АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22-ц/791/1819/2014
Головуючий в І інстанції: Стамбула Н.В.
Доповідач: Майданік В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року червня місяця 10 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справах апеляційного суду
Херсонської області в складі:

головуючого: Майданіка В.В.

суддів: Орловської Н.В.,

Кутурланової О.В.

при секретарі: Гончар К.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Комсомольського
районного суду м.Херсона від 29 квітня
2014 року у справі за позовом Барнич
Ірини Романівни, діючої в інтересах
публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "ПриватБанк", до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

01 серпня 2013 року Барнич І.Р., діюча
в інтересах публічного акціонерного
товариства "ПриватБанк" (далі - ПАТ
"ПриватБанк", банк), звернулась до суду з
вказаним позовом, вказуючи, що
відповідно до кредитного договору,
укладеного 19 вересня 2007 року між банком
та відповідачкою, банк надав останній
кредит в сумі 8640грн під 12% річних на
суму залишку заборгованості за
кредитом. Відповідачка підтвердила
свою згоду на те, що підписана заява
разом з Умовами надання кредиту
фізичним особам "Розстрочка" складає
між нею та банком кредитний договір.
Відповідачка своїх обов'язків по
поверненню кредиту не виконує, що
призвело до заборгованості, яка за
станом на 23 липня 2013 року складає
76375,19грн. і складається з:
заборгованості за кредитом в сумі
7307,49грн.; заборгованості по процентах
за користування кредитом 29768,41грн.;
заборгованості по комісії за
користування кредитом 4767,95грн.; пені за
несвоєчасність виконання зобов'язання
по договору - 30418,24грн.; 500грн. штрафу
(фіксована частина); 3613,10грн. штраф
(процентна складова). Просила стягнути
з відповідача на користь банку вказану
суму, а також судові витрати.

Рішенням Комсомольського
районного суду м.Херсона від 29 квітня
2014 року позов було задоволено частково,
суд вирішив стягнути з ОСОБА_2 на
користь ПАТ "ПриватБанк"
заборгованість за кредитним договором
в сумі 43910,02грн. та судові витрати в сумі
439,10грн. В іншій частині позовних вимог
відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить вказане рішення суду скасувати
і ухвалити нове, яким відмовити у
задоволені позову, посилаючись на
порушення норм матеріального і
процесуального права. Зокрема, вказала,
що суд не звернув увагу на те, що умови
надання споживчого кредиту не мають її
підпису, а також жодної ідентифікуючої
ознаки на предмет їх невід'ємності від
заяви позичальника. Крім того вказала,
що позивачем було розроблено в
односторонньому порядку дві редакції
умов надання кредиту, які істотно
відрізняються одна від одної, зокрема
щодо відповідальності сторін, п.5.1, 5.3,
порядку розрахунків, п.4.2. та інші, тому,
враховуючи ст.638 ЦК України, вважає
кредитний договір неукладеним. Також
вказала, що суд не звернув уваги на те,
що розрахунок заборгованості не
містить підпису особи, яка його склала,
не завірений печаткою банку. Крім того
вказала, що суд не врахував, що ставка
пені використана в розрахунку є
неузгодженою сторонами, оскільки її
розмір відрізняється в різних
редакціях умов про надання кредиту.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає на таких
підставах.

З матеріалів справи та встановлених
судом обставин вбачається наступне.

Згідно свідоцтву про шлюб від 19.02.2011
року ОСОБА_2 зареєструвала шлюб 19.02.2011
року, після реєстрації якого отримала
прізвище "ОСОБА_2" (а.с.35).

19.09.2007 року ОСОБА_2 звернулася до ЗАТ
"ПриватБанк" (після зміни найменування -
ПАТ "ПриватБанк") з заявою, в якій
просила надати їй строковий кредит в
сумі 8640грн. на строк 24 місяці з 19.09.2007 р.
по 19.09.2009 р. під 12% річних на суму залишку
заборгованості в обмін на зобов'язання
повернути кредит, сплатити відсотки,
винагороди та комісії, зазначені в
заяві та умовах надання споживчого
кредиту фізичним особам "Розстрочка"
(далі - умови) (а.с.8; 15-18).

Підписуючи вказану заяву, ОСОБА_2
підтвердила своїм підписом, що вона
ознайомилась із умовами, які були
надані у їй письмовій формі, і
погодилась на те, що ця заява разом з
умовами і Тарифами складає між нею та
банком кредитно-заставний договір.

Згідно до судового наказу, виданого
Комсомольським районним судом
м.Херсона 30.01.2009 року, з ОСОБА_2 стягнуто
на користь банку заборгованість за
кредитним договором від 19.09.2007 року за
станом на 12.12.2008 року в сумі 18296,44грн.
(а.с.51).

Відповідно до ухвали колегії суддів
апеляційного суду Херсонської області
від 05.12.2013 року у цій справі: було
скасовано ухвалу суду першої інстанції
від 08.11.2013 року про закриття
провадження у справі в частині
стягнення заборгованості за період з
13.12.2008 року по 23.07.2013 року, справу в цій
частині було направлено до суду першої
інстанції для продовження розгляду; в
іншій частині (тобто за період з 19.09.2007
року по 12.12.2008 року) ухвалу суду було
залишено без змін (а.с.80-81).

Під час розгляду справи в суді першої
інстанції представником позивача були
надані умови надання споживчого
кредиту фізичним особам, затверджені
наказом голови правління банку А.В.
Дубілетом №391 від 21.03.2006 року (а.с.111-117).

Згідно п.6.1, 6.3, 6.4., 6.5 зазначених умов
позичальник несе відповідальність за
порушення зобов'язання, зокрема
сплачує пеню у розмірі 1,25% від суми
простроченої заборгованості по
кредиту за кожен день прострочки у
випадку несвоєчасного погашення
заборгованості по кредиту. При
порушенні позичальником строків
платежів по будь-якому з грошових
зобов'язань, передбачених договором
більш ніж на 30 днів позичальник сплачує
штраф у розмірі 500грн. та 5% від суми
заборгованості. Нарахування неустойки
здійснюється протягом трьох років, а
позовна давність встановлена
сторонами тривалістю 5 років.

За розрахунком заборгованості, наданим
при поданні позову, станом на 23.07.2013
року відповідачка має заборгованість
перед банком у розмірі 76375,19грн., яка
складається з: заборгованості за
кредитом в сумі 7307,49грн.;
заборгованості по процентах за
користування кредитом 29768,41грн.;
заборгованості по комісії за
користування кредитом 4767,95грн.; пені за
несвоєчасність виконання зобов'язання
по договору - 30418,24грн.; 500грн. штрафу
(фіксована частина); 3613,10грн. штраф
(процентна складова) (а.с.5-6).

З уточненого розрахунку
заборгованості, наданого
представником банку в судовому
засіданні суду першої інстанції, з
урахуванням ще одного іншого
розрахунку, вбачається, що
відповідачка має заборгованість перед
банком за період з 12.12.2008 року у розмірі
57163,93грн., яка складається з:
заборгованості за відсотками -
25384,22грн., заборгованості з комісії -
2073,61грн., заборгованості з пені -
26507,82грн., штрафу 500грн. (фіксована
частина), штрафу - 2698,25грн (процентна
складова) (а.с.91, 97-98).

Суд повно, всебічно дослідив обставини
справи, дав належну оцінку зібраним у
справі доказам і на підставі ст.ст.1049,
1050, 1054 ЦК України прийшов до вірного
висновку про обґрунтованість позовних
вимог, оскільки ОСОБА_2 неналежним
чином виконувала свої зобов'язання за
кредитним договором, а банк за цим
договором має право на повернення
відсотків за користування кредитом,
комісії, пені та стягнення штрафу. При
цьому суд вважав за можливе зменшити
розмір стягнутої пені з 26507,82грн. до
13253,91грн.

Доводи апеляційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують.
Посилання заявника на те, що умови
надання споживчого кредиту не мають її
підпису, а також жодної ідентифікуючої
ознаки на предмет їх невід'ємності від
заяви позичальника спростовуються її
підписом про ознайомлення із даними
умовами, які були надані у їй письмовій
формі. Посилання заявника на те, що
позивачем було розроблено в
односторонньому порядку дві редакції
умов надання кредиту, які істотно
відрізняються одна від одної,
спростовується тим, що розрахунок
наданий представником відповідача,
здійснено на підставі умов надання
споживчого кредиту фізичним особам,
наданих під час розгляду справи в суді
першої інстанції.

Оскільки суд першої інстанції прийняв
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
тому відповідно до ст.308 ЦПК України це
є підставою для відхилення апеляційної
скарги та залишення рішення суду без
змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Комсомольського
районного суду м.Херсона від 29 квітня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і на неї може бути
подана касаційна скарга безпосередньо
до суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з моменту її
проголошення.

Головуючий:

судді: