Справа № 466/1219/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29 травня 2014 року

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої - судді
Глинської Д.Б.

при секретарі
Цімурі Я.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання майна спільною сумісною
власністю, поділ майна подружжя,
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про стягнення коштів, -

в с
т а н о в и в:

25 лютого 2014 року позивач ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2
про визнання майна спільною сумісною
власністю, поділ майна подружжя.

В обґрунтування своїх позовних вимог
покликається на те, що 28.08.1993 року між
нею та відповідачем був укладений шлюб.
12.09.1997 року відповідач ОСОБА_2 в
інтересах подружжя уклав договір
купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1.
Право власності на вищевказану
квартиру відповідач зареєстрував
зареєстрував на себе у Львівському
обласному державному «БТІ та ЕО» та
отримав реєстраційне посвідчення від
23.10.1997 року серія КММ № 006062. Рішенням
Шевченківського районного суду м.
Львова від 12.12. 2013 року шлюб між
сторонами по справі було розірвано.
Оскільки дана квартира є спільною
власністю подружжя, а відповідач
добровільно відмовляється поділити
спільно нажите майно та визнати за
позивачем право власності на 1/2 частку
квартири, позивач змушена звернутися
до суду.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з
зустрічним позовом до ОСОБА_1 про
стягнення коштів.

В обґрунтування своїх позовних вимог
покликається на те, що за час шлюбу ним
була приватизована земельна ділянка
для будівництва та обслуговування
житлового будинку в смт. Запитів
Кам'янка - Бузького району Львівської
області та 22.11.1997 р. йому було видано
державний акт на право приватної
власності на землю. Відповідно до
чинного на цей час законодавства
вказана земельна ділянка була
роздільним майном подружжя. 03.06.2008 р.
дана земельна ділянка була відчужена
ОСОБА_2 за договором купівлі - продажу
за 160116 гривень (33000 дол. США). Частину від
даної суми коштів в розмірі 10000 дол. США
було використано на купівлі автомобіля
KIA Cee'd, кузов НОМЕР_2, двигун НОМЕР_3, 2008
року випуску, чорного кольору, р/н
НОМЕР_1. Відтак 11.06.2008 року було укладено
договір купівлі - продажу автомобіля №
ЛВ-0003428 з ТОВ «Український
автомобільний холдинг». За договором
вартість автомобіля становила 109180,00
грн. (23225 дол. США). Перший внесок
продавцю автомобіля в сумі 10000 дол. США
був сплачений 18.06.2008 р. і становив 43%
його вартості.. для сплати решти суми
було укладено кредитний договір від
18.06.2008 року з ВАТ «Ерсте Банк» на суму
13225 дол. США і цього ж дня було укладено
договір поруки. Право власності на
вищевказаний автомобіль було
оформлену на ОСОБА_1, однак в силу ст. 57
СК України, 43 % автомобіля є особистою
приватною власністю ОСОБА_2 Кредит за
автомобіль було виплачено до червня 2013
року за кошти, що були спільною
сумісною власністю подружжя. Відтак,
ОСОБА_2 належить 71,5 % вартості
автомобіля. З 23.09 по 04.10.2013 р. ОСОБА_2
перебував на лікуванні в м. Моршин, а
після цього дізнався, що ОСОБА_1 без
згоди ОСОБА_2 відчужила спірний
автомобіль невідомій особі. Таким
чином, ОСОБА_2 просить стягнути з ОСОБА_1
71,5 % вартості спірного автомобіля..

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому
засіданні первісні позовні вимоги
підтримала, давши пояснення аналогічні
тим, що викладені у поданому до суду
позові, проти задоволення зустрічного
позову заперечила.

Відповідач та його представник ОСОБА_4
в судовому засіданні проти первісного
позову заперечили, просили відмовити в
його задоволенні, зустрічний позов
підтримали.

Заслухавши пояснення сторін по справі,
з`ясувавши дійсні обставини справи,
права та обов`язки сторін, дослідивши
зібрані по справі докази, суд приходить
до висновку, що первісний позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

28.08.1993 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було
укладено шлюб, зареєстрований Відділом
ЗАГСу виконавчого комітету ЛМР,
актовий запис № 1938. Відповідно до
рішення Шевченківського районного
суду м. Львова № 466/8715/13-ц від 12.12.2013
вищевказаний шлюб розірвано.

Згідно договору купівлі - продажу
квартири від 12.09.1997 року, ОСОБА_2 придбав
квартиру АДРЕСА_1.

Згідно реєстраційного посвідчення
Львівського обласного державного БТІ
та ЕО серія КММ № 006062 право власності
на вищевказану квартиру зареєстровано
на ОСОБА_2

Відповідно до ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини самостійного заробітку
(доходу). Вважається, що кожна річ,
набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 61 СК України
об'єктом права спільної сумісної
власності є заробітна плата, пенсія,
стипендія, інші доходи, одержані одним
із подружжя. Згідно ч. 3 вищевказаної
статті якщо одним із подружжя укладено
договір в інтересах сім'ї, то гроші,
інше майно, в тому числі гонорар,
виграш, які були одержані за цим
договором, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК України
розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності на майно,
набуте за час шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 69 СК
України дружина і чоловік мають право
на поділ майна, що належить їм на праві
спільної сумісної власності, незалежно
від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу, є
їхньою спільною сумісною власністю,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у
разі поділу майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що
частки співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом.

Відповідно до п. 23 Пленуму ВСУ № 11 від
21.12.2007 року спільною сумісною
власністю подружжя, що підлягає поділу
можуть бути будь-які види майна, за
винятком тих, які згідно із законом не
можуть їм належати , незалежно від того,
на ім'я кого з подружжя вони були
придбані чи внесені грошовими
коштами, якщо інше не встановлено
шлюбним договором чи законом.

Судом встановлено, що спірна квартира
була придбана відповідачем під час
його перебування в шлюбі з позивачем за
грошові кошти подружжя ОСОБА_2 та
ОСОБА_1

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що
слід визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною
сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 та визнати за ОСОБА_1 право
власності на 1/2 частину вищевказаної
квартири та за ОСОБА_2 право власності
на 1/2 частину вищевказаної квартири, як
на майно, набуте подружжям під час
шлюбу.

Що стосується зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,
то суд приходить до висновку, що він не
підлягає до задоволення, виходячи з
наступного.

Відповідно до договору купівлі -
продажу № ЛВ-0003428 від 11 червня 2008 року,
ОСОБА_1 придбала у ТОВ «Український
автомобільний холдинг» автомобіль
марки KIA Cee'd, кузов НОМЕР_2, двигун
НОМЕР_3, 2008 року випуску, чорного
кольору. Сума договору склала 109180 грн.

Відповідно до договору поруки №
014//2332/5/18086/1 від 18 червня 2008 року,
укладеного між ВАТ «Ерсте Банк»
(кредитор), ОСОБА_1 (позичальник) та
ОСОБА_2 (поручитель), ОСОБА_1 отримала
кредит в сумі 13225 дол. США з кінцевим
терміном погашення до 17 червня 2015 року.

В судовому засіданні встановлено, що
даний кредит ОСОБА_1 отримала для
проведення повного розрахунку за
придбання вищевказаного автомобіля.
Окрім цього зобов'язання за даним
кредитом ОСОБА_1 виконала достроково
станом на червень 2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно ч. 4 вищевказаної статті,
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Однак твердження ОСОБА_2, що автомобіль
KIA Cee'd, кузов НОМЕР_2 було відчужено
ОСОБА_1 без його згоди та всупереч
інтересам сім'ї нічим не підтверджені.

В судовому засіданні встановлено, що
спірний автомобіль було відчужено у
вересні 2013 року. Однак за цей тривалий
час ОСОБА_2 не звертався з вимогою чи з
позовом до ОСОБА_1 про визнання
недійсним договору купівлі - продажу
вищевказаного автомобіля, чи стягнення
з ОСОБА_1 частини його вартості.

Окрім цього суд вважає, що вимога
ОСОБА_2 про витребування інформації про
теперішнього власника спірного
автомобіля та призначення згодом по
справі автотоварознавчої експертизи є
способом навмисного затягування
судового розгляду.

Відповідно до п. 24 Пленуму Верховного
Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб,, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» визначено,
що до складу майна, що підлягає поділу
включається загальне майно подружжя,
наявне у нього на час розгляду справи.

Враховуючи все вищенаведене, оскільки
ОСОБА_2 не представлено та судом не
здобуто належних та допустимих доказів
в підтвердження вимог,за зустрічним
позовом, суд вважає, що в задоволенні
позову слід відмовити за
безпідставністю.

Керуючись ст. 8, 10, 11, 57, 58, 60, 88, 209, 212, 215 ЦПК
України, суд, -

в и р
і ш и в:

первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання майна спільною сумісною
власністю, поділ майна подружжя -
задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною
сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частку квартири АДРЕСА_1, визнати за
ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку
квартири АДРЕСА_1.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Шевченківський районний суд м. Львова
шляхом подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення.

Суддя: Д. Б. Глинська