РІШЕННЯ

іменем України

„02" квітня 2014 року

Амур-Нижньодніпровський районний
суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Спаї В.В.,

секретар - Шахназарян М.А.,

за участі позивача - ОСОБА_1,

за участі представника позивача - 2 -
ОСОБА_2,

за участі представника відповідача -
Борсук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 до територіальної громади м.
Дніпропетровська в особі
Дніпропетровської міської ради, де
треті особи Управління
Держземагенства у м. Дніпропетровську
Дніпропетровської області, четверта
Дніпропетровська державна
нотаріальна контора, Відділ державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно Дніпропетровського міського
управління юстиції про визнання
права власності в порядку спадкування
за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду із
даним позовом, в його обґрунтування
посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла їх матір.

Відповідно до свідоцтва про право
власності без номера від 24.06.1988 року,
посвідченого четвертою
Дніпропетровською державною
нотаріальною конторою (реєстровий
№1-2411) та витягу з реєстру прав
власності на нерухоме майно від 05.09.2012
року № 35390240, свідоцтва про право на
спадщину без номера від 24.06.1988 року,
посвідченого четвертою
Дніпропетровською державною
нотаріальною конторою (реєстровий №1-
2413) та витягу про реєстрацію в
Спадковому реєстрі від 06.06.2012 року
№30672133, їх матір - ОСОБА_5 мала у
власності ? частини домоволодіння,
розташованого по АДРЕСА_1 ? частина
домоволодіння належить ОСОБА_4.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
29.08.2013 року встановлений факт
належності ОСОБА_4 свідоцтва про право
на спадщину за законом від 24.06.1998 року,
посвідченого та зареєстрованого у
встановленому порядку. Як зазначається
позивачами при зверненні до суду, в
установлений законом термін вони
звернулись до четвертої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори із заявою про
вступ у спадщину. Відповідно до п. 2
статті 1274 ЦК України ОСОБА_4 відмовився
від своєї частки спадщини на користь
ОСОБА_1.

Після смерті матері позивачі
відповідно до ст. 1261 ЦК України, як
спадкоємці першої черги, мають право
на спадщину в рівних частках, утім,
ОСОБА_4 відповідно до ч. 1 ст. 1273, та ч. 2
ст. 1274 ЦК України відмовився від своєї
частки спадщини на користь ОСОБА_1;
таким чином, частка спадщини ОСОБА_1
збільшилась до ? частки домоволодіння.

Утім, постановою державного
нотаріуса від 02.02.2013 р. було відмовлено
ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право
на спадщину за законом на земельну
ділянку: свідоцтво про право на
спадщину на земельну ділянку та
домоволодіння, що належить гр. ОСОБА_5,
померлій ІНФОРМАЦІЯ_1, не може бути
видане тому, що не наданий
правовстановлюючий документ на
спадкове майно, а саме державний акт на
право власності на земельну ділянку
від 14.09.2001 р. і рекомендовано з цим
питанням звернутись до суду.

Позивачами зазначається, у 1999 р.
ОСОБА_4 та матір звернулися із заявою в
управління земельних ресурсів з метою
приватизації земельного наділу за
зазначеною адресою, отримали
державний акт на право власності на
земельну ділянку 14.09.2001 року, але він
був втрачений. При зверненні до
управління Держкомзему у м.
Дніпропетровську з проханням надати
дублікат державного акту на право
власності на земельну ділянку було
відмовлено у зв'язку зі смертю власника
земельної ділянки і рекомендовано
звернутись з позовною заявою до суду
(лист від 05.12.2012 р. № 10-10-2620). На земельну
ділянку заведена земельна справа №
63678005 по інвентаризації меж земельної
ділянки домоволодіння, було прийнято
рішення виконкому Дніпропетровської
міської ради від 23.11.2000 р. № 3040.

Предмет позову становить вимога
про визнання за ОСОБА_1 права власності
в порядку спадкування за законом після
померлої матері ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, на ? частки домоволодіння
та земельної ділянки по АДРЕСА_1, та про
визнання за ОСОБА_4 права власності на
? частину земельної ділянки по
АДРЕСА_1.

Підставу позову становлять приписи
ст. 1261, ч. 1 ст. 1273, ч. 1 ст. 1274 ЦК України,
ст. 81 Земельного кодексу України.

У судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 та він же представник за
довіреністю іншого позивача, та
представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_2
позов підтримали повністю, надали
пояснення, аналогічні викладеним в
позовній заяві, просили суд повністю
задовольнити поданий позов.

Відповідач в особі представника
за довіреністю позов не визнав та
просив суд відмовити в його
задоволенні, посилався на те, що
відповідач не порушував прав та
законних інтересів позивачів, з боку
відповідача не чинилися перепони у
приватизації ними земельної ділянки.

Треті особи не скористалися
правом брати участь у судових
засіданнях; четверта Дніпропетровська
державна нотаріальна контора надала
до суду заяву про розгляд справи у
відсутності представника.

Відповідно до письмових пояснень
Управління Держземагенства у м.
Дніпропетровську Дніпропетровської
області з 01.01.2013 р. набрав чинності
Закон України «Про Державний земельний
кадастр», а також Постанова Кабінету
міністрів України від 17.10.2012 р. N 1051 «Про
затвердження Порядку ведення
Державного земельного кадастру», у
зв'язку з чим процедура реєстрації
земельних ділянок та прав на земельні
ділянки суттєво змінилась. Згідно до
п.п. е п. 2 ч. 5 розділу VII Прикінцеві та
перехідні положення Закону України
«Про Державний земельний кадастр»,
ст. 126 Земельного кодексу України
викладена в такій редакції: право
власності, користування земельною
ділянкою оформлюється відповідно до
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень", за ч. 2 ст. 6 Закону
держателем Державного реєстру прав є
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
державної реєстрації прав, яким є
Дніпропетровське міське управління
юстиції в особі Реєстраційної служби
ДМУЮ.

За наявною інформацією, земельну
ділянку за адресою: АДРЕСА_1, було
передано у спільну часткову власність
гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_5 на підставі
рішення Дніпропетровської міської
ради від 23.11.2000 №3040, на підставі цього
рішення було видано державні акти на
право спільної часткової власності на
земельну ділянку від 14.09.2001 р., номери
державної реєстрації 037075 та 037076. Однак,
04.08.2008 р. в приміщенні 9-го поверху 10-ти
поверхового будинку по вул. Набережна
В.І. Леніна, 29-А, у якому знаходились
відділи Управління, сталася пожежа,
внаслідок якої було знищено державний
фонд документації із землеустрою та
інші матеріальні цінності, у тому числі
книги реєстрації Державних актів на
право власності на землю, у зв'язку з
чим підтвердити або спростувати факт
видачі вищезазначених державних актів
не вбачається можливим.

Згідно з цими поясненнями
процедура видачі дубліката державного
акта при втраті або псуванні оригіналу
була закріплена Наказом Державного
комітету України по земельним ресурсам
№43 від 04.05.1999р. «Про затвердження
Інструкції про порядок складання,
видачі, реєстрації і зберігання
державних актів на право приватної
власності на землю, право колективної
власності на землю, право власності на
землю і право постійного користування
землею, договорів на право тимчасового
користування землею (в тому числі на
умовах оренди) та договорів оренди
землі», який втратив чинність; у зв'язку
з цим виготовити дублікат державного
акту неможливо.

Заслухав пояснення осіб, які беруть
участь у справі, та дослідив докази в
межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК
України, суд дійшов до висновку про
наявність підстав для задоволення
позову повністю, виходячи з наступного.

За ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців); спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом, та до складу спадщини входять
усі права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла мати позивачів - ОСОБА_5,
після смерті якої відкрилася спадщина
на належне їй та наступне майно.

Так, за життя померла на підставі
свідоцтва про право власності,
посвідченого 24.06.1988 р. старшим
державним нотаріусом четвертої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори (реєстр №1-2411),
була власником ? частки (частка у
спільному майні подружжя) жилого
будинку, що знаходиться у АДРЕСА_1, та на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом, посвідченого
24.06.1988 р. старшим державним нотаріусом
четвертої Дніпропетровської
державної нотаріальної контори
(реєстр №1-2413), власником в рівних
частках разом із сином ОСОБА_4 ?
частини жилого будинку, що
знаходиться у АДРЕСА_1 після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9.

Таким чином, частки у цьому
нерухомому майні до смерті ОСОБА_5
розподілилися наступним чином: ? -
ОСОБА_5, та ? - ОСОБА_4, а після її смерті,
оскільки ОСОБА_4 відмовився від своєї
частки у спадщині після смерті матері,
ОСОБА_1 - ?, ОСОБА_10 - ?.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину,
може одержати свідоцтво про право на
спадщину.

Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутися до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно.

ОСОБА_1 виконав вимоги ч. 1 ст. 1297 ЦК
України, утім, постановою державного
нотаріуса четвертої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори від 02.02.2013 р.
ОСОБА_1 було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом після смерті матері - ОСОБА_5,
оскільки не подано
правовстановлюючий документ на
спадкове майно.

Разом з тим, відповідно до
рішення Дніпропетровської міської
ради від 23.11.2000 №3040 (а.с. 20) у спільну
часткову власність ОСОБА_5 та ОСОБА_4
передано земельну ділянку за адресою:
АДРЕСА_1; при цьому, ОСОБА_4 передано
0.0121 га, ОСОБА_5 - 0.0362 га, загальна площа
ділянки 0.0483 га.

Судом встановлено на підставі
пояснень позивача ОСОБА_1 та письмових
пояснень третьої особи - Управління
Держземагенства у м. Дніпропетровську
Дніпропетровської області, що
земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1
була передана у спільну часткову
власність гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_5 на
підставі рішення Дніпропетровської
міської ради від 23.11.2000 №3040 (а.с. 20), та
на підставі цього рішення було видано
державні акти на право спільної
часткової власності на земельну
ділянку від 14.09.2001 р., номери державної
реєстрації 037075 та 037076. Однак, 04.08.2008 р.
в приміщенні 9-го поверху 10-ти
поверхового будинку по вул. Набережна
В.І. Леніна, 29-А, у якому знаходились
відділи Управління Держземагенства у
м. Дніпропетровську Дніпропетровської
області, сталася пожежа, внаслідок якої
було знищено державний фонд
документації із землеустрою та інші
матеріальні цінності, у тому числі
книги реєстрації Державних актів на
право власності на землю, у зв'язку з
чим підтвердити або спростувати факт
видачі вищезазначених державних актів
Управління Держземагенства у м.
Дніпропетровську Дніпропетровської
області не вбачає можливим.

Разом з тим, факт видачі
державних актів через неможливість
надання інших доказів на
підтвердження даної обставини через
їх знищення в результаті пожежі
підтверджується довідкою від 15.08.2012 р.
(а.с.26) Управління Держземагенства у
м. Дніпропетровську Дніпропетровської
області, відповідно до якої за
наявними в Управлінні Держкомзему у м.
Дніпропетровськ Дніпропетровської
області даними земельну ділянку
площею 0.0483 а (кадастровий номер
:4) за адресою: АДРЕСА_1, було
передано у спільну часткову власність
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі рішення
Дніпропетровської міської ради від
23.11.2000 №3040. На підставі цього рішення
було видано державні акти на право
спільної часткової власності на
земельну ділянку від 14.09.2001 р., номери
державної реєстрації 037075 та 037076.

За ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність
свідоцтва про право на спадщину не
позбавляє спадкоємця права на
спадщину; разом з тим, обставина
пожежі в Управлінні Держземагенства
у м. Дніпропетровську
Дніпропетровської області, через що
позивач ОСОБА_1 позбавлений
можливості отримати свідоцтво про
право на спадщину на частину земельної
ділянки, яка належала за життя його
матері, є об'єктивною обставиною та
позбавляє його, як спадкоємця,
можливості оформити свої спадкові
права в нотаріальній конторі. Оскільки
позивач ОСОБА_1 в іншій спосіб, крім
звернутися з позовом до суду про
визнання права власності в порядку
спадкування, захистити своє порушене
право не може, виходячи зі змісту ст. 55
Конституції України та ст. 3 ЦПК України
для суду вбачаються підстави для
поновлення порушених прав позивача в
обраний ним спосіб (ст. 16 ЦК України).

Водночас, обставина пожежі в
Управлінні Держземагенства у м.
Дніпропетровську Дніпропетровської
області позбавляє іншого позивача в
даній справі ОСОБА_4 довести факт
видачі державного акта про право
власності на земельну ділянку та своє
право на дане нерухоме майно, оскільки
процедура видачі дубліката державного
акта при втраті або псуванні оригіналу
була закріплена Наказом Державного
комітету України по земельним ресурсам
№43 від 04.05.1999 р. «Про затвердження
Інструкції про порядок складання,
видачі, реєстрації і зберігання
державних актів на право приватної
власності на землю, право колективної
власності на землю, право власності на
землю і право постійного користування
землею, договорів на право тимчасового
користування землею (в тому числі на
умовах оренди) та договорів оренди
землі», який втратив чинність 23.08.2013 р.
Таким чином, виготовлення дубліката
державного акту на даний час не
передбачена законом. Відтак, оскільки
інший позивач в даній справі ОСОБА_4 в
іншій спосіб, крім звернутися з позовом
до суду про визнання права власності,
також захистити своє порушене право не
може, виходячи зі змісту ст. 55
Конституції України та ст. 3 ЦПК України
для суду вбачаються підстави для
поновлення його порушених прав в
обраний ним спосіб (ст. 16 ЦК України).

Таким чином, для суду вбачаються
підстави для визнання за ОСОБА_1 права
власності в порядку спадкування за
законом після померлої матері ОСОБА_5,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, на ? частки
домоволодіння та земельної ділянки по
АДРЕСА_1, та визнання за ОСОБА_4 права
власності на ? частину земельної
ділянки по АДРЕСА_1.

Питання про розподіл судових
витрат вирішено у відповідності до
ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 212, 214-215
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до територіальної
громади м. Дніпропетровська в особі
Дніпропетровської міської ради, де
треті особи Управління
Держземагенства у м. Дніпропетровську
Дніпропетровської області, четверта
Дніпропетровська державна
нотаріальна контора, Відділ державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно Дніпропетровського міського
управління юстиції про визнання
права власності в порядку спадкування
за законом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право
власності в порядку спадкування за
законом після померлої матері ОСОБА_5,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, на ? частки
домоволодіння та земельної ділянки по
АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_4 право
власності на ? частину земельної
ділянки по АДРЕСА_1.

Стягнути з Дніпропетровської
міської ради на користь ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 судові витрати, пов'язані зі
сплатою судового збору, в розмірі 318,08
грн. на користь кожного з позивачів
окремо.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська шляхом подання
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя