третьої групи
загального захворювання (а.с.16-19).
Таким чином, суд дійшов висновку, що
відсутність роботи, яку позивач
втратила не за власним бажанням та
невиплата з вини відповідача належних
їй сум у строки передбачені чинним
законодавством, призвело до моральних
страждань з її боку, до погіршення
стану її здоров'я, втрати нормальних
життєвих зв'язків, а у зав'язку із
відсутністю заробітної плати, фактично
- до відсутності засобів до існування, а
відтак, і до нормального співжиття у
суспільстві. Для відновлення
попереднього нормального стану
необхідні тривалий час і зусилля.
При вирішенні питання про розмір
моральної шкоди, суд керувався
Постановою Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, а
саме п. 9, відповідно до якого розмір
відшкодування моральної шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних,
душевних, психічних), яких зазнав
позивач, характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховується стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін
у його життєвих і виробничих
стосунках, ступінь зниження престижу,
ділової репутації, час та зусилля,
необхідні для відновлення
Оцінюючи всі обставини справи в їх
сукупності, виходячи із засад
розумності, добросовісності,
виваженості, справедливості та
співмірності розміру грошового
відшкодування із заподіяною шкодою,
суд вважає за необхідне стягнути із
відповідача суму в розмірі 1000,00
гривень для відшкодування позивачу
моральної шкоди, як вона і просить.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону
України «Про судовий збір» від сплати
судового збору звільняються позивачі
за подання позовів про стягнення
заробітної плати, поновлення на роботі
та за іншими вимогами, що випливають із
трудових правовідносин.
В силу ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

Якщо в одній позовній заяві об'єднано
вимоги немайнового та майнового
характеру, судовий збір підлягає
оплаті за ставками, встановленими для
позовів як майнового, так і немайнового
характеру.

Згідно із зазначеними вимогами закону,
суд покладає на відповідача обов'язок
по сплаті судового збору відповідно
задоволених вимог.

Таким чином, судовий збір в сумі 487
(чотириста вісімдесят сім) гривень 20
копійок (з яких 243,60 грн. - за позовні
вимоги майнового характеру та 243,60 грн. -
за позовні вимоги немайнового
характеру - про стягнення моральної
шкоди) підлягає стягненню з
відповідача в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57-60, 88, 208, 209, 212-215,
218, 224-226 Цивільного процесуального
кодексу України, ст. ст. 83, 115, 116, 117, 232, 237-1
КЗпП України, ст. ст. 21, 24 Закону України
«Про оплату праці», ст. 24 Закону України
«Про відпустки», суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Новоград-Волинський
м'ясокомбінат» на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, заборгованість по
заробітній платі в загальній сумі 2098
(дві тисячі дев'яносто вісім) гривень 97
копійок, в тому числі: 580 грн. 49 коп.
заборгованість за січень 2014 року, 1518
грн. 13 коп. - за березень 2014 року; грошову
компенсацію за невикористані дні
щорічних відпусток за період з 10.02.2009
року по 19.03.2014 року в розмірі 5229 (п'ять
тисяч двісті двадцять дев'ять) гривень
82 копійки; середній заробіток за весь
затримки з виплати заробітної плати в
сумі 1643 (одна тисяча шістсот сорок три)
гривні 22 копійок, а всього - 8971 (вісім
тисяч дев'ятсот сімдесят одна) гривня 66
копійок.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Новоград-Волинський
м'ясокомбінат» на користь ОСОБА_1
моральну шкоду у сумі 1000 (одна тисяча)
грн.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Новоград-Волинський
м'ясокомбінат» на користь держави
судовий збір на загальну суму 487
(чотириста вісімдесят сім) гривень 20
копійок.

Рішення суду в частині стягнення
заробітної плати в межах суми платежу
за один місяць допустити до негайного
виконання.

Заочне рішення набирає законної сили
відповідно до загального порядку,
встановленого Цивільним процесуальним
кодексом України та може бути
переглянуте судом, який його
постановив, за письмовою заявою
відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку шляхом подачі
апеляційної скарги до апеляційного
суду Житомирської області через
Новоград-Волинський міськрайонний суд
протягом 10 (десяти) днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 (десяти)
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Ю.Г. Романюк