АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/8173/2014
Головуючий в 1 інстанції - Скрипник О.Г.
Доповідач - Шиманський
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2014 року колегія суддів Судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Левенця Б.Б., Махлай Л.Д.

при секретарі - Ошедшій А.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Чвалюка Андрія
Васильовича в інтересах Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» на рішення Оболонського
районного суду міста Києва від 14
квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства «Універсал Банк», третя
особа: ОСОБА_3 про визнання договору
поруки припиненим,-

В С Т А Н О В И
Л А:

Із вказаним позовом до суду позивач
звернувся у вересні 2013 року.

Зазначав, що між ним та Відкритим
акціонерним товариством «Універсал
Банк», правонаступником якого є
відповідач, 11.03.2008 року було укладено
договір поруки, відповідно до якого
позивач поручився перед відповідачем
відповідати за виконання зобов'язань
ОСОБА_3 за кредитним договором №005-2008-513
від 11.03.2008 р. Однак, у зв'язку з тим що
відповідачем в односторонньому
порядку було підвищено процентну
ставку за кредитним договором, позивач
просив суд визнати незаконним та таким,
що не відповідає вимогам п.2.1 договору
поруки від 11.03.2008 року та визнати
договір поруки припиненим з 15.07.2008 року.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 14 квітня 2014 року позов
задоволено.

В апеляційній скарзі, з посиланням на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення судом
норм процесуального права, ставиться
питання про скасування рішення та
ухваленні нового про відмову в
задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
учасників процесу, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення у зв'язку з
наступним.

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана надати ті
докази, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи оскаржене у справі
рішення суд виходив із вимог даної
норми закону, зібраних у справі та
наданих сторонами доказів, яким дав
повну, всебічну та об'єктивну оцінку.

Судом першої інстанції
правильно встановлено, що 11.03.2008 року
між Відкритим акціонерним товариством
«Універсал Банк», правонаступником
якого є відповідач, та ОСОБА_3 було
укладено кредитний договір № 005-2008-513,
згідно з яким ОСОБА_3 отримала кредит у
розмірі 238 000,00 швейцарських франків зі
сплатою 11,45% річних за користування
кредитними коштами.

З метою забезпечення виконання
умов кредитного договору №005-2008-513 між
Відкритим акціонерним товариством
«Універсал Банк» та ОСОБА_2 11.03.2008 року
було укладено договір поруки №
005-2008-513-Р.

Відповідно до п. 1.1 договору поруки
поручитель зобов'язується перед
кредитором відповідати за невиконання
ОСОБА_3 усіх зобов'язань перед
кредитором, що виникли з кредитного
договору №005-2008-513 в повному обсязі як
існуючих, так і тих, що можуть виникнути
в майбутньому.

Пунктом 1.2 встановлено, що поручитель
засвідчує, що йому добре відомі усі
умови вищезазначеного договору і він
погоджується з ними, зокрема 11,45% річних
- розмір процентної ставки за
користування кредитом без порушення
термінів сплати платежів; 34,35% річних -
розмір процентної ставки за
користування кредитом понад
встановлені терміни/строки сплати
платежів.

Відповідно до п 2.1 вищезазначеного
договору поруки кредитор не вправі без
згоди поручителя змінювати умови
основного договору, внаслідок чого
збільшується обсяг відповідальності
поручителя.

Як вбачається з розрахунку
заборгованості за кредитним договором
№ 005-2008-513 від 11.03.2008 року відсоткова
ставка згідно договору складає 11,45%, а з
15.07.2008 р. 13,45% (а.с. 101).

Задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
збільшення відсоткової ставки
призвело до збільшення обсягу
відповідальності поручителя, що є
підставою для припинення поруки за
договором поруки.

З цим висновком погоджується
колегія судів, оскільки він випливає з
умов кредитного договору та договору
поруки та відповідає вимогам закону.

Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК
України, порука припиняється з
припиненням забезпеченого нею
зобов'язання, а також у разі зміни
зобов'язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності.

З п. 22 Постанови № 5 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» вбачається,
що відповідно до частини першої статті
559 ЦК України припинення договору
поруки пов'язується зі зміною
забезпеченого зобов'язання за
відсутності згоди поручителя на таку
зміну та за умови збільшення обсягу
відповідальності поручителя. При цьому
обсяг зобов'язання поручителя
визначається як умовами договору
поруки, так і умовами основного
договору, яким визначено обсяг
зобов'язань боржника, забезпечення
виконання яких здійснює поручитель.
Проте, якщо в договорі поруки
передбачено, зокрема, можливість зміни
розміру процентів за основним
зобов'язанням і строків їх виплати тощо
без додаткового повідомлення
поручителя та укладення окремої угоди,
то ця умова договору стала результатом
домовленості сторін (банку і
поручителя), а отже, поручитель дав
згоду на зміну основного зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови
сторонами не узгоджені, а з обставин
справи не вбачається інформованості
поручителя і його згоди на збільшення
розміру його відповідальності, то
відповідно до положень частини першої
статті 559 ЦК України порука
припиняється у разі зміни основного
зобов'язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності. У цьому випадку
поручитель має право на пред'явлення
позову про визнання договору поруки
припиненим.

Так із договору поруки п.1.2 вбачається,
що розмір відсотків по яких поручитель
зобов'язався відповідати перед банком
по зобов'язаннях ОСОБА_3 встановлено
11,45% річних.

В договорі поруки не передбачена
можливість зміни розміру процентів за
основним зобов'язанням строків їх
виплати без додаткового повідомлення
поручителя та без укладення окремої
угоди.

Натомість відповідно до п.2.1
договору поруки кредитор не вправі без
згоди поручителя змінювати умови
Основного договору з боржником,
внаслідок чого збільшується обсяг
відповідальності поручителя.

Під згодою поручителя сторони
розуміють візування поручителем змін
до основного договору (шляхом
проставлення підпису уповноваженої
особи та печатки поручителя, якщо
останній є юридичною особою) таабо
отримання його письмової згоди з
такими змінами таабо шляхом обміну
листами, факсимільними повідомленнями
таабо укладання поручителем
додаткової угоди до цього договору
щодо внесення відповідних змін.

Зміна банком відсоткової ставки
у кредитному договорі №005-2008-513 від
11.03.2008 року автоматично не тягне зміни
зобов'язання по договору поруки без
укладення додаткової угоди з
позивачом.

З огляду на вищевикладене доводи
апеляційної скарги про те, що якщо в
кредитному договорі передбачені умови
підвищення процентної ставки, то вони
мають виконуватись, а момент
досягнення домовленості вважається
таким що настав не можуть бути прийняті
судом до уваги.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд неправомірно не застосував строки
позовної давності, оскільки поручителю
стало відомо про наявність
заборгованості за кредитним договором
ще 10.06.2010 р., а тому строк позовної
давності сплив 11.07.2013 р., також є
безпідставними з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи
01.06.2010 року ОСОБА_2 банком була
направлена вимога про необхідність
сплатити протягом 30 днів з моменту її
отримання прострочену заборгованість
за кредитним договором, яка була
отримана ним 10.06.2010 р.

З даної вимоги вбачається, що банк
вимагає від позичальника сплатити
протягом 30 днів прострочену
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 256 398,57 швейцарських франків,
проте з даної вимоги не вбачається
повідомлення поручителя про те, що з
15.07.2008 р. нарахування відсотків за
користування кредитом здійснюється за
процентною ставкою 13,45% річних.

З огляду на викладене, оскаржене у
справі рішення постановлене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а тому це рішення
не може бути скасованим з підстав, що
наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А
Л И Л А :

Апеляційну скаргу Чвалюка
Андрія Васильовича в інтересах
Публічного акціонерного товариства
«Універсал Банк» - відхилити.

Рішення Оболонського районного
суду міста Києва від 14 квітня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: