Справа № 185/8513/14-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 вересня 2014 року
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області
головуючого судді - Шаповалової І.С.,
при секретарі Красуцькому Б.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.
В обґрунтування зазначеного позову вказали, що вони є власниками квартири АДРЕСА_1. Відповідачка за позовом є колишнім чоловіком позивачки ОСОБА_1 без реєстрації шлюбу, однак з квітня 2009 року за даною адресою не проживає, хоча є зареєстрованим. Просили суд усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом визнання відповідача такою особою, що втратила право користування житлом.
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомленим належним чином.
Суд, на підставі ст. 224 ЦПК України, ухвалює рішення при заочному розгляді.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Абзацом 7 ч. 1 ст. 3 Закону "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлено, що реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.
Зовнішнім проявом реалізації права користування квартирою, як місцем проживання, є реєстрація фізичної особи за адресою мешкання.
Згідно з п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).
Як вбачається з матеріалів справи, позивачі по справі є власниками квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 29 травня 2008.
Довідкою про склад сімї від 20.08.2014 року підтверджується, що до теперішнього часу відповідача з реєстрації не знято.
Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, тому суд приходить до висновку, що право позивача на користування належною йому квартирою порушено й потребує захисту шляхом визнання відповідача, такою особою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином, суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 391, 405 ЦК України, ст. ст. 5, 6, 7, 58, 59, 60, 88, 212, 213, 215, 224-228 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою № 26 в будинку 6/1 по вулиці Достоєвського в місті Павлограді Дніпропетровської області.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. С. Шаповалова