Справа № 274/6941/13-ц
Провадження № 2/0274/280/14
УХВАЛА

28.05.2014
м.
Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд
Житомирської області

в складі: головуючого судді Хуторної
І.Ю.,

з участю секретаря - Соломянюк Л.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Бердичеві
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про стягнення боргу за
договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Бердичівського
міськрайсуду перебуває справа за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
боргу за договором позики.

Позивач ОСОБА_3, громадянин
Федеративної Республіки Німеччина (
далі ФРН) пред'явив у Бердичівському
міськрайонному суді Житомирської
області позов до ОСОБА_4, громадянки
України, спадкоємця позичальника за
договором позики від 03.04.2008 року -
ОСОБА_7.

Представник відповідача ОСОБА_2 заявив
клопотання про направлення запиту до
компетентного органу України для
з'ясування інформації про
законодавство ФРН, що регулює
правовідносини щодо договору позики
між фізичними особами. Додав перелік
запитань, відповіді на які слід
з'ясувати. Серед запитань мають місце
запитання щодо порядку звернення до
спадкоємців позивальника за договором
позики.

Представник позивача ОСОБА_1 не
заперечив проти направлення запиту для
з'ясування змісту норм права ФРН, що
регулюють відносини щодо договору
позики. В частині з'ясування питань, що
регулюють спадкові правовідносини
заперечив.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України
«Про міжнародне приватне право» право,
що підлягає застосуванню до
приватноправових відносин з іноземним
елементом, визначається згідно з
колізійними нормами та іншими
положеннями колізійного права цього
Закону, інших законів, міжнародних
договорів України.

Виходячи з положень ст.. ст.. 32, 44 ЗУ „Про
міжнародне приватне право", зважаючи на
відсутність між позичальником та
позикодавцем домовленості про вибір
права, що підлягає застосуванню, до
договору позики слід застосовувати
норми права країни позикодавця, в
даному випадку право Федеративної
Республіки Німеччина.

Відповідно до ст. 47 ЗУ „Про міжнародне
приватне право" право, що
застосовується до договору згідно з
положеннями цього розділу, охоплює:
дійсність договору; тлумачення
договору; права та обов'язки сторін;
виконання договору; наслідки
невиконання або неналежного виконання
договору; припинення договору;
наслідки недійсності договору;
відступлення права вимоги та
переведення боргу згідно з договором.

З урахуванням положень статей 71, 72
цього Закону спадкові відносини
регулюються правом держави, у якій
спадкодавець мав останнє місце
проживання, якщо спадкодавцем не
обрано в заповіті право держави,
громадянином якої він був. Вибір права
спадкодавцем буде недійсним, якщо
після складання заповіту його
громадянство змінилося (ст. 70 ЗУ „Про
міжнародне приватне право").

Таким чином клопотання представника
відповідача підлягає задоволенню в
межах з'ясування питань, що стосуються
норм права щодо договору позики.

Щодо з'ясування питань тлумачення норм
спадкового права ФРН, зокрема, питання
з приводу форми вимоги до спадкоємців
боржника, межі відповідальності
спадкоємця, суд відмовляє, оскільки в
цій частині підлягає застосуванню
право України.

Статтею 8 ЗУ „ Про міжнародне приватне
право" передбачено, що при застосуванні
права іноземної держави суд чи інший
орган встановлює зміст його норм
згідно з їх офіційним тлумаченням,
практикою застосування і доктриною у
відповідній іноземній державі. З метою
встановлення змісту норм права
іноземної держави суд чи інший орган
може звернутися в установленому
законом порядку до Міністерства
юстиції України чи інших компетентних
органів та установ в Україні чи за
кордоном або залучити експертів.

У разі, якщо при розгляді справи з
іноземним елементом у суду виникне
необхідність у врученні документів
або отриманні доказів, у проведенні
окремих процесуальних дій за кордоном,
суд може направити відповідне
доручення компетентному органу
іноземної держави в порядку,
встановленому процесуальним законом
України або міжнародним договором
України (ч. 1 ст. 80 Закону).

Відповідно до ст. 415 ЦПК України у разі
якщо в процесі розгляду справи суду
необхідно вручити документи, отримати
докази, провести окремі процесуальні
дії на території іншої держави, суд
України може звернутися з відповідним
судовим дорученням до іноземного суду
або іншого компетентного органу
іноземної держави (далі - іноземний суд)
у порядку, встановленому цим Кодексом
або міжнародним договором, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України.

Відповідно до ст. 1 Європейської
конвенції про інформацію щодо
іноземного законодавства та
додатковий протокол до неї від 07.06.1968
Договірні Сторони зобов'язуються
надавати одна одній, відповідно до
положень цієї Конвенції, інформацію з
питань свого цивільного та торгового
законодавства і процесуального права в
цих галузях, а також з питань їхнього
судового устрою.

Запит про надання інформації містить
назву судового органу, від якого він
походить, а також виклад суті справи. В
ньому якнайточніше зазначаються
питання, з яких бажано отримати
інформацію щодо законодавства
запитуваної держави, і, якщо у
запитуваній державі існує більше
однієї правової системи, зазначається
правова система, про яку запитується
інформація. Запит містить також
виклад фактів, необхідних для його
належного розуміння і для складання
точної та недвозначної відповіді. З
метою роз'яснення змісту запиту, у разі
необхідності, можуть додаватися копії
документів ( ст. 4 Конвенції)

Відповідно до п. 6 ч.1 ст.201 ЦПК України
звернення із вказаним є підставою для
зупинення провадження в справі.

Керуючись ст.ст. 8 ЗУ „Про міжнародне
приватне право", 415, 416 ЦПК України, ст.1
„Європейської конвенції про
інформацію щодо іноземного
законодавства та додатковий протокол
до неї" від 07.06.1968 року, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання представника відповідача
задовольнити частково.

Направити до Міністерства юстиції
України доручення з метою отримання
інформації від компетентного органу
Федеративної Республіки Німеччина
щодо змісту норм права згідно з його
офіційним тлумаченням, практикою
застосування та доктриною, що
регулюють правовідносини стосовно
договору позики між громадянином
Німеччини ( позикодавцем) та
громадянином України (позичальником)
на суму 100 000 Євро, станом на квітень 2008
року. Слід з'ясувати відповіді на
наступні питання:

- У якій формі за законодавством
Федеративної Республіки Німеччина
укладається договір позики між
фізичними особами на суму 100 000 Євро
станом на квітень 2008 року?

- Які істотні умови договору
позики на суму 100 000 Євро, укладеного
між фізичними особами за
законодавством Федеративної
Республіки Німеччина станом на
квітень 2008 року? В який момент такий
договір вважається укладеним? Які
наслідки недодержання всіх істотних
умов такого договору позики ?

- У разі, якщо у договорі позики,
вказано двох позичальників, але підпис
є тільки одного позичальника, то чи є
такий договір чинним та укладеним
стосовного того позичальника який
підписав договір, відповідно до
законодавства Федеративної Республіки
Німеччина станом на квітень 2008 року?

- Яким доказом за законодавством
Федеративної Республіки Німеччина
підтверджується факт одержання
позичальником суми 100 000 Євро за
договором позики станом на квітень 2008
року?

- Чи може громадянин Федеративної
Республіки Німеччина передавати у
позику 100 000 Євро готівкою за
законодавством ФРН станом на квітень
2008 року?

- Якщо строк повернення позичених
коштів у розмірі 100 000 євро готівкою в
договорі не врегульовано, яким чином
згідно законодавства ФРН регулюється
питання повернення позичених коштів? В
якій формі пред'являється вимога про
повернення коштів?

- У разі, якщо договір позики
готівкою на суму 100 000 Євро викладений
німецькою мовою з позичальником, який є
громадянином України, то чи повинен
текст такого договору при його
укладенні бути перекладений на
українську мову?

- Який термін позовної давності за
законодавством Федеративної
Республіки Німеччина станом на квітень
2014 року передбачено за договором
позики, укладеним без визначення
строку повернення коштів? З якого часу
починає перебіг строку позовної
давності?

- Чи припиняє свою дію договір
позики у разі смерті позичальника?

До судового доручення додати копію
договору позики.

Провадження у справі зупинити до
надходження відповіді.

Ухвала в частині зупинення провадження
в справі може бути оскаржена до
Апеляційного суду Житомирської
області через Бердичівський
міськрайонний суд протягом 5 днів з дня
проголошення.

Суддя :
І.Ю. Хуторна