Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/2573/14
Головуючий у 1-й інстанції Лихосенко
Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької с області у складі:

Головуючого Онищенка Е.А.

Суддів Ломейка В.О.

Кухаря С.В.

При секретарі Мосіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 02 квітня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_3 до Міського
комунального підприємства
«Основаніє», Запорізької міської ради
про захист прав споживачів,
відшкодування моральної та моральної
шкоди , -

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом до МКП «Основаніє»,
Запорізької міської ради про захист
прав споживачів, відшкодування
моральної та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог
зазначала, що їй на праві приватної
власності належить АДРЕСА_1,

05 лютого 2008 року між нею та КП "ВРЕЖО-9",
правонаступником якого є МКП
"Основаніє" був укладений Договір про
надання послуг з утримання будинків та
прибудинкових територій, невід'ємною
частиною якого є рішення органу
місцевого самоврядування щодо
встановлення відповідних тарифів -
Запорізької міської ради.

Відповідно до умов договору відповідач
зобов'язався, забезпечити надання
послуг з утримання будинку та
прибудинкової території, а саме:
прибирання внутрішньо-будинкового
приміщення та прибудинкової території,
санітарне-технічне обслуговування,
обслуговування внутрішньо-будинкових
мереж, утримання ліфтів, освітлення
місць загального користування,
поточний ремонт, вивезення побутових
відходів тощо.

Вона, як споживач зобов'язалась
своєчасно оплачувати ці послуги за
встановленими тарифами у строки та на
умовах, передбачених договором.

Прийняті на себе зобов'язання
виконувались нею належним чином, що
підтверджується квитанціями.

Починаючи з червня 2009 року було
безпідставно підвищено оплату за
обслуговування будинку та
прибудинкової території з 1,008 грн. до
2,307 грн., а з 30.06.2010 року тариф підвищений
та складає 2.7223грн., в зв'язку з чим у ці
періоди виставлені мені «послуги» на
оплату збільшені з 55,92 грн. до 132,50 грн. (з
липня 2009 по липень 2010) та 151,08 грн. - з
липня 2010 року по цей час включно.

У зв'язку із цим мешканці будинку, де
вона проживає, звертались до
відповідачів з метою обґрунтування
підвищення тарифу. Не зважаючи на
неодноразові вимоги жильців дому
надати акти здійсненних робіт, останні
надані не були до цього часу.

У своїй відповіді Запорізька міська
рада ухилився від розгляду звернення
по суті, пославшись на високу балансову
вартість нашого будинку, та пославшись
на загальну заборгованість за послуги
з утримання окремих мешканців будинку.

01 грудня 2009 року мешканці будинку
подали заяву щодо створення комісії
для складання акту-претензії
обґрунтованості тарифу по утриманню
будинку та 14.12.2009 року такий акт
складений. Проте, розшифровку з
обґрунтуванням тарифу відповідачем
надано не було. Протягом тривалого часу
необхідні роботи, за які нараховуються
та утримуються кошти відповідачем не
проводились.

Вважає, що відповідач не виконує свої
зобов'язання належним чином відповідно
до умов договору та вимог
законодавства., оскільки частину
житлово - комунальних послуг не надає
взагалі, а частину надає не належної
якості.

Внаслідок протиправних дій МКП
«Основаніє» та відсутності будь-якого
впливу на нього з боку Запорізької
міської ради, щодо належного виконання
умов договору, вона понесла збитки
майнового характеру в розмірі 6122 тис.
грн. 40 коп., тобто розмір завданої шкоди
дорівнює сумі, яку їй безпідставно
виставлено, як таку, що необхідно
сплатити за обслуговування будинку за
період з червня по грудень 2012 року

Крім того, вважає, що відповідачами їй
спричинено і моральну шкоду, оскільки
вона тривалий час змушена звертатись
до МКП «Основаніє» як сторони за
договором, для отримання інформації
про перелік послуг, структуру тарифу,
перевірки кількісних та якісних
показників наданих послуг. Моральну
шкоду вона оцінює в 4588 грн.

Враховуючи викладене просила суд
стягнути з МКП «Основаніє» на її
користь в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди 6122 грн. 40 коп., а
також з МКП «Основаніє» та Запорізької
міської ради в рахунок відшкодування
моральної шкоди 4588 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 02 квітня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3
подала апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд
апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо встановлює, що
суд першої інстанції постановив
рішення з додержанням вимог
процесуального та матеріального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України визначено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно зі ч.1 ст. 57 ЦК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Сторони мають
право обґрунтовувати належність
конкретного доказу для підтвердження
їхніх вимог або заперечень. Суд не бере
до розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з
того, що позивачка у відповідності до
ст.ст. 10, 60 ЦПК України як сторона, яка
приймала участь у справі не довела суду
ті обставини, на які вона посилалася як
на підставу своїх вимог, а саме не
довела наявність у відповідачів дій
якіб свідчили про завдання позивачці
матеріальної та моральної шкоди.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
справи, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Відповідно до ст.. 1166 ЦК України
матеріальна шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю немайновим правам
фізичній особі, а також шкода, завдана
майну фізичної особи, відшкодовується
в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з п.З ст. 31 ЗУ «Про житлово-
комунальні послуги» Орган місцевого
самоуправління встановлюють тарифи на
житлово - комунальні послуги в розмірі
не нижче економічно обґрунтованих
витрат на їх надання.

Відповідно до ст.. 32 ЗУ «Про житлово-
комунальні послуги» плата за
житлово-комунальні послуги
нараховується щомісячно, відповідно до
умов договору.

Судом встановлено, що позивачу на праві
приватної власності належить квартира
АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтво
про право власності на житло № 172 від
27.02.2008р.

05.02.2008 року між позивачкою та КП
"ВРЕЖО-9", правонаступником якого є МКП
"Основаніє" був укладений Договір про
надання послуг з утримання будинків та
прибудинкових територій, невід'ємною
частиною якого є рішення органу
місцевого самоврядування щодо
встановлення відповідних тарифів -
Запорізької міської ради.

Відповідно до п. 1 Договору відповідач
зобов'язався, забезпечити надання
послуг з утримання будинку та
прибудинкової території : (прибирання
внутрішньо-будинкового приміщення та
прибудинкової території,
санітарне-технічне обслуговування,
обслуговування внутрішньо-будинкових
мереж, утримання ліфтів, освітлення
місць загального користування,
поточний ремонт, вивезення побутових
відходів тощо).

Позивачка, як споживач зобов'язалась
своєчасно оплачувати ці послуги за
встановленими тарифами у строки на
умовах, передбачених договором.

Встановлено, що Запорізька міська рада
28.08.08р., на підставі ЗУ « Про житлово-
комунальні послуги прийняла рішення 375
« Про затвердження тарифів на послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій по житловому
фонду комунальної власності м.
Запоріжжя» . Вказаним рішенням було
визначено перелік послуг, їх
періодичність, які є обов'язковими для
включення до затвердженого тарифу.
Розрахунок тарифу здійснюється по
кожному окремому будинку та виходячи з
техніко- економічних показників
будинку, з урахуванням податку на
додану вартість.

Таким чином, на теперішній час діють
тарифи, затверджені вказаним рішенням,
з урахуванням змін, внесених рішеннями
555/2 від 24.12.09р. / виключення плати за
вивезення побутових відходів/ та 297 від
30.06.10р. - корегування тарифу на 1,18.

Затверджений тариф на утримання буд. 9 А
по вул. Узбекистанській раніше складав
1,008 грн. за 1 кв.м., а тепер складає 2,7223
грн. з 2-го поверху...

Отже суд першої інстанції дійшов до
правильного висновку що позивачка не
довела необґрунтованого підвищення
тарифу і у звязку з цим наявності
матеріальної та моральної шкоди.

Згідно з п.1.2. зазначеного рішення
нарахування тарифів на послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкової території по житловим
будинкам проводиться в розрізі кожного
будинку окремо. В залежності від
кількості показників фактично наданих
послуг, розмір тарифу може змінюватись
щомісячно.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права
, які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів
вважає, що рішення суду постановлено з
додержанням вимог закону і підстав для
його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 , 317 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 02 квітня 2014 року по цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: