Справа №127/8080/14-ц
Провадження № 2/127/3426/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2014 року
м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області у складі головуючого судді
Дернової В.В., за участю секретаря Тронт
М.О., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м.
Вінниці цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
договору дарування частки квартири
недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до
суду з позовом до відповідача ОСОБА_3
про визнання договору дарування частки
квартири недійсним та просили визнати
недійсним договір дарування від 8
лютого 2010 року, посвідчений державним
нотаріусом Третьої вінницької
державної нотаріальної контори
Ковальською Л.В., 2/5 частин квартири
АДРЕСА_2; зобов'язати ОСОБА_3 повернути
дарунок в натурі; стягнути з
відповідача на їх користь витрати у
зв'язку із сплатою державного ситав в
сумі 248,60 грн., мотивуючи свої вимоги
тим, що спірний дарунок може бути
безповоротно втрачений відповідачем, а
також нею та її співмешканцем ОСОБА_5
систематично вчиняється фізичне та
психічне насильство відносно
позивачів.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1,
яка одночасно є представником позивача
ОСОБА_2, позовні вимоги підтримала у
повному обсязі з підстав, викладених у
позовній заяві, та просила їх
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник
ОСОБА_6 у судовому засіданні
заперечували проти задоволення позову
з підстав, викладених у письмовому
запереченні на позов від 26 травня 2014
року, яке долучено до матеріалів
справи.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, оцінивши докази у їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позов необґрунтований та не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що 08.02.2010 року
між позивачами ОСОБА_1, ОСОБА_2
(«Дарувальниками») та відповідачем
ОСОБА_3 («Обдаровуваною») був укладений
Договір дарування 2/5 частин квартири
АДРЕСА_2, що належала «Дарувальникам»
на підставі Свідоцтва про право
власності на житло, виданого
виконавчим комітетом Вінницької
міської ради 24.09.1998 року на підставі
рішення виконавчого комітету
Вінницької міської ради від 24.09.1998 року
№ 1252, зареєстрованого КП «ВООБТІ»
03.12.1998 року та КП «ВМБТІ» 02.02.2010 року за
реєстровим № 621/36653 у реєстровій книзі
№ 408. Даний Договір дарування був
посвідчений державним нотаріусом
Третьої вінницької державної
нотаріальної контори Ковальською Л.В.
за реєстровим № 1-512 (а.с.14).

Крім того, відповідно до
Свідоцтва про право на спадщину за
законом, посвідченого 08.02.2010 року
державним нотаріусом Третьої
вінницької державної нотаріальної
контори Ковальською Л.В. за реєстровим
№ 1-516 та зареєстрованого КП «ВМБТІ»
22.06.2010 року за реєстровим № 621/36653 у
реєстровій книзі № 408, відповідач
ОСОБА_3 є власником 1/5 частки квартири
АДРЕСА_2, та згідно Свідоцтва про право
власності на житло, виданого
виконавчим комітетом Вінницької
міської ради 24.09.1998 року на підставі
рішення виконавчого комітету
Вінницької міської ради від 24.09.1998 року
№ 1252, зареєстрованого КП «ВООБТІ»
03.12.1998 року та КП «ВМБТІ» 02.02.2010 року за
реєстровим № 621/36653 у реєстровій книзі
№ 408 (а.с.9), відповідач ОСОБА_3 є
власником 1/5 частки квартири АДРЕСА_2.

Позивач ОСОБА_1 є власником 1/5
частки квартири АДРЕСА_2 на підставі
Свідоцтва про право на спадщину за
законом, посвідченого 08.02.2010 року
державним нотаріусом Третьої
вінницької державної нотаріальної
контори Ковальською Л.В. за реєстровим
№ 1-518 та зареєстрованого КП «ВМБТІ»
22.06.2010 року за реєстровим № 621/36653 у
реєстровій книзі № 408 (а.с.11).

Таким чином, позивач ОСОБА_1 є
власником 1/5 частки квартири
АДРЕСА_2, а відповідач ОСОБА_3 є
власником 4/5 часток квартири АДРЕСА_2.

При цьому, позивач ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є матір'ю відповідача
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, а позивач ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, є рідною сестрою
відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст. 717 ЦК України, за
договором дарування одна сторона
(дарувальник) передає або
зобов'язується передати в майбутньому
другій стороні (обдаровуваному)
безоплатно майно (дарунок) у власність.

Згідно ч.ч.1,3 ст. 215 ЦК України, підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу; якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України,
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Згідно ч. 1 ст. 231 ЦК України
правочин, вчинений особою проти її
справжньої волі внаслідок
застосування до неї фізичного чи
психічного тиску з боку другої сторони
або з боку іншої особи, визнається
судом недійсним.

Однак, насильство з боку
відповідача ОСОБА_3 та її співмешканця
ОСОБА_5, на яке посилаються позивачі
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, надаючи повідомлення
ВМВ УМВС України у Вінницькій області
від 23.01.2014 року № 494вих. та від 29.05.2014
року № 3618вих., не мало місця на момент
укладення оспорюваного правочину, а
тому правові підстави для визнання
його недійсним відповідно до ст. 231 ЦК
України відсутні.

Підстави ж, передбачені ст. 727 ЦК
України, на окремі з яких посилаються
позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на
обґрунтування своїх позовних вимог, є
підставами розірвання договору
дарування на вимогу дарувальника, а не
визнання його недійсним як заявлено
позивачами.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі, а тому
даний позов з огляду на обраний
позивачами спосіб захисту не може бути
задоволений.

Посилання ж позивачів на ст. 724 ЦК
України також не є піставою для
задовлення позовних вимог, оскільки
оспорюваний правочин не містить умови
щодо передачі дарунку у майбутньому.

Таким чином, у задоволенні позову слід
відмовити повністю.

Питання судових витрат суд вирішує
відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК
України, на підставі ч. 3 ст. 203, ч.ч. 1,3 ст.
215, ст. ст. 231, 717, 724, 727 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання договору дарування
частки квартири недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Вінницької області
через Вінницький міський суд
Вінницької області шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
термін з дня його проголошення.

Суддя