Справа №591/375/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Прокудіна Н. Г.Номер
провадження 22-ц/788/1019/14 Суддя-доповідач -
Таран С. А. Категорія - 34
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Сумської області в
складі:

головуючого-судді - Таран С. А.,

суддів - Хвостика С. Г., Собини О. І.,

з участю секретаря судового засідання -
Чуприни В.І.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3

на заочне рішення Зарічного районного
суду м. Суми від 21 березня 2014 року

в справі позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3

про стягнення матеріальної шкоди,-

в с т а н
о в и л а:

Заочним рішенням Зарічного районного
суду м. Суми від 21 березня 2014 року позов
ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
матеріальну шкоду у розмірі 14655 , 00 грн..

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір на
користь держави в сумі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі відповідача
ОСОБА_3 зазначено, що прийняте місцевим
судом заочне рішення є неправильним і
підлягає скасуванню у зв'язку з
недоведеністю обставин, що мають
значення для справи.

Вказано, що позивачем не надано
доказів, що автомобіль був пошкоджений
саме з його вини.

Також в обґрунтування суми спричиненої
шкоди позивач не надав будь-яких
об'єктивних доказів. По справі відсутні
документи про огляд автомобіля
спеціалістом-товарознавцем та
висновок щодо спричиненої
матеріальної шкоди саме в період
користування автомобілем відповідачем
чи безпосередньо після його
звільнення. З наданих позивачем
додатків, не можливо встановити, коли
саме автомобіль отримав пошкодження та
коли саме він ремонтувався.

Зазначено, що акт огляду пошкодженого
автомобіля з його участю зовсім не
складався, і зроблений висновок, що
автомобіль пошкоджений саме
відповідачем, не має законних підстав.

На думку відповідача те що, до позовної
заяви позивачем додані копії товарних
чеків на придбання запчастин та
матеріалів для ремонту, які датовані в
різний час, в деяких відсутній рік
придбання цих матеріалів, то такі
докази є недопустимими і суд першої
інстанції не вірно ними обґрунтував
свій висновок.

Щодо посилання в заочному рішенні
місцевого суду на розписку від 01
листопада 2013 року відповідач
заперечує, що давав таку розписку.

Просить суд, скасувати заочне рішення
суду першої інстанції від 21 березня 2014
року та ухвалити нове, яким відмовити
ОСОБА_4 в задоволенні його позовних
вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
апелянта, його представника, позивача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність й
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та
з матеріалів справи вбачається, що 31
жовтня 2013 року між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_3
укладено договір оренди автомобіля,
згідно якого останній отримав в
тимчасове користування за плату
легковий автомобіль DACIA logan 1.4, 2007 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1
(а.с.5-8).

05 листопада 2013 року між ФОП ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 укладено договір оренди
автомобіля, згідно якого останній
отримав в тимчасове користування за
плату легковий автомобіль DAEWOO Nexia 1.5, 2007
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_2.

Відповідно до актів прийому-передачі
транспортного засобу автомобіль DAEWOO
Nexia 1.5, 2007 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_2 та автомобіль DACIA logan 1.4, 2007
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1 передано відповідачу в технічно
справному стані (а.с.13-14).

Відповідно до свідоцтв про державну
реєстрацію транспортних засобів DAEWOO
Nexia 1.5, 2007 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_2 та автомобіль DACIA logan 1.4, 2007
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1 належать позивачу на праві
власності (а.с.16-17).

Задовольняючи позовні вимоги
позивача, суд першої інстанції прийшов
до висновку , що оскільки ОСОБА_4
завдано збитків в результаті порушення
його цивільного права, тому він має
право на їх відшкодування - та
необхідно стягнути з відповідача на
його користь матеріальну шкоду,
заподіяну внаслідок пошкодження
транспортних засобів у розмірі 14655,00
грн.

Пославшись в оскаржуваному рішенні на
вищезазначені вимоги норм права, якими
регулюються спірні правовідносини ,
суд першої інстанції при вирішенні
спору фактично зробив висновки , які
не відповідають обставинам справи та
вимогам закону.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України рішення
має відповідати в тому числі на такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 3) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Згідно ст. 59 ЦПК України, суд не бере до
уваги докази, які одержані з порушенням
порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

За змістом ст. 216 ЦК України недійсний
правочин не створює юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з його
недійсністю. У разі недійсності
правочину кожна із сторін зобов'язана
повернути другій стороні у натурі все,
що вона одержала на виконання цього
правочину, а в разі неможливості такого
повернення, зокрема тоді, коли одержане
полягає у користуванні майном,
виконаній роботі, наданій послузі, -
відшкодувати вартість того, що
одержано, за цінами, які існують на
момент відшкодування.

Згідно ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі
недодержання сторонами вимоги закону
про нотаріальне посвідчення договору
такий договір є нікчемним.

Згідно ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний
правочин або правочин, визнаний судом
недійсним, є недійсним з моменту його
вчинення.

Відповідно до вимог ст. 799 ЦК України
договір найму транспортного засобу
укладається у письмовій формі. Договір
найму транспортного засобу за участю
фізичної особи підлягає нотаріальному
посвідченню.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06
листопада 2009 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» з підстав
недодержання вимог закону про
нотаріальне посвідчення правочину
нікчемними є тільки правочини, які
відповідно до чинного законодавства
підлягають обов'язковому
нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст. 2 ЦК України
учасниками цивільних відносин є
фізичні особи та юридичні особи.

Поряд з тим, Цивільний Кодекс України
( стаття 50) передбачає право фізичної
особи на здіснення нею
підприємницької діяльності , не
забороненою законом.

Фізична особа здійснює своє право на
підприємницьку діяльність за умови її
державної реєстрації в порядку,
встановленому законом. Інформація
про державну реєстрацію фізичних осіб
- підприємців є відкрито.

Як вбачається з договорів оренди між
сторонами , вказані договори були
укладені між фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_4 та фізичною особою
ОСОБА_3, доказів , укладання договору
оренди між двома фізичними особами -
підприємцями не мається.

Укладені договори оренди транспортних
засобів між сторонами є нікчемними у
відповідності до статті 220 ЦК України,
оскільки при їх укладенні не було
дотримано вимог щодо обов'язкового
нотаріального посвідчення.

Наведене свідчить, що судом першої
інстанції не вірно дана юридична
оцінка встановленим обставинам , що
призвело до постановлення судового
рішення з неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Разом с тим, відповідач ОСОБА_3 не
заперечує той факт, що він дійсно
користувався автомобілями позивача і
при експлуатації автомобіля Логан
НОМЕР_1, вказаний автомобіль був
пошкоджений з його вини. Для поновлення
технічного стану слід було провести
відновлення геометрії кузова , з чим
погодився він і на відшкодування
шкоди, у зв'язку з таким ремонтом
передав позивачу 1000грн. Він не
викликав робітників ДАІ , протокол про
ДТП не складався.

Відповідно до розрахунку витрат на
ремонт вказаного автомобіля вартість
відновлення геометрії кузова складає
1200грн. ( а.с. 19)

Доказів того , що відповідач передав
позивачу на відшкодування шкоди 1000грн.
в матеріалах справи відсутні, не надав
таких доказів відповідач і при
розгляді його апеляційної скарги.
Позивач заперечує проти того, що він
одержував гроші від відповідача на
відшкодування шкоди.

Відповідно до статті 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи , а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою , яка її завдала.

Оскільки відповідач підтвердив сам
факт заподіяння шкоди майну позивача з
його вини, пояснив, що ним відшкодована
дана шкода , а доказів на підтвердження
такого відшкодування ним не надано,
колегія суддів вважає, що з
відповідача на користь позивача слід
стягнути суму на відшкодування
майнової шкоди по ремонту автомобіля
Логан НОМЕР_1 в сумі 1200грн. саме за
відновлення геометрії кузова.

Доказів, що при даній ДТП було
пошкоджено інше майно ( заднє крило ,
фара ) позивачем не надано.

Всупереч вимогам статті 60 ЦПК України
не надано позивачем і доказів на
підтвердження того , що автомобіль DAEWOO
Nexia 1.5, 2007 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_2 був пошкоджений з вини
відповідача, що саме двигун вказаного
автомобіля потребував ремонту саме з
вини відповідача.

Наявність розрахунку ремонту по даному
автомобілю, товарні чеки на придбання
запчастин не підтверджують
вищевказаних обставин - провину
відповідача в заподіянні шкоди
позивачу , а саме автомобілю DAEWOO Nexia 1.5,
2007 року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_2 .

У зв'язку з цим підстав для задоволення
позову у вказаної частині не мається.

Керуючись ст. ст. 303, п .3 ч. 1 ст. 307, 309, 314,
316 ЦПК України

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Заочне рішення Зарічного районного
суду м. Суми від 21 березня 2014 року в
даній справі змінити.

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
стягнення матеріальної шкоди
задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
на відшкодування матеріальної шкоди
1200грн.

В частині стягнення судового збору
рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і з цього часу
протягом двадцяти днів може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -