Справа № 740/4756/13 Провадження №
22-ц/795/1396/2014 Категорія -
цивільнаГоловуючий у I інстанції -
Кобилецький І.Ф. Доповідач - Вінгаль В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2014 року м. ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіВІНГАЛЬ
В.М.суддів:КУЗЮРИ Л.В., МАМОНОВОЇ О.Є.при
секретарі:Шкарупі Ю.В.за
участю:Представника позивача ОСОБА_4,
представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення
Ніжинського міськрайонного суду
Чернігівської області від 29 травня 2014
року у справі за позовною заявою ОСОБА_7
до ОСОБА_6 про визнання об'єкту спільною
сумісною власністю подружжя та
виділення частки в натурі,

в с т а н о в и в:

Рішенням Ніжинського міськрайонного
суду Чернігівської області від 29
травня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_7
задоволені. Визнано житловий будинок
АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю
подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_6 Проведено
поділ житлового будинку та
господарських будівель по АДРЕСА_1 між
ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на 1/2 та 1/2 частки і
виділено позивачці ОСОБА_7 в рахунок 1/2
частки, такі приміщення:

кімнату 2-1, площею 10,9 м. кв., вартістю
12735,00 грн., кімнату 1-3 площею 8,9 м кв.,
вартістю 10398 грн., кухню 2-3 площею 9,3 м.
кв., вартістю 5911,00 грн., санвузол 2-2
площею 5,0 м. кв., вартістю 3176,00 грн.,
коридор 111 площею 3,1 м. кв., вартістю 1970,00
грн., веранду 1 площею 5,95 м. кв.,
вартістю 3782,00 грн., ганок а-2 вартістю
186,00 грн., погріб П, вартістю 1526,00 грн.,
сарай Б вартістю 11165,00 грн., баню В,
вартістю 2023,00 грн., убиральню У,
вартістю 1696,00 грн., 1/2 ч. колодязя К,
вартістю 851,00 грн., хвіртку, вартістю
533,00 грн., а всього на загальну суму 57317,00
грн.

Виділено ОСОБА_6 в рахунок 1/2 частки,
такі приміщення: кімнату 1-1, площею 10,9
м. кв., вартістю 12735,00 грн., кімнату 1-2
площею 17,9 м. кв., вартістю 20914,00 грн.,
коридор 1 площею 10,55 м. кв., вартістю 6705,00
грн., ганок а-4 вартістю 2196,00 грн., гараж
Г вартістю 37483,00 грн., 1/2 ч. колодязя К,
вартістю 851,00 грн., огорожу з з/б плит
вартістю 6937,00 грн., ворота металеві
вартістю 2865,00 грн., а всього на загальну
суму 90686,00 грн.

Для забезпечення ізольованого
користування приміщеннями будинку
сторонам необхідно виконати наступні
переобладнання:

влаштувати каркасно обшивну
перегородку в веранді 1

влаштувати дверну проріз в стіні
коридору 111.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 16684
гривні 50 коп. грошової компенсації за
отримання надлишку при розподілі
садиби, 741 гривню в рахунок
відшкодування понесених судових
витрат по оплаті судового збору, 2940
гривень в рахунок відшкодування
понесених судових витрат за проведення
судової будівельно-технічної
експертизи, а всього стягнуто з ОСОБА_6
на користь ОСОБА_7 20365 гривень 50 коп.

В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_7
залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції ОСОБА_6 звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просив
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про
поділ спільного майна подружжя в
повному обсязі. Судовий збір та
понесені витрати покласти на ОСОБА_7

В апеляційній скарзі апелянт зазначає,
що рішення ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду не відповідають
обставинам справи, а тому рішення є
незаконним та підлягає скасуванню.

Зазначає, що суд не врахував те, що на
час купівлі-продажу будинку між
позивачем та відповідачем була
домовленість про те, що 1/4 частини
житлового будинку буде належати
позивачу, а 3/4 частини відповідачу.
Домовленість була укладена відповідно
до внесків на придбання житлового
будинку, а саме ОСОБА_6 було внесено 4
тис. дол. США, які були подарунком
батьків та внесено ОСОБА_7 1 тис. дол.
США.

Вважає, що судом не враховано джерело
придбання будинку, не в повній мірі
з'ясовані всі обставини справи та не
враховано те, що було збільшено
вартість майна за власні кошти після
розірвання шлюбу. Апелянт зазначає, що
у 2011 році у будинку був проведений
частковий ремонт, проте дані відомості
не були внесені до технічного паспорту
на житловий будинок індивідуального
житлового фонду. Зазначає, що
проведена експертиза щодо майна є
незаконною, оскільки була проведена
без відома відповідача так як однакові
за розміром кімнати, з яких одна з
ремонтом, а інша без ремонту мають
однакову оціночну вартість.

Вважає, що судом не враховано думку з
приводу сплати компенсації за
отримання надлишку при розподілі майна
в розмірі 16684,00 гривень та чи має він
кошти на сплату компенсації, оскільки
на даний час не працює, є інвалідом 3
групи і сплачує аліменти на
неповнолітнього сина.

Вислухавши суддю-доповідача, доводи та
заперечення представників сторін,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду
скасуванню, з ухваленням нового
рішення виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
спірний житловий будинок був
придбаний сторонами за час шлюбу, тому
він являється їх спільною сумісною
власністю незалежно від того, що згідно
договору купівлі-продажу житлового
будинку ОСОБА_7 купила 1/4 частину
житлового будинку, а ОСОБА_6 - 3/4 частини
житлового будинку.

Проте, з таким висновком не може
погодитись апеляційний суд з таких
підстав.

По справі встановлено, що в період
шлюбу у грудні 2003 року, під час дії
КпШС України ОСОБА_7 та ОСОБА_6 придбали
житловий будинок по АДРЕСА_1, згідно
договору купівлі-продажу будинку
ОСОБА_7 купила 1/4 частину житлового
будинку, а ОСОБА_6 - 3/4 частини житлового
будинку. Копією витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно
підтверджується, що ОСОБА_7 являється
власником 1/4 частини житлового будинку
по АДРЕСА_1, а ОСОБА_6 являється
власником 3/4 частин даного житлового
будинку.

Дійсно, відповідно до ч.1ст.22, ст. 28, 29
КпШС України, майно, нажите подружжям
за час шлюбу, є його спільною сумісною
власністю. Кожен з подружжя має рівні
права володіння, користування і
розпорядження цим майном. У разі
поділу майна, яке є спільною
сумісною власністю подружжя, їх
частки визнаються рівними.

Проте сторони вже під час придбання
майна вирішили, які частки будуть кому
належати у придбаному будинку, а тому у
суду не було жодних правових підстав
для визнання цього майна спільною
сумісною власністю.

Така домовленість сторін не суперечить
вимогам Закону України „Про
власність" : майно, придбане внаслідок
спільної праці членів сім'ї, є їх
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено письмовою угодою між
ними.

Майно, придбане внаслідок спільної
праці громадян, що об'єдналися для
спільної діяльності, є їх спільною
частковою власністю, якщо інше не
встановлено письмовою угодою між ними.
Розмір частки кожного визначається
ступенем його трудової участі.

До того ж, суд в порушення норм ЦПК
України вирішив позовні вимоги, які не
були заявлені в передбаченому законом
порядку, зазначивши при цьому в
рішенні, що представник позивачки
частково змінив позовні вимоги в
судовому засіданні.

За таких підстав, рішення суду, яке не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального законодавства,
ухвалене з порушенням норм ст.ст. 213, 214
ЦПК України підлягає скасуванню, з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення відшкодовуються
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати
пропорційно до задоволених вимог.
Апелянтом було сплачено при подачі
апеляційної скарги 371 грн. Оскільки
апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає
задоволенню, то з ОСОБА_7 необхідно
стягнути на користь ОСОБА_6 в
повернення судового збору 371 грн. за
подання апеляційної скарги.

Керуючись Законом України „Про
власність", ст. ст. 22, 28, 29 КпШС України,
ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
апеляційний суд,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6
задовольнити.

Рішення Ніжинського міськрайонного
суду Чернігівської області від 29
травня 2014 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_7
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 в
повернення судового збору 371 грн. за
подання апеляційної скарги.

Рішення набирає чинності негайно і
може бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:Судді: