Справа № 1328/7411/12
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03 червня 2014 року

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Едера
П.Т.

при секретарі Карпин
Н.О., Репета К.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за позовною заявою прокурора
Шевченківського району м. Львова в
інтересах держави в особі Кабінету
Міністрів України, Державного
агентства лісових ресурсів України,
Львівської міської ради до ОСОБА_1,
Брюховицької селищної ради, треті
особи - відділ Держземагенства м.
Львова, приватний нотаріус Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
приватний нотаріус Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
Об'єднання Комітетів для євреїв
колишнього Радянського Союзу,
Представництво Об'єднання Комітетів
для євреїв колишнього Радянського
Союзу про скасування рішення, визнання
недійсними договори купівлі-продажу
земельної ділянки та поділу земельної
ділянки, визнати нечинним державний
акт на право власності на земельні
ділянки, витребування майна від
добросовісного набувача, та зустрічним
позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів
України, Державного агентства лісових
ресурсів України, Львівської міської
ради про визнання права власності на
земельну ділянку,-

у с
т а н о в и в:

Прокурор Шевченківського району м.
Львова в інтересах держави в особі
Кабінету Міністрів України, Державного
агентства лісових ресурсів України,
Львівської міської ради звернувся з
позовом до ОСОБА_1 та Брюховицької
селищної ради, в якому просить суд
поновити терміни для звернення до суду;
скасувати рішення Брюховицької
селищної ради № 618 від 23.10.2008 року «Про
виконання рішення Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 19.11.2004 року
(№2-3327/04); визнати недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки від
05.11.2008 року, зареєстрований в реєстрі за
№ 8676, укладений між Брюховицькою
Селищною радою та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Новобуддизайн»; визнати недійсним
договір купівлі-продажу земельної
ділянки від 25.12.2008 року, зареєстрований
в реєстрі за №10400, укладений між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Новобуддизайн» та
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в частині
передачі у власність ОСОБА_6 8275/18000
частин земельної ділянки загальною
площею 0,7931 га кадастровий
№:04:003:0062, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1;

визнати недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки від
11.06.2009 року, зареєстрований в реєстрі за
№2196, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_1, ОСОБА_13, ОСОБА_14
в частині передачі у власність ОСОБА_1
1501/7931 ідеальних частин земельної
ділянки кадастровий №:04:003:0062, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;
визнати недійсним договір поділу
земельної ділянки, що є спільною
частковою власністю від 10.07. 2009 року
зареєстрований в реєстрі за № 2742
укладений між ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_1, ОСОБА_13, ОСОБА_14; визнати
нечинними Державний акт на право
власності на земельну ділянку, виданий
ОСОБА_1 ЯЖ № 580876 від 06.08.2009 року та
витребувати в ОСОБА_1 земельну ділянку
площею 0,1501 га - кадастровий №
:04:003:0073 - державний акт серії ЯЖ
№580876 та зобов'язати повернути
земельну ділянку - у розпорядження
держави в особі Кабінету Міністрів
України.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що рішенням Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області 19.11.2004 року (№2- 2704) зобов'язано
Брюховицьку селищну раду прийняти
рішення про продаж ТзОВ
«Новобуддизайн» земельної ділянки
площею 8,8643 га. в АДРЕСА_1, яку
відповідно, орендував ТзОВ
«Новобуддизайн» для будівництва
дошкільного ортивно-навчального
центру та укласти з ТзОВ
«Новобуддизайн» договір
купівлі-продажу значеної земельної
ділянки.

На виконання рішень Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області Брюховицькою селищною радою
прийнято рішення № 618 від 23.10.2008 року.

На підставі зазначеного рішення між
Брюховицькою селищною радою та ТзОВ
«Новобуддизайн» укладено договір
купівлі-продажу від 05.11.2008 року
реєстровий № 8676 земельної ділянки
загальною площею 8,8643 га. що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, з яких: 1,8000 га. для
житлового будівництва, 7,0643 га. для
будівництва об'єктів дошкільного
спортивно-навчального центру.

В подальшому, ТзОВ «Новобуддизайн»
відчужив земельну ділянку площею 1,8000
га. для житлового будівництва
(кадастровий № :04:003:1605) на
підставі договору купівлі- продажу
земельної ділянки від 25.12.2008 року
укладеного з покупцями ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9. Згідно якого ОСОБА_6
переходить земельна ділянка площею 0,7931
га. та земельна ділянка площею 0,0344 га.

Крім цього, під час проведення
перевірки прокуратурою
Шевченківського району м. Львова
встановлено, що Товариство з обмеженою
відповідальністю «Новобуддизайн»
виключено з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців.

11.06.2009 року ОСОБА_6 на підставі договору
купівлі-продажу відчужив земельну
ділянку площею - 0,7931 га. (кадастровий №
:04:003:0062), яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 покупцям - ОСОБА_10
1503/7931 ідеальних часток, ОСОБА_11 1503/7931
ідеальних часток, ОСОБА_12 1503/7931
ідеальних часток; ОСОБА_1 : 501/7931
ідеальних часток; ОСОБА_13 1501/7931
ідеальних часток; ОСОБА_14 420/7931
ідеальних часток земельної ділянки.

В подальшому 20.07.2009 року ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_16, ОСОБА_1; ОСОБА_13; ОСОБА_14
уклали між собою договір про поділ
земельної ділянки, що є у спільній
частковій власності.

На підставі вищевказаних договорів
ОСОБА_1 06.08.2009 року зареєструвала право
власності на спірну земельну ділянку,
оформивши державний акт на право
власності на неї, а саме: площею 0,1501 га -
кадастровий № :04:003:0073 - державний
акт серії ЯЖ №580876.

Вищевказане рішення суду переглянуто
Мукачівським міськрайонним судом
Закарпатської області у зв'язку з
нововиявленими обставинами за заявою
заступника прокурора Львівської
області та 15.06.2010 року ухвалою
Мукачівського міськрайонного суду
Закарпатської області скасовано
вищевказане рішення Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 15.11.2004 року у справі №2-332704.

Мукачівський міськрайонний суд
Закарпатської області, як на підставу
скасування свого рішення від 15.11.2004
року зіслався на те, що рішенням
Шевченківського районного суду м.
Львова від 14.02.2005 року визнано
неправомірними та скасовано рішення
Брюховицької селищної ради №245 від
11.03.2004 року та №263 від 18.03.2004 року про
вилучення земельних ділянок, лісів 1
групи, в кварталі 44 Львівського
держлісгоспу загальною площею 19,1 га та
віднесення їх до земель селища
рекреаційного призначення.
Вищевказане рішення суду залишено без
змін ухвалою апеляційного суду
Львівської області від 25.04.2005 року,
ухвалою колегії суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного суду
України від 16.08.2005 року та ухвалою
Вищого адміністративного суду України
від 28.10.2009 року.

Як зазначено в позові, однією із
підстав скасування рішень
Брюховицької селищної ради №245 від
11.03.2004 року та №263 від 18.03.2004 року
Шевченківським районним судом м.
Львова зазначено порушення вимог п.9 ст.
149 ЗК України, відповідно до положень
якої, вилучення земельних ділянок
державної власності, які перебувають у
постійному користуванні, ліси першої
групи площею понад 10 гектарів, а також
земельні ділянки природоохоронного,
оздоровчого, рекреаційного
призначення належить виключно до
компетенції Кабінету Міністрів
України. Порядок погодження питань,
пов'язаних із вилученням цих земельних
ділянок встановлений ст. 151 ЗК України.

Прокурор вважає, що відповідач
добросовісно набула земельну ділянку
за рахунок Держави без достатньої
правової підстави, окрім цього, рішення
суду на підставі якого набуто спірні
земельні ділянки скасоване судом.
Оскільки, відповідач набула права
власності на спірне майно в осіб, які не
мали права його відчужувати, тобто не у
власника і не в особи, яка вправі була
розпоряджатися спірним майном, а
рішення судів, на підставі яких, право
власності на спірні землі перейшло до
ТзОВ Новобуддизайн» та ПП «Буддизайн»
скасовано, - спірне майно підлягає
поверненню законним власникам та
розпорядникам.

Крім цього у зв'язку із тим, що ухвала
Вищого адміністративного суду України,
якою рішення Шевченківського
районного суду м. Львова від 14.02.2005 року
залишено без змін, надійшла на адресу
прокуратури Львівської області лише
11.01.2010 року - остання була позбавлена
можливості подати позовну заяву у
встановлений законом строк та
пропустила терміни звернення до суду.

Відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду
із зустрічним позовом, в якому просить
суд постановити рішення, яким визнати
за нею право власності на земельну
ділянку площею 0,1501 га на АДРЕСА_1,
цільове призначення - для
громадсько-житлового будівництва,
кадастровий номер :04:003:0073, яка
належить їй, ОСОБА_1 згідно Державного
акту на право власності на земельну
ділянку серії ЯЖ № 580876 від 06.08.2009 року.

В обґрунтування позовних вимог
вказала, що вона, ОСОБА_1, є власником
земельної ділянки площею 0,1501 га в
АДРЕСА_1, кадастровий номер
:04:003:0073, що підтверджується
Державним актом на право власності на
земельну ділянку серії ЯЖ № 580876 від
06.08.2009 року, який зареєстрований в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за №02:09:438:00019 кн.
02-7.

При укладенні спірного договору
купівлі-продажу від 11.06.2009 року та
спірного договору про поділ земельної
ділянки від 10.07.2010 року сторонами
вказаних правочинів дотримано вимог
закону щодо форми та змісту договорів.

ОСОБА_1, зазначила, що є добросовісним
набувачем земельної ділянки площею 0,1501
га, кадастровий номер :04:003:0073, в
АДРЕСА_1, від якого вказана земельна
ділянка не може бути витребувана,
оскільки спірна земельна ділянка
набута нею у власність на підставі
договору купівлі-продажу від 11.06.2009
року, укладеного з продавцем - ОСОБА_6, у
якого на момент укладення договору та
його нотаріального посвідчення був
наявний чинний та не скасований
державний акт на земельну ділянку, який
посвідчував його право власності та,
відповідно, право розпорядження
земельною ділянкою. У зв'язку з цим,
вона, ОСОБА_1, не знала і не могла знати
про ймовірну відсутність у ОСОБА_6
права на відчуження земельної ділянки.
Крім того, незаконність набуття ОСОБА_6
права власності на відчужувану
земельну ділянку, частину з якої вона
набула у власність, не була встановлена
ні на момент укладення договору
купівлі-продажу від 11.06.2009 року, ні
станом на сьогодні, тобто, на її думку,
продавець також не знав і не міг знати
про те, що у майбутньому його право
власності може бути ос порене. Крім
того ОСОБА_1 зазначила, що набула у
власність вказану земельну ділянку на
підставі оплатного договору
купівлі-продажу від 11.06.2009 року, кошти
за придбану земельну ділянку сплатила
в повному обсязі. Спірна земельна
ділянка, яка раніше входила в склад
земельної ділянки, яка належала ОСОБА_6,
що також входила попередньо до
земельної ділянки, яка належала ТзОВ
«Новобуддизайн», була первісно
відчужена Брюховицькою селищною радою,
яка у відповідності до п. 12 Перехідних
положень ЗК України у редакції, чинній
з 01.01.2004 року до 01.01.2006 року, на момент
відчуження земельної ділянки була
наділена повноваженнями на її
розпорядження. Зазначене, на її думку,
свідчить про те, що земельна ділянка,
яка була відчужена Брюховицькою
селищною радою, частина з якої виділена
в належну їй земельну ділянку, вибула з
володіння законного розпорядника
майна - Брюховицької селищної ради, з її
волі, а тому вважає, що це виключає
можливість витребування спірної
земельної ділянки від неї, ОСОБА_1

У зв'язку із наведеними обставинами
ОСОБА_1 просить суд задовольнити її
зустрічний позов.

Прокурори Клак Ю.Г., Тарас С.Б., Мацюра
Я.Р. в судовому засіданні первісний
позов підтримали, зсилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві
та додаткових поясненнях на позов,
долучених до матеріалів справи,
просили первісний позов задовольнити,
а в задоволенні зустрічного позову
відмовити за безпідставністю позовних
вимог.

Представник Кабінету Міністрів
України Березюк С.Г., згідно
довіреності, копія якої міститься у
матеріалах справи, в судовому
засіданні первісний позов підтримав,
зсилаючись на обставини, викладені у
позовній заяві та в поясненнях,
долучених до матеріалів справи, просив
позов первісний позов задовольнити, в
задоволенні зустрічного позову
відмовити.

Представник Львівської міської ради
Гнатковська М.І., згідно довіреності,
копія якої міститься у матеріалах
справи, в судовому засіданні первісний
позов підтримала, зсилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві
та в поясненнях, долучених до
матеріалів справи, просила первісний
позов задовольнити, в задоволенні
зустрічного позову відмовити.

Представник позивача Державного
агентства лісових ресурсів України в
судове засідання не з'явився, хоча
належним чином був повідомлений про
час і місце судового розгляду справи.
Подав на адресу суду заяву про розгляд
справи за його відсутності. За таких
обставин суд вважає можливим розгляд
справи у його відсутності.

Відповідачка за первісним позовом
ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася,
хоча належним чином була повідомлена
про час і місце судового розгляду
справи, уповноважила ОСОБА_19
представляти її інтереси в суді. За
таких обставин суд вважає можливим
розгляд справи у її відсутності.

Уповноважений представник
відповідача за первісним позовом та
позивача за зустрічним, ОСОБА_19 в
судовому засіданні проти задоволення
первісного позову заперечила,
зсилаючись на обставини, викладені у
зустрічному позові, просила
задовольнити зустрічний позов, а у
задоволенні первісного позову
відмовити.

Представник відповідача Брюховицької
селищної ради Кубай Т.Є., згідно
довіреності, копія якої міститься у
матеріалах справи, в судовому
засіданні проти задоволення
первісного позову заперечив, давши
пояснення аналогічні обставинам,
викладеним у запереченнях на позовну
заяву, при вирішенні зустрічного
позову покладається на розсуд суду.

Представник третьої особи Управління
Держкомзему у м. Львові в судове
засідання не з'явився, хоча належним
чином були повідомлений про час і
місце судового розгляду справи. За
таких обставин суд вважає можливим
розгляд справи у його відсутності.

Треті особи - приватний нотаріус
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_3, приватний нотаріус
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, в судове засідання не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомлені про час і місце судового
розгляду справи. За таких обставин суд
вважає можливим розгляд справи у їх
відсутності.

Уповноважені представники залучених в
процесі розгляду справи третіх осіб
Об'єднання Комітетів для євреїв
колишнього Радянського Союзу,
Представництво Об'єднання Комітетів
для євреїв колишнього Радянського
Союзу Т. Могінська та Р.Шумелда
первісний позов в частині витребування
майна від добросовісного набувача,
підтримали вважаючи вимоги прокурора
підставними, висловили думку про
доцільність його задоволення, про, що
подали суду письмові пояснення. Щодо
участі їх довірителів, як третіх осіб у
цьому спорі, зазначили, що в процесі
дослідження з'ясовано, що у
північно-західному районі смт.
Брюховичі, а саме у 44 кварталі
Брюховицького лісництва виявлено
пам'ятку історії - історичне місце -
місце масових розстрілів і поховань
євреїв, що утворене в 1942 році. Таким
чином, треті особи зацікавлені у тому,
щоб на місці масових поховань євреїв
залишались лісові насадження, а спірна
земельна ділянка перебувала у
державній власності, з цільовим
призначенням «землі
історико-культурного призначення»,
оскільки лише таким чином, буде
забезпечене право національної
меншини на збереження національних
культурних традицій єврейського
народу, вшанування пам'яті загиблих; а
також забезпечення прав громадських
організацій на участь в охороні
культурної спадщини.

Заслухавши пояснення учасників
судового процесу, з'ясувавши дійсні
обставини справи, дослідивши зібрані
по справі докази, суд приходить до
висновку, що первісний позов підлягає
до часткового задоволення, а в
задоволенні зустрічного позову слід
відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
11.01.2010 року після отримання ухвали
Вищого адміністративного суду України,
якою рішення Шевченківського
районного суду м. Львова від 14.02.2005 року
за позовом прокурора Львівської
області до Брюховицької селищної ради
про визнання незаконними рішення № 245
від 11.03.2004 р. та рішення № 263 від 18.03.2004р.
9-ої сесії 24-го скликання Брюховицької
селищної ради, було залишено без змін,
прокуратура Шевченківського району м.
Львова дізналася про порушення
інтересів держави, а саме: вилучення з
державної власності земель
лісогосподарського призначення площею
понад 19 га. Відповідно до ст. 268 ЦК
України, позовна давність не
поширюється, зокрема на вимогу
власника або іншої особи про визнання
незаконним правового акта органу
державної влади, органу влади
Автономної республіки Крим або органу
місцевого самоврядування, яким
порушено його право власності або інше
речове право. Відтак суд вважає, що
прокуратурою Шевченківського району
м. Львова з поважних причин пропущено
строки звернення до суду з позовом про
витребування майна від добросовісного
набувача, а тому такий строк слід
поновити.

Як вбачається із матеріалів справи,
рішенням Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області 19.11.2004 року Брюховицьку селищну
раду було зобов'язано прийняти рішення
про продаж ТзОВ «Новобуддизайн»
земельної ділянки площею 8,8643 га в
АДРЕСА_1, яку ТзОВ «Новобуддизайн»
орендував для будівництва дошкільного
спортивно-навчального центру, та
укласти з ТзОВ «Новобуддизайн» договір
купівлі-продажу зазначеної земельної
ділянки.

На виконання рішень Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області Брюховицькою селищною радою
прийнято рішення № 618 від 23.10.2008 року.

На підставі зазначеного рішення між
Брюховицькою селищною радою та ТзОВ
«Новобуддизайн» укладено договір
купівлі-продажу від 05.11.2008 року
реєстровий № 8676 земельної ділянки
загальною площею 8,8643 га. що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, з яких: 1,8000 га. для
житлового будівництва, 7,0643 га. для
будівництва об'єктів дошкільного
спортивно-навчального центру.

В подальшому, ТзОВ «Новобуддизайн»
відчужив земельну ділянку площею 1,8000
га. для житлового будівництва
(кадастровий № :04:003:1605) на
підставі договору купівлі- продажу
земельної ділянки від 25.12.2008 року
укладеного з покупцями ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9. Згідно якого ОСОБА_6
переходить земельна ділянка площею 0,7931
га. та земельна ділянка площею 0,0344 га.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Новобуддизайн»
виключено з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців.

11.06.2009 року ОСОБА_6 на підставі договору
купівлі-продажу відчужив земельну
ділянку площею - 0,7931 га. (кадастровий №
:04:003:0062), яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 покупцям - ОСОБА_10
1503/7931 ідеальних часток, ОСОБА_11 1503/7931
ідеальних часток, ОСОБА_12 1503/7931
ідеальних часток; ОСОБА_1 : 501/7931
ідеальних часток; ОСОБА_13 1501/7931
ідеальних часток; ОСОБА_14 420/7931
ідеальних часток земельної ділянки.

В подальшому 20.07.2009 року ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_16, ОСОБА_1; ОСОБА_13; ОСОБА_14
уклали між собою договір про поділ
земельної ділянки, що є у спільній
частковій власності.

На підставі вищевказаних договорів
ОСОБА_1 06.08.2009 року зареєструвала право
власності на спірну земельну ділянку,
оформивши державний акт на право
власності на неї, а саме: площею 0,1501 га -
кадастровий № :04:003:0073 - державний
акт серії ЯЖ №580876.

Матеріалами справи встановлено, що
Мукачівським міськрайонним судом
Закарпатської області рішення
Мукачівського міськрайонного суду
Закарпатської області від 15.11.2004 року у
справі №2-332704 було переглянуто за
нововиявленими обставинами та
скасовано ухвалою від 15.06.2010 року.
Мукачівський міськрайонний суд
Закарпатської області, як на підставу
скасування свого рішення від 15.11.2004
року зіслався на те, що рішенням
Шевченківського районного суду м.
Львова від 14.02.2005 року визнано
неправомірними та скасовано рішення
Брюховицької селищної ради № 245 від
11.03.2004 року та №263 від 18.03.2004 року про
вилучення земельних ділянок, лісів 1
групи, в кварталі 44 Львівського
держлісгоспу загальною площею 19,1 га та
віднесення їх до земель селища
рекреаційного призначення.
Вищевказане рішення суду залишено без
змін ухвалою апеляційного суду
Львівської області від 25.04.2005 року,
ухвалою колегії суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного суду
України від 16.08.2005 року та ухвалою
Вищого адміністративного суду України
від 28.10.2009 року.

Як встановлено судом, 11.03.2004 року та
18.03.2004 року Брюховицька селищна рада,
розглянувши заяву Державного
лісогосподарського об'єднання
"Львівліс", прийняла рішення №245 та № 263
про вилучення земельних ділянок, лісів
1 групи, в кварталі 44 з держлісфонду
Брюховицького лісництва Львівського
держлісгоспу загальною площею 19,1 га і
віднесла їх до земель селища
рекреаційного призначення.

Як вбачається із матеріалів справи,
однією із підстав скасування рішень
Брюховицької селищної ради №245 від
11.03.2004 року та №263 від 18.03.2004 року,
Шевченківським районним судом м.
Львова було зазначено порушення вимог
п.9 ст. 149 ЗК України, відповідно до
положень якої, вилучення земельних
ділянок державної власності, які
перебувають у постійному користуванні,
ліси першої групи площею понад 10
гектарів, а також земельні ділянки
природоохоронного, оздоровчого,
рекреаційного призначення належить
виключно до компетенції Кабінету
Міністрів України.

Відповідно до ст. 3 Лісового Кодексу
України лісові відносини в Україні
регулюються Конституцією України,
Законом України "Про охорону
навколишнього природного середовища",
цим Кодексом, іншими законодавчими
актами України, а також прийнятими
відповідно до них нормативно-правовими
актами.

Лісові відносини, що виникають при
використанні землі, надр, вод, а також
відносини щодо охорони, використання й
відтворення рослинного та тваринного
світу, не врегульовані цим Кодексом,
регулюються відповідними
законодавчими актами.

Відповідно до п. 5 ст. 27 Лісового
Кодексу України Кабінет Міністрів
України у сфері лісових відносин,
зокрема, передає у власність, надає в
постійне користування для
нелісогосподарських потреб земельні
лісові ділянки площею більш як 1 гектар,
що перебувають у державній власності.

Згідно з пп. 4, 5 ст. 31 цього ж Кодексу
Рада Міністрів Автономної Республіки
Крим, обласні, Київська та
Севастопольська міські державні
адміністрації у сфері лісових відносин
у межах своїх повноважень на їх
території, зокрема, передають у
власність, надають у постійне
користування для ведення лісового
господарства земельні лісові ділянки,
що перебувають у державній власності,
на відповідній території (п. 4);
передають у власність, надають у
постійне користування для
нелісогосподарських потреб земельні
лісові ділянки площею до 1 га, що
перебувають у державній власності, на
відповідній території, а також у межах
міст республіканського (Автономної
Республіки Крим) та обласного значення
та припиняють права користування ними.

Згідно з п. 3 ст. 32 цього ж Кодексу
районні державні адміністрації у сфері
лісових відносин на їх території
передають у власність, надають у
постійне користування для
нелісогосподарських потреб земельні
лісові ділянки площею до 1 га, що
перебувають у державній власності, у
межах сіл, селищ, міст районного
значення та припиняють права
користування ними.

В судовому засіданні встановлено, що
оспорюване рішення Брюховицької
селищної ради № 618 від 23.10.2008 року,
прийняте на виконання рішення
Мукачівського міськрайонного суду
Закарпатської області від 19.11.2004 року
та договір купівлі-продажу від 05.11.2008
року, укладений між Брюховицькою
селищною радою та ТзОВ «Новобуддизайн»
у судовому порядку скасовані, що є
підставою для закриття провадження у
справі в у цій частині.

Таким чином, правові підстави, за яких
Брюховицька селищна рада
розпорядилась на користь ТзОВ
"Новобуддизайн" за договором 05.11.2008
року - відпали, що в свою чергу
свідчить про вибуття земельної
ділянки із власності держави поза її
волею і незаконність розпорядження
земельною ділянкою вказаним ТзОВ
«Новобуддизайн» на користь, у тому
числі, відповідача ОСОБА_1

Земельний кодекс, а саме ст. 128, визначає
підстави укладення договорів про
відчуження земель державної та
комунальної власності, серед яких, або
рішення повноважного органу, або
рішення суду, тобто допускається
наявність лише однієї з перелічених
підстав.

У пп. 1.2 вищевказаного Договору № 8676 від
05.11.2008 року зазначено, що підставою для
його укладення є рішення №618 22 сесії 5
скликання Брюховицької селищної ради
від 23.10.2008 року. Така підстава як судове
рішення в Договорі не обумовлена.

Оскільки продаж спірної земельної
ділянки здійснено на виконання рішення
селищної ради, а не рішення суду, а
відтак,суд вважає, що норма ч. 2 ст. 388 ЦК
України до застосування у спірних
правовідносинах не підлягає.

За таких обставин, питання виділення та
продажу земельних ділянок належало
розглядати у порядку встановленому
ст.ст. 127, 128, 151, 123 Земельного Кодексу
України, в редакції чинній на момент
прийняття рішення, п. 1 ч. 1 ст. 3, п. п. 3, 5 ч.
2 ст. 17 Закону України «Про основи
містобудування», з урахуванням
обставин, встановлених рішенням
Шевченківського районного суду м.
Львова від 14.02.2005 р. у справі № 2-38/2005,
що залишене без змін судами
апеляційної та касаційної інстанцій, а
саме того, що спірні землі є землями
державної власності, право
розпорядження якими належить виключно
Кабінету Міністрів України.

В силу вимог ч. 4 ст. 128 ЗК України, продаж
земельної ділянки державної та
комунальної власності, що не перебуває
у користуванні здійснюється після
розроблення та затвердження проекту
відведення земельної ділянки.

Отже, продаж земель, мав відбуватися в
загальному порядку, тобто із земель
комунальної власності та після
виготовлення проекту відведення
земельної ділянки із зміною її
цільового призначення, з виготовленням
містобудівної документації щодо
можливості використання спірних
земель для містобудівних потреб
(містобудівне обґрунтування); в
порядку, визначеному постановами КМУ №
677 від 26.05.2004 року та 427 від 31.03.2004р.

Проект відведення земельної ділянки не
виготовлявся. Доказів зміни цільового
призначення земельної ділянки
Брюховицька селищна рада не
представила.

Відповідно до частини п'ятої статті 12
ЦК України добросовісність набувача
презюмується. Якщо судом буде
встановлено, що набувач знав чи міг
знати про наявність перешкод до
вчинення правочину, в тому числі й те,
що продавець не мав права відчужувати
майно, це може свідчити про
недобросовісність набувача і є
підставою для задоволення позову про
витребування у нього майна.

Частиною 1 ст.1212 ЦК України передбачено,
що особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи без
достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути це майно. Особа
зобов'язана повернути майно і тоді,
коли підстава, на якій воно було набуте,
згодом відпала.

Крім цього відповідно п.10 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 9 від
06.11.2009р. «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», рішення суду
про задоволення позову про повернення
майна, переданого за недійсним
правочином, чи витребування майна із
чужого незаконного володіння є
підставою для здійснення державної
реєстрації права власності на майно, що
підлягає державній реєстрації, за
власником, а також скасування
попередньої реєстрації (статті 19, 27
Закону України від 1 липня 2004 року №
1952-IV "Про державну реєстрацію речових
прав на нерухоме майно та їх обмежень");
реституція як спосіб захисту
цивільного права (частина перша статті
216 ЦК) застосовується лише в разі
наявності між сторонами укладеного
договору, який є нікчемним чи який
визнано недійсним. У зв'язку з цим
вимога про повернення майна,
переданого на виконання недійсного
правочину, за правилами реституції
може бути пред'явлена тільки стороні
недійсного правочину.

Зважаючи те, що рішення Брюховицької
селищної ради від № 618 від 23.10.2008 року не
відповідає вимогам чинного
законодавства, Брюховицька селищна
рада не вправі була відчужувати спірну
земельну ділянку, оскільки не була її
власником та не могла нею
розпоряджатися, а рішення
Мукачівського міськрайонного суду
Закарпатської області від 19.11.2004 року
було скасовано самим же судом в порядку
встановленої процедури перегляду
судових рішень, то є підстави для
задоволення вимог про витребування
майна у добросовісного набувача -
спірне майно підлягає поверненню
законним власникам та розпорядникам.

У відповідності до ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Права особи, яка вважає себе власником
майна, не підлягають захисту шляхом
задоволення позову про визнання
недійсним правочину, стороною в якому
така особа не є, незалежно від того, чи
відповідає спірний правочин закону,
Захист прав такої особи можливий
шляхом пред'явлення віндикаційного
позову, якщо для цього є підстави,
встановлені в ст.388 ЦК України.

Позовні вимоги заявлені прокурором
Шевченківського району м. Львова з
метою захисту державних інтересів,
оскільки внаслідок оспорюваних
правовідносин незаконно вилучено з
державної власності земель
лісогосподарського призначення площею
понад 19 га.

Відповідно до п. 5 ст. 27 Лісового
Кодексу України Кабінет Міністрів
України, у сфері лісових відносин,
зокрема, передає у власність, надає в
постійне користування для
нелісогосподарських потреб земельні
лісові ділянки площею більш як 1 гектар,
що перебувають у державній власності.
Пунктом 9 ст.149 ЗК України, в редакції
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин, передбачалось, що
вилучення земельних ділянок державної
власності, які перебувають у
постійному користуванні, ліси першої
групи площею понад 1га, а також земельні
ділянки природоохоронного,
оздоровчого, рекреаційного
призначення належить виключно до
компетенції Кабінету Міністрів
України. Згідно з ст.ст. 13,17 ЗК України
повноваження стосовно розпорядження
землями державної власності належать
Кабінету Міністрів України.

Спірна земельна ділянка, до часу її
продажу Брюховицькою селищною радою,
перебувала у державній власності і
розпоряджатись нею вправі був Кабінет
Міністрів України.

Державне агентство лісових ресурсів
України є центральним органом
виконавчої влади, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра аграрної політики та
продовольства України, входить до
системи центральних органів
виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
лісового та мисливського господарства.

Стосовно порушення прав Львівської
міської ради, то відповідно до Проекту
організації і розвитку лісового
господарства, обліку лісового фонду,
державного лісового кадастру та
картографічних матеріалів і планшетів,
вказаний вище 44 квартал Брюховицького
лісництва Львівського держлісгоспу
відноситься до лісів населених пунктів
в межах Львівської міської ради. Спірна
земельна ділянка в смт. Брюховичі
відноситься до лісів з
рекреаційно-оздоровчими функціями для
мешканців м.Львова - членів
територіальної громади, і Львівська
міська рада у відповідності до ст. 10 ЗУ
«Про місцеве самоврядування в Україні»
є органом місцевого самоврядування в
Україні, що представляє територіальну
громаду м. Львова.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх
сукупності суд дійшов висновку, що
первинні позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню, а у
задоволенні зустрічного позову слід
відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК
України, суд, -

в и р і ш и в :

Первісний позов задовольнити частково.

Поновити терміни для звернення до суду.

Витребувати в ОСОБА_1 земельну ділянку
площею 0,1501 га - кадастровий №
:04:003:0073 - державний акт серії ЯЖ
№580876 та зобов'язати повернути
земельну ділянку - у розпорядження
держави в особі Кабінету Міністрів
України.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

В задоволенні зустрічного позову -
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Шевченківський районний суд м. Львова
шляхом подачі протягом десяти днів з
дня проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя: П. Т. Едер