Справа № 466/7506/13-ц
Головуючий у 1 інстанції: Едер П.Т.
Провадження № 22-ц/783/2226/14
Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк
Категорія справи:69
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети
Н.О.,

при секретарі Ясиновській Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Процик Ірини
Іванівни, представника Львівської
міської ради, на рішення
Шевченківського районного суду м.
Львова від 31 жовтня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_4 звернулася до суду з заявою, у
якій просила суд встановити факт
спільного проживання її, ОСОБА_4, та
ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 1982
року по день смерті ОСОБА_5

Свої вимоги обгрунтувала тим, що з
1982 року по січень 2013 року вона та ОСОБА_5
проживали однією сім'єю в належному їй
будинку АДРЕСА_1. З 1982 року вони вели
спільне господарство, мали спільний
бюджет, підтримували фактичні подружні
стосунки, мали взаємні права та
обов'язки, але не звернулись до
державного органу реєстрації актів
цивільного стану для реєстрації
їхнього шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5
помер. Після його смерті відкрилася
спадщина на належну йому квартиру
АДРЕСА_2. Спадкоємців першої, другої та
третьої черги за законом у нього немає
(а.с. 2).

Оскаржуваним рішенням вище згадану
заяву задоволено та встановлено факт
спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5
однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 1982
року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року - до дня смерті
ОСОБА_5 (47).

Дане рішення оскаржила представник
Львівської міської ради Процик І.І.

Апелянт просить рішення суду
скасувати, покликаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; на
невідповідність висновків суду
обставинам справи та на порушення норм
матеріального права.

Вважає, що судом слід було залучити до
участі у даній справі в якості
заінтересованої особи Львівську
міську раду.

Посилається на те, що проживання однією
сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є
підставою для виникнення у них прав
спадкоємця першої черги за законом (а.с.
52-56).

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
до задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України,
окреме провадження - це вид непозовного
цивільного судочинства, в порядку
якого розглядаються цивільні справи
про підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав або підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав. Суд
розглядає в порядку окремого
провадження справи про встановлення
фактів, що мають юридичне значення.

Аналіз ст. 3 ЦПК України свідчить про те,
що у позовному та окремому провадженні
мають місце різні об'єкти судового
захисту. Зокрема, у окремому
провадженні таким об'єктом є
охоронюваний законом інтерес, тобто - у
порядку окремого провадження
встановлюються обставини, які є
юридичними фактами, від встановлення
наявності або відсутності яких у особи
може лише виникнути, змінитися або
припинитися певне суб'єктивне право.
При цьому на момент розгляду справи суд
встановлює наявність або відсутність
певного юридичного факту, а саме право
особа може отримати лише на підставі
судового рішення, тобто - поза межами
суду (наприклад - у нотаріуса в
результаті оформлення свідоцтва про
право на спадщину).

За змістом ст. 256 ЦПК України, в порядку
окремого провадження розглядаються
справи про встановлення фактів
(зокрема - проживання однією сім'єю
чоловіка та жінки без шлюбу) якщо:

- згідно з законом такі факти
породжують юридичні наслідки, тобто
від них залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
громадян;

- чинним законодавством не передбачено
іншого порядку їх встановлення.

Зі змісту роз'яснень, які містяться у
листі Верховного Суду України від
01.01.2012 року „Судова практика розгляду
справ про встановлення фактів, що мають
юридичне значення", вбачається, що до
кола заінтересованих осіб, які беруть
участь у справах цієї категорії,
відносяться 1) особи на права та
обов'язки яких можуть вплинути факти,
що підлягають встановленню, та 2)
організації і установи, в яких заявник
буде реалізовувати рішення про
встановлення факту. При цьому
територіальна громада може бути такою
заінтересованою особою за відсутності
інших спадкоємців за законом і
заповітом.

У цьому ж листі міститься роз'яснення
про те, що відповідно до п. 5 ч.1 ст. 256 ЦПК
України суд вправі розглядати справи
про встановлення факту проживання
однією сім'єю чоловіка та жінки без
шлюбу з метою (в тому числі) спадкування
за законом.

Статтею 1264 ЦК України встановлено, що
особи, які проживали зі спадкодавцем
однією сім'єю не менш як п'ять років до
часу відкриття спадщини, мають право на
спадкування за законом у четверту
чергу.

За змістом ст. 1277 ЦК України, суд може
визнати спадщину відумерлою за заявою
відповідного органу місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини, яка подається лише після
спливу одного року з часу відкриття
спадщини, і лише у разі відсутності
спадкоємців за заповітом і за законом,
усунення їх від права на спадкування,
неприйняття ними спадщини, а також
відмови від її прийняття (ч.ч. 1 і 2).

Тобто, законодавець пов'язує право
територіальної громади на відумерлу
спадщину (і, відповідно, порушення
цього права) з наявністю певних умов, а
саме:

1) відсутностю спадкоємців за
заповітом і за законом, усунення їх від
права на спадкування, неприйняття ними
спадщини, а також відмови від її
прийняття;

2) спливом одного року з
часу відкриття спадщини.

В той же час, оглядом спадкової справи
№ 336/2013, заведеною Другою львівською
державною нотаріальною конторою після
смерті ОСОБА_5, встановлено, що заявниця
ОСОБА_4 звернулася до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_5 (який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року) до спливу
одного року з часу її відкриття, а
відтак вище згадані умови, передбачені
ст. 1277 ЦК України (яка регламентує
відумерлість спадщини), на момент
звернення заявниці до суду з заявою про
встановлення факту проживання її з
померлим ОСОБА_5 однією сім'єю, як
чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу
та на момент ухвалення судом
оскаржуваного рішення (31 жовтня 2013
року) були відсутніми, а тому у суду не
було правових підстав для притягнення
Львівської міської ради до участі у
даній справі в якості заінтересованої
особи. Відтак, доводи апеляційної
скарги стосовно цього до уваги
прийматися не можуть, як такі, що не є
обгрунтованими жодними нормами
матеріального чи процесуального права.

В той же час, Друга львівська державна
нотаріальна контора, як установа, в
якій заявниця може реалізовувати
рішення про встановлення факту в ході
реалізації свого права на спадкування
за законом, була притягнутою до участі
у справі в якості заінтересованої
особи і подала до суду свої Заперечення
на апеляційну скаргу, у яких зазначає,
що вважає оскаржуване рішення законним
і обгрунтованим, а тому просить
апеляційну скаргу на це рішення
відхилити.

Жодних доказів про існування спору між
будь-ким щодо спадщини після смерті
ОСОБА_5 апелянтом в апеляційній скарзі
не наведено і до суду подано не було.

Чинним законодавством не передбачено
іншого порядку встановлення факту
проживання особи зі спадкодавцем
однією сім'єю не менш як п'ять років до
часу відкриття спадщини (що у
відповідності до ст. 1264 ЦК України є
необхідною умовою для визнання особи
спадкоємцем четвертої черги), ніж як у
судовому порядку.

При цьому суд не визнавав заявницю
спадкоємцем померлого ОСОБА_5 першої
черги за законом, жодного посилання на
визнання заявниці спадкоємцем
будь-якої черги оскаржуване рішення не
містить, а відтак доводи апеляційної
скарги стосовно того, що проживання
однією сім'єю жінки та чоловіка без
шлюбу не є підставою для виникнення у
них прав спадкоємця першої черги за
законом, є надуманими і також до уваги
прийматися не можуть.

Крім цього, апеляційна скарга не
містить жодних доводів, які б
спростовували факт проживання
заявниці ОСОБА_4 з померлим ОСОБА_5
однією сім'єю, як чоловіка та жінки, без
реєстрації шлюбу та висновки суду з
цього приводу.

За вище наведених обставин колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дав належну оцінку всім обставинам і
доказам по справі в їх сукупності та
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому приходить до висновку про те, що
підстави для його скасування відсутні
і апеляційну скаргу на нього слід
залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1,
315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Процик Ірини
Іванівни, представника Львівської
міської ради, відхилити та залишити
рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 31 жовтня 2013 року без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскарженою
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Суддя:

Судді:
.