Номер провадження 2/754/2365/14
Справа №754/1768/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

12.06.2014 року
Деснянський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді
- Журавської О .В.

при секретарі
- Гищак Я.В.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ спільного майна
подружжя та зустрічний позов ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про поділ спільного майна
подружжя, суд,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовом
до відповідача про поділ спільного
майна подружжя, а саме: просила суд
постановити рішення, яким визнати
квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною
власністю подружжя та визнати за нею
право власності на 12 частину
зазначеної квартири.

Позивач в судовому засіданні збільшила
свої позовні вимоги і просила суд
визнати транспортний засіб Chevrolet Niva,
2007 року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1, спільною сумісною власністю
подружжя і стягнути з ОСОБА_2 на її
користь компенсацію вартості її частки
автомобіля у розмірі 35 250 грн. та
визнати зазначений автомобіль
власністю ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_2 подав зустрічний
позов до ОСОБА_1 про поділ спільного
майна подружжя, а саме: з урахуванням
того, що діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з січня
2014 року проживають з ним, просив
визнати за ним ? частини квартири
АДРЕСА_1, а за ОСОБА_1 ? частину даної
квартири.

В судовому засіданні позивач за
первісним позовом та її представники
позов підтримали, просили його
задовольнити, визнати квартиру АДРЕСА_1
спільною сумісною власністю сторін та
визнати за ОСОБА_1 право власності на 12
частину зазначеної квартири, оскільки
дана квартира придбана у шлюбі. Крім
того, позивач просила суд визнати
транспортний засіб Chevrolet Niva, 2007 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1,
спільною сумісною власністю подружжя і
стягнути з ОСОБА_2 на її користь
компенсацію вартості її частки
автомобіля у розмірі 35 250 грн. та
визнати зазначений автомобіль
власністю ОСОБА_2

Проти зустрічного позову ОСОБА_1 та її
представники заперечували, оскільки
діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зі своїм батьком
проживають тимчасово, крім того ОСОБА_3
є повнолітнім.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2
проти позову ОСОБА_1 частково
заперечував, просив задовольнити його
зустрічний позов, оскільки діти ОСОБА_3
та ОСОБА_4 з січня 2014 року проживають з
ним, матеріально ОСОБА_1 їх не
забезпечує, просив визнати за собою ?
частини квартири АДРЕСА_1, а за ОСОБА_1
відповідно ? частину даної квартири.
Щодо автомобіля Chevrolet Niva, 2007 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, то
ОСОБА_2 не заперечував визнати його
спільною сумісною власністю подружжя і
сплатити ОСОБА_1 компенсацію вартості
її частки автомобіля у розмірі 35 250
грн., залишивши автомобіль у свому
володінні.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є
частково обґрунтованими та такими, що
підлягають частковому задоволенню, а
зустрічний позов ОСОБА_2 є
необґрунтованим та таким, що не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Так, судом встановлено, що між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 зареєстровано шлюб 03.06. 1995 року (
а.с.24).

06 грудня 2011 року рішенням Деснянського
районного суду м.Києва шлюб між ОСОБА_1
та ОСОБА_2 було розірвано ( а.с.7).

Від шлюбу сторони мають двох дітей -
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно договору купівлі-продажу
квартири ОСОБА_2 11 серпня 2006 року
придбав квартиру АДРЕСА_1. Згідно
реєстраційного напису на
правовстановлювальному документі
квартира АДРЕСА_1 на праві приватної
власності належить ОСОБА_2 ( а.с.27-28).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу автомобіль Chevrolet
Niva, 2007 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1, 04.06.2011 року зареєстровано
на ОСОБА_1 ( а.с.56).

На підставі вимог ст. 60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловіку на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважних
причин (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об»єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до вимог ст.69 СК України
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу.

У п.22 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 21 грудня 2007 року №11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» передбачено,
що поділ спільного майна подружжя
здійснюється за правилами,
встановленими статтями 69-72 СК України
та ст..372 ЦК України. Вартість майна, що
підлягає поділу, визначається за
погодженням між подружжям, а при
досягненні згоди - виходячи з дійсної
вартості на час розгляду справи.

Відповідно до вимог ст.70 СК України у
разі поділу майна, що є об»єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором. За рішенням суду частка
майна дружини, чоловіка може бути
збільшена, якщо з нею, ним проживають
діти, а також непрацездатні повнолітні
син, дочка, за умови, що розмір
аліментів, які вони одержують,
недостатній для забезпечення їхнього
фізичного, духовного розвитку та
лікування.

Крім того, вирішуючи спори між
подружжям про майно, необхідно
встановить обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з»ясувати джерело та час його
придбання. До складу майна, що підлягає
поділу, включається загальне майно
подружжя, наявне у нього на час
розгляду справи, та те, що знаходиться у
третіх осіб. При поділі майна також
враховуються борги подружжя та
правовідносини за зобов»язаннями, що
виникли в інтересах сім»ї (ч.4 ст.65 СК
України).

За таких обставин, суд прийшов до
висновку, що квартира АДРЕСА_1 придбана
ОСОБА_2 у шлюбі і є спільною сумісною
власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 В
зв»язку з тим, що відповідно до вимог
ст..70 СК України частки майна дружини та
чоловіка є рівними, первісний позов
ОСОБА_1 в частині визначення за нею ?
частини квартири АДРЕСА_1 є
обгрунтованим і підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про
визнання транспортного засобу Chevrolet
Niva, 2007 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1, спільною сумісною
власністю подружжя і стягнення з
ОСОБА_2 на її користь компенсації
вартості її частки автомобіля у
розмірі 35 250 грн. та визнання
зазначеного автомобіля власністю
ОСОБА_2 на основі того, що ОСОБА_1
призначено компенсацію вартості її
частки, суд зазначені позовні вимого
задовольняє частково з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме зі згоди сторін у справі, вартість
автомобіля на час розгляду справи
становила 70 500 грн. З урахуванням
положень ст.71 СК України, суд дійшов
висновку про необхідність поділу
майна, яке є спільною сумісною
власністю сторін у справі, визнавши
право власності на автомобіль за
ОСОБА_2 з покладенням на нього
обов»язку компенсувати позивачці 35 250
грн. у вигляді грошової компенсації
замість її частки (1/2) у спільному майні,
проти чого не заперечував ОСОБА_2

Посилання позивача за зустрічним
позовом на той факт, що діти ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 проживають з ним та з його
дружиною ОСОБА_5 з січня 2014 року за
адресою АДРЕСА_2, в зв»язку з чим
необхідно збільшити йому частку майна,
відповідно до вимог ч.3 ст.70 СК України,
суд прийшов до висновку, що зустрічний
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Так, дійсно в судовому засіданні
встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4
проживають з батьком ОСОБА_2 за адресою
АДРЕСА_2. Факт проживання дітей з
батьком підтвердили свідки ОСОБА_6 та
ОСОБА_7

Відповідач ОСОБА_1 за зустрічним
позовом підтвердила факт проживання
дітей з батьком, зазначивши, що це
тимчасово з причини її ненормованого
робочого дня.

Відповідно до вимог ст.70 СК України у
разі поділу майна, що є об»єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором. За рішенням суду частка
майна дружини, чоловіка може бути
збільшена, якщо з нею, ним проживають
діти, а також непрацездатні повнолітні
син, дочка, за умови, що розмір
аліментів, які вони одержують,
недостатній для забезпечення їхнього
фізичного, духовного розвитку та
лікування.

Враховуючи норми чинного
законодавства суд прийшов до висновку,
що збільшення частки майна на користь
того з подружжя, з ким проживає дитина,
можливе при наявності певної умови -
якщо розмір аліментів, які така особа
одержує, недостатній для забезпечення
фізичного, духовного розвитку дитини
та її лікування (ч.3 ст.70 СК України).

За змістом ст.ст.181-184, 189 СК України
аліменти - кошти на утримання дитини,
розмір яких визначається за
домовленістю між батьками чи за
рішенням суду.

Як встановлено в судовому засіданні
аліменти в судовому порядку не
стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
на утримання дітей. Як вбачається з
пояснень сторін і ОСОБА_2, і ОСОБА_1
матеріально утримають своїх дітей.

У матеріалах справи відсутні докази
того, що розмір аліментів - коштів на
утримання дітей, які надає ОСОБА_1
недостатній для забезпечення
фізичного, духовного розвитку дітей, а
також відомості про те, що ОСОБА_2 несе
додаткові витрати для забезпечення
розвитку дітей та їх лікування.

Позивач по зустрічному позову ОСОБА_2
не надав суду доказів, що відповідач не
дбала про матеріальне забезпечення
сім»ї, приховала, знищила чи пошкодила
спільне майно, витратила його на шкоду
інтересам сім»ї, взагалі питання про
стягнення аліментів на утримання дітей
ним не ставилося.

Враховуючи той факт, що діти ОСОБА_3,
якому на день винесення рішення по
даній справі виповнилося вісімнадцять
років, та неповнолітня ОСОБА_4
проживають з батьком по АДРЕСА_2 лише з
початку 2014 року, зареєстровані вони у
спірній квартирі по АДРЕСА_1,
враховуючи відсутність перешкод у
дітей повернутись до місця проживання
ОСОБА_1, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для збільшення
частки ОСОБА_2 у праві спільної
сумісної власності подружжя, а тому в
порядку поділу майна кожній із сторін
підлягає виділенню по ? частині
квартири АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст. 10, 15, 62, 212-215 ЦПК
України, ст.ст. 60, 61, 69, 70, 71 Сімейного
Кодексу України, ст. ст. 368, 372 ЦК України,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України № 11 від 21.12 2007 року «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» суд, -

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Визнати квартиру АДРЕСА_1, загальною
площею 75,10 кв.м., житловою площею 41,90
кв.м. спільною сумісною власністю
подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
компенсацію вартості її частки
автомобіля Chevrolet Niva, 2007 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1 у розмірі 32
250 грн.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
автомобіль Chevrolet Niva, 2007 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

В задоволенні інших позовних вимог
ОСОБА_1 відмовити.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Деснянський районний суд м. Києва
шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя