Справа № 732/2265/13-ц Провадження №
22-ц/795/887/2014 Головуючий у I інстанції:
Карпинська Н. М.Категорія: цивільна
Доповідач: Харечко Л. К.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

27 травня 2014 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області
у складі:

головуючого - судді Харечко Л.К.,

суддів: Зінченко С.П., Вінгаль В.М.,

при секретарі - Шкарупі Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства „Державний ощадний банк
України" на рішення Городнянського
районного суду Чернігівської області
від 14 березня 2014 року у цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до відділу
державної виконавчої служби
Городнянського районного управління
юстиції у Чернігівській області,
Публічного акціонерного товариства
„Державний ощадний банк України",
ОСОБА_2 про виключення з акту опису та
зняття арешту з нерухомого майна,

в с т а н о в и
в:

Рішенням Городнянського районного
суду Чернігівської області від 14
березня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено.

Виключено з акту опису від 22 квітня 2013
року, складеного державним виконавцем
ВДВС Городнянського районного
управління юстиції у Чернігівській
області при примусовому виконанні
рішення Городнянського районного суду
від 19 січня 2011 року та знято арешт з
нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1, що
належить на праві власності ОСОБА_1.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
Публічне акціонерне товариство
„Державний ощадний банк України"
звернулося до апеляційного суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
оскаржуване рішення скасувати та
ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі, посилаючись на
необґрунтованість та незаконність
ухваленого рішення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що ПАТ „Державний ощадний банк
України" наполягає на подальшому
залишенні нерухомого майна боржника
під арештом, так як ОСОБА_1 не в повному
обсязі виконала свої боргові
зобов'язання перед банком.

Також апелянт вказує на те, що жодного
застереження про неможливість
повторного проведення процедури
реалізації одного і того ж нерухомого
майна законом не передбачено, а тому
вважає, що потрібно розпочати заново
процедуру реалізації нерухомого майна
боржника.

Сторони в судове засідання не
з'явилися, про час та місце розгляду
справи повідомлялись належним чином.
Причини неявки представника ПАТ
„Державний ощадний банк України" в
судове засідання визнано судом не
поважними, оскільки відповідач
(юридична особа) не позбавлений
можливості направити в суд іншого
працівника.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд приходить до висновку,
що апеляційна скарга не може бути
задоволена, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом встановлено, що заочним рішенням
Городнянського районного суду
Чернігівської області від 19 січня 2011
року позовну заяву прокурора
Городнянського району Чернігівської
області в інтересах держави в особі ВАТ
„Державний ощадний банк України" до
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про розірвання
кредитного договору та стягнення
заборгованості за кредитним договором
- задоволено повністю. Розірвано
кредитний договір від 17.09.2007 року № 207,
укладений між ВАТ „Державний ощадний
банк України" та ОСОБА_2 Стягнуто з
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у солідарному порядку
на користь ВАТ „Державний ощадний банк
України" заборгованість за вказаним
договором в сумі 440137 гривень 58 копійок
(а.с. 87-89).

На виконання вказаного рішення 18.04.2011
року Городнянським районним судом
Чернігівської області видано
виконавчий лист стягувачу (а.с. 4).

Постановою державного виконавця ВДВС
Городнянського районного управління
юстиції Козлова В.І. від 22.04.2011 року
відкрито виконавче провадження з
примусового виконання рішення суду від
19.01.2011 року (а.с. 5).

27.04.2011 року відділом Державної
виконавчої служби у Городнянському
районі, подано заяву про реєстрацію
обтяжень нерухомого майна, що належить
ОСОБА_1 (а.с. 90)

Згідно витягу № 31205038 від 27.04.2011 року з
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна внесено
відомості про арешт всього нерухомого
майна власника ОСОБА_1 на підставі
постанови відділу державної
виконавчої служби Городнянського
районного управління юстиції № 26080925
від 22.04.2011 року (а.с. 91).

Як вбачається із витягу з реєстру права
власності на нерухоме майно
однокімнатна квартира за адресою:
АДРЕСА_1 зареєстрована на праві
приватної власності за ОСОБА_1 (а.с. 92).

Відповідно до Акту опису й арешту майна
від 22 квітня 2013 року описано і
накладено арешт на належну позивачу
квартиру (а.с. 94-95).

Постановою державного виконавця ВДВС
Городнянського районного управління
юстиції Козлова В.І. від 29.04.2013 року
призначено ОСОБА_5 (свідоцтво про
реєстрацію в державному реєстрі
оцінювачів, видане 11.05.2012 року НОМЕР_1)
експертом, суб'єктом оціночної
діяльності - суб'єктом господарювання у
виконавчому провадженні з примусового
виконання для встановлення вартості
майна, описаного і арештованого при
примусовому виконанні рішення
Городнянського районного суду від
19.01.2011 року (а.с. 99).

У відповідності до затвердженого 20
травня 2013 року директором ПП
„Експертна фірма „ЕКСПЕРТ-ПЛЮС" звіту
про оцінку майна: однокімнатної
квартири загальною площею 30,9 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
ринкова вартість вказаної
однокімнатної житлової квартири на
дату оцінки становить 91560 гривень (а.с.
100-111).

27.06.2013 року начальником відділу
державної виконавчої служби
Городнянського районного управління
юстиції Чернігівської області до
Управління ДВС Головного управління
юстиції у Чернігівській області
подана заявка на реалізацію
арештованого майна (а.с. 115-116).

Згідно витягу із протоколу № 26 від
09.07.2013 року засідання конкурсної
комісії управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області з визначення спеціалізованої
організації по передачі на реалізацію
арештованого державними виконавцями
майна такою спеціалізованою
організацією визначено ПП „Нива-В.Ш."
(а.с. 96-98)

15 липня 2013 року укладено договір № 2513187
між ВДВС Городнянського районного
управління юстиції та ПП „Нива-В.Ш." про
надання послуг по організації і
проведенню прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна (а.с. 6-7).

Згідно повідомлення № 496 від 24.07.2013
року спеціалізованої організації
прилюдні торги призначені на 13.08.2013
року в приміщенні відділу ДВС в
Городнянському районі, про що
розміщено офіційне оголошення (а.с. 8).

15.08.2013 року державним виконавцем
складено акт уцінки майна, яке передано
на реалізацію торгівельної
організації, у зв'язку із нездійсненням
реалізації через відсутність
купівельного попиту на 15 %, вартість
майна після уцінки склала - 77826 грн. (а.с.
9).

Згідно Акту від 19.09.2013 року державним
виконавцем проведено уцінку майна, яке
передано на реалізацію торгівельної
організації, у зв'язку із нездійсненням
реалізації через відсутність
купівельного попиту на 35 %, вартість
майна після уцінки склала - 59514 грн. (а.с.
11).

Внаслідок фактичної відсутності
купівельного попиту вказане нерухоме
майно було знято з торгів. Відповідно
до ч.6 ст. 62 Закону України „Про
виконавче провадження" у державного
виконавця виник обов'язок
запропонувати стягувачу залишити за
собою нереалізоване майно, внаслідок
нереалізованості у місячний строк з
дня проведення повторної уцінки
арештованого майна на прилюдних
торгах.

Представник ПАТ „Державний ощадний
банк України" Целуйко В.М., наділений
правами (а.с. 29) брати участь у
виконавчому провадженні та вчиняти усі
необхідні дії, пов'язані з виконанням
цих повноважень, в тому числі одержання
присудженого майна та грошей в
інтересах АТ «Ощадбанк», реалізуючи
повноваження стягувача письмово
відмовилась від імені стягувача
залишити за собою нереалізоване
нерухоме майно (а.с. 14).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1
про виключення з акту опису та зняття
арешту з належної їй однокімнатної
квартири, суд першої інстанції виходив
з того, що вимоги власника майна є
правомірними, а подальше залишення
нерухомого майна під арештом, як того
вимагає стягувач, порушує вимоги
закону, крім того задоволення вимог
ОСОБА_1 не являється звільненням її від
зобов'язань перед стягувачем.

З вказаним висновком суду першої
інстанції погоджується апеляційний
суд, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст. 16 ЦК України особа має
право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 Закону України
„Про виконавче провадження"
реалізація арештованого майна, крім
майна, вилученого з обігу згідно із
законом, та майна, зазначеного в
частині восьмій статті 57 цього
Закону, здійснюється шляхом його
продажу на прилюдних торгах, аукціонах
або на комісійних умовах.

Як вбачається зі змісту Тимчасового
положення, затвердженого Наказом
Міністерства юстиції України № 68/5 від
27.10.1999 року прилюдні торги є
спеціальною процедурою продажу майна,
за результатами якої власником майна
стає покупець, який у ході торгів
запропонував за нього найвищу ціну
(підпункт 2.2 Тимчасового положення), та
передбачені певні правила проведення
цих торгів, а саме: по-перше, правила,
які визначають процедуру підготовки,
проведення торгів (опублікування
інформаційного повідомлення певного
змісту про реалізацію нерухомого
майна; направлення письмового
повідомлення державному виконавцю,
стягувачу та боржнику про дату, час,
місце проведення прилюдних торгів, а
також стартову ціну реалізації майна;
(розд. 3); по-друге, правила, які
регулюють сам порядок проведення
торгів (розд. 4), і, по-третє, ті правила,
які стосуються оформлення кінцевих
результатів торгів (розд. 6).

Відповідно до положень зазначених норм
державний виконавець здійснює лише
підготовчі дії з метою проведення
прилюдних торгів, а самі прилюдні торги
з реалізації нерухомого майна
організовують і проводять
спеціалізовані організації, з якими
державна виконавча служба укладає
відповідний договір (підпункт 5.11
Інструкції).

Згідно з ч. 5 ст. 62 Закону України „Про
виконавче провадження" не реалізоване
на прилюдних торгах, аукціонах або на
комісійних умовах протягом двох
місяців майно підлягає уцінці
державним виконавцем, що проводиться в
десятиденний строк з дня визнання
прилюдних торгів чи аукціону такими, що
не відбулися, або закінчення
двомісячного строку реалізації майна
на комісійних умовах. Майно може бути
уцінене не більш як на 30 відсотків. У
разі нереалізації майна в місячний
строк з дня проведення уцінки воно
повторно уцінюється в такому самому
порядку, але не більш як на 50 відсотків
початкової вартості майна.

Пунктом 7.3 Тимчасового положення про
порядок проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, затвердженого Наказом
Міністерства юстиції України № 68/5 від
27.10.1999 року передбачено, що якщо
прилюдні торги не відбулися двічі, то
майно знімається з торгів, про що
спеціалізована організація в
триденний термін повідомляє
державного виконавця.

Після складення спеціалізованою
організацією актів, що прилюдні торги
тричі не відбулися та акту про зняття
нерухомого майна з торгів, договірні
відносини між спеціалізованою
організацією та державною виконавчою
службою припинились.

Будь-яких самостійних вимог до
спеціалізованої організації ПП
„Нива-В.Ш." з приводу дій чи
бездіяльності під час проведення
прилюдних торгів стягувачем заявлено
не було.

Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 62 Закону
України „Про виконавче провадження" у
разі якщо в місячний строк з дня
проведення повторної уцінки майно не
реалізовано на прилюдних торгах,
аукціонах або на комісійних умовах,
державний виконавець повідомляє про
це стягувачу і пропонує йому вирішити
питання про залишення за собою
нереалізованого майна, крім майна,
конфіскованого за рішенням суду.

У разі якщо стягувач у
п'ятнадцятиденний строк з дня
отримання повідомлення державного
виконавця письмово не заявив про своє
бажання залишити за собою
нереалізоване майно, арешт з майна
знімається і воно повертається
боржникові. У разі відсутності в
боржника іншого майна, на яке може бути
звернено стягнення, виконавчий
документ повертається стягувачу без
виконання.

Наслідки небажання стягувача залишити
за собою нереалізоване майно
передбачені ч.7 ст. 62 Закону України
„Про виконавче провадження" були
роз'яснені стягувачу державним
виконавцем.

На підставі наведеного, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що ОСОБА_1 правомірно
пред'явила вимоги щодо повернення їй
раніше арештованого нерухомого майна,
яке нереалізоване на прилюдних торгах
і не прийняте стягувачем.

Позивач не перешкоджала у проведенні
виконавчих дій. Нерухоме майно (єдине
житло боржника) через відсутність
купівельного попиту тричі не було
реалізоване на прилюдних торгах, в тому
числі двічі після уцінки. Фактичного
попиту (зацікавленості) залишити
вказане нерухоме майно за собою не
виразив ПАТ „Державний ощадний банк
України". При цьому таке майно не
конфісковувалось за рішенням суду, а
лише було описано державним виконавцем
як можлива матеріальна база, за рахунок
якої передбачалось виконати обов'язки
позивача перед стягувачем.

Вимоги апелянта про подальше залишення
нерухомого майна під арештом, не може
бути прийнята до уваги апеляційним
судом, оскільки представник банку не
навів правового механізму подальшої
реалізації своїх інтересів, а подальше
залишення нерухомого майна під
арештом, як того вимагає апелянт,
порушує вимоги закону.

Доводи апеляційної скарги стосовно
того, що жодного застереження про
неможливість повторного проведення
процедури реалізації одного і того ж
нерухомого майна законом не
передбачено, не заслуговують на увагу,
оскільки громадяни, юридичні особи,
підприємства, установи організації
мають діяти в межах правового поля на
підставі і у спосіб, визначений
Законами України і підзаконними
актами, а Тимчасовим положенням про
порядок проведення прилюдних торгів з
реалізації нерухомого майна та ЗУ „Про
виконавче провадження" не передбачено
обставин, за наявності яких було б
можливо розпочати заново процедуру
реалізації нерухомого майна, після
того як двічі після його уцінки
прилюдні торги не відбулися, а стягувач
письмово відмовився залишити за собою
нереалізоване нерухоме майно.

Зазначені доводи відповідача не
можливо визнати такими, що не враховані
судом першої інстанції та які свідчать
про незаконність оскаржуваного
судового рішення.

Переглядаючи законність рішення суду
першої інстанції та розглядаючи
апеляційну скаргу на підставі вимог ст.
303 ЦПК України не встановлено підстав,
передбачених ст. 309 ЦПК України, для
ухвалення нового рішення суду.

Таким чином, відповідно до ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без зміни, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, апеляційний суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства „Державний
ощадний банк України" відхилити.

Рішення Городнянського районного суду
Чернігівської області від 14 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання чинності.

Головуючий: Судді: