Номер провадження 22-ц/775/4198/2014
Головуючий 1 інстанції Цукуров В.П.
Доповідач Мірута О.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И

02 червня 2014 року апеляційний
суд Донецької області в складі:

головуючого судді - Дундар І.О.,

суддів Мірута О.А., Янчук Т.О.

при секретарі Чекіній А.А.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення
Ворошиловського районного суду міста
Донецька від 03 квітня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Український Бізнес Банк», Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Торг-Інвест-Строй» про визнання права
вимоги грошових коштів відсутнім,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Ворошиловського районного
суду міста Донецька від 03 квітня 2014
року у задоволенні позову ОСОБА_1 про
визнання права вимоги грошових коштів
відсутнім - відмовлено.

Позивачка з рішенням суду першої
інстанції не погодилась та подала
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення Ворошиловського районного
суду міста Донецька від 03 квітня 2014
року скасувати та ухвалити нове, яким
визнати право вимоги заборгованості за
кредитним договором № MP010/15 від 12
березня 2010 року в сумі 3 772 583,72 гривень,
переданого на підставі договору від 10
листопада 2011 року про відступлення
прав вимоги, укладеного між ПАО
«Український Бізнес Банк» та ТОВ
«Торг-Інвест-Строй» на момент
укладання договору - відсутнім. В
обґрунтування апеляційної скарги
зазначає, що суд обмежено тлумачить ст.
16 ЦК України. Жодних доказів того, що
позивачкою отримано повідомлення про
дострокове погашення кредиту,
процентів, комісії, як це передбачено
п.6.3 кредитного договору, суду
представлено не було. Крім того,
позивачка вважає, що передача права
вимоги від Банку до нового кредитора -
ТОВ «Торг-Інвест-Строй» заборгованості
за кредитним договором, термін
погашення якої ще не настав (строкова
заборгованість на загальну суму 2 494 009,20
грн.) за відсутності у самого Банку
такого права вимоги, призвело до
недотримання вимог ст.514 ЦК України.
Порушення умов п.6.3 кредитного договору
відповідно призвело до відсутності
права вимоги заборгованості за
кредитним договором № МР010/15 від 12
березня 2010 року в сумі 3 772 583,72 гривень,
переданого на підставі договору від 10
листопада 2011 року про відступлення
прав вимоги, укладеного між ПАО
«Український Бізнес Банк» та ТОВ
««Торг-Інвест-Строй». На момент
укладення договору про відступлення
прав вимоги від 10.11.2011року був
відсутній обов'язок у Позивача
сплатити на користь Банку 3 772 583,72
гривень, а отже вказане зобов'язання не
могло бути предметом договору про
відступлення прав вимоги. Більш того,
кінцевий строк погашення кредиту
згідно умов кредитного договору був
визначений сторонами 12.03.2015 року. Як
вбачається з умов п.1.2 договору про
відступлення права вимоги від 10
листопада 2011 року новому кредитору
попереднім кредитором було передано
право вимоги у сумі 3 772 583,72 гривень,
включаючи право дострокової вимоги
наступних сум: 2 463 870,18 гривень (строкова
заборгованість по кредиту), 23 029,02
гривень(строкова заборгованість по
відсоткам), 7 110 (строкова
заборгованість по комісії), строк
платежу по яких станом на 10.11.2011 року, ще
не настав. Майбутня вимога не може бути
предметом договору уступки права
вимоги.

В судове засідання апеляційного суду
позивачка ОСОБА_1 не з»явилася,
повідомлена належним чином через
представника ОСОБА_3(повноваження на
а.с. 53), причини неявки суду не
повідомила.

Представники відповідача ПАТ
«Український Бізнес Банк» Дяченко В.С.
та ТОВ «Торг-Інвест-Строй» Петренко
Д.О.в судовому засіданні апеляційного
суду доводи апеляційної скарги не
визнали, просили її відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представників відповідачів,
дослідивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно зі ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що на час ухвалення рішення по
справі договір про відступлення права
вимоги від 10.11.2011 року недійсним не
визнано, тому висновок суду про
відсутність права вимоги
заборгованості за відповідним
кредитним договором, переданим на
підставі договору про відступлення
права вимоги був би передчасним. Крім
того, визнання відсутнім права вимоги
за дійсним договором призвело би до
обмеження матеріально-правових
засобів захисту права кредитора у
такому правочині. Крім того, спосіб
захисту, обраний позивачкою, не
передбачений ст. 16 ЦК України.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів не може не
погодитись, оскільки вони відповідають
обставинам справи та вимогам
матеріального і процесуального права.

Судом встановлено і підтверджується
матеріалами справи, що між АБ
«Український Бізнес Банк»,
правонаступником якого відповідно до
п. 1.2 Статуту є ПАТ «Український Бізнес
Банк», та ОСОБА_1 12.03.2010 року був
укладений кредитний договір №МП010/15,
відповідно до умов якого, та згідно з
додатковими угодами, банк надав
позивачці довгостроковий кредит у
вигляді не відновлювальної кредитної
лінії на реконструкцію будівлі у сумі 3
200 000,00 гривень строком до 12.03.2015 року
(а.с. 6-17).

У подальшому, за договором про
відступлення права вимоги від 10.11.2011
року ПАТ «Український Бізнес Банк»
передав ТОВ «Торг-Інвест-Строй» право
вимоги по кредитному договору №МП010/15
від 12.03.2010 року (а.с. 18-20).

Відповідно до умов вказаного договору
про відступлення права вимоги ПАТ
«Український Бізнес Банк» виступає як
первісний кредитор та відступає новому
кредиту - ТОВ «Торг-Інвест-Строй» всі
права вимоги, що належать первісному
кредиту на підставі кредитного
договору №МП010/15 від 12.03.2010 року, що
вказується у п. 1.1 договору.

Згідно п. 2.1 договору ціна відступлення
права вимоги становить 3 772 583,72 гривень,
які боржник має сплатити банку в день
підписання даного договору.

Також 10.11.2013 року між ПАТ «Український
Бізнес Банк» та ТОВ «Торг-Інвест-Строй»
був укладений договір про відступлення
права вимоги за договором іпотеки від
12.03.2010 року.

Отже, ТОВ «Торг-Інвест-Строй» набув
права іпотекодержателя за договором
іпотеки від 12.03.2010 року, укладеного між
ПАТ «Український Бізнес Банк» та
ОСОБА_1 В результаті звернення
стягнення на предмет іпотеки за фактом
порушень зобов'язань, встановлених
кредитним договором.

Рішенням Господарського суду
Донецької області від 29.12.2011року у
справі №39/246пн, було визнано право
власності на предмет іпотеки за ТОВ
«Торг-Інвест-Строй» (а.с. 34-35).

Ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Ст. 16 ЦК України визначений
перелік способів захисту цивільних
прав та інтересів.

На підставі викладеного,
колегія суддів вважає правильним
висновок суду першої інстанції, що
спосіб захисту як визнання права
вимоги грошових коштів відсутнім,
обраний позивачкою, не передбачений ст.
16 ЦК України.

Також колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що на час ухвалення рішення
по справі договір про відступлення
права вимоги від 10.11.2011 року недійсним
не визнано, тому висновок суду про
відсутність права вимоги
заборгованості за відповідним
кредитним договором, переданим на
підставі договору про відступлення
права вимоги був би передчасним. Крім
того, визнання відсутнім права вимоги
за дійсним договором призвело би до
обмеження матеріально-правових
засобів захисту права кредитора у
такому правочині.

Інші доводи апеляційної скарги колегія
суддів до уваги не приймає, оскільки
вони не випливають з обставин справи,
ніякими належними та допустимими
доказами не підтверджені,не
ґрунтуються на вимогах закону та не
впливають на правильність висновків
суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів,
переглядаючи справу в межах
апеляційного оскарження та заявлених
позовних вимог, підстав для скасування
рішення першої інстанції не вбачає, у
зв»язку з чим апеляційна скарга
підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК України,
апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ворошиловського районного
суду міста Донецька від 03 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з часу її проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення ухвали апеляційного суду.

Судді: