У Х В А Л А

Іменем України

27 травня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпат ської області у складі:

головуючої -
судді Кожух О.А.

суддів -
Кондора Р.Ю., Леска В.В.

при секретарі -
Савариній Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
ухвалу Воловецького районного суду від
15 квітня 2014 року по справі за поданням
старшого державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Воловецького районного управління
юстиції Чобалько М.В. про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України громадянина України ОСОБА_1, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Воловецького районного суду
від 15 квітня 2014 року зазначене подання
задоволено. Встановити громадянину
України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителю
АДРЕСА_1, тимчасове обмеження у праві
виїзду за кордон до виконання ним
боргових зобов'язань.

Виконання ухвали доручено Державній
прикордонній службі України та
Головному управлінню Державної
міграційної служби у Закарпатській
області.

На цю ухвалу ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати дану ухвалу, оскільки вважає
її такою, що постановлена з порушенням
норм матеріального і процесуального
права, та постановити нову, якою
відмовити у задоволенні подання.

У запереченнях на апеляційну скаргу
начальник відділу ДВС Воловецького РУЮ
просив відмовити у її задоволенні.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з'явились. Про час і
місце розгляду справи були повідомлені
належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 305
ЦПК України справу розглянуто за їх
відсутності. Відповідно до ч.1 ст. 197 ЦПК
України фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписуючого технічного
засобу не здійснювалось.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунто ваність ухвали суду, вважає,
що апеляційна скарга підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, на виконанні у
відділі ДВС Воловецького РУЮ
знаходиться зведене виконавче
провадження по примусовому виконанню
кількох виконавчих листів, виданих
Закарпатським окружним
адміністративним судом про стягнення з
ТОВ "Деревообробна фабрика "Бескид" на
користь УПФУ в Воловецькому районі
заборгованості по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату і доставку
пільгових пенсій, а також кількох вимог
Воловецького відділення Свалявської
ОДПІ про стягнення з ТОВ ДОФ «Бескид»
боргу, та стягнення виконавчого збору.
20.03.2014, 25.02.2014, 24.12.2013, 25.11.2013 державним
виконавцем були винесені постанови про
відкриття відповідних виконавчих
проваджень з примусового виконання
відповідник документів. Загальна
заборгованість по виконавчих
документах становить 26724,81 грн.
Державний виконавець зазначав, що
станом на 11.04.2014 боржником не вчинено
дій, спрямованих на погашення
заборгованостей.

Законом України «Про виконавче
провадження» визначено дії державного
виконавця, якщо боржником є юридична
особа. Так, статтею 65 Закону визначено
порядок звернення стягнення на кошти
боржника - юридичної особи, а ст. 66
Закону визначено порядок звернення
стягнення на інше майно боржника -
юридичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, на
відповідні запити державним
виконавцем було отримано інформацію
про наявність банківських рахунків ТОВ
«ДОФ «Бескид» - цей боржник має дев'ять
рахунків, відкритих у різних банках
(а.с.16). Також у державного виконавця
наявна інформація про рухоме майно
боржника - підприємству належить
автомобіль марки КРАЗ 255 б1, державний
номерний знак НОМЕР_1 (а.с.19). На цей
автомобіль постановою від 14.03.2014
державним виконавцем було накладено
арешт (а.с.20), та оголошено його у розшук
(а.с.21).

Відповідно до пункту 18 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду керівника боржника -
юридичної особи за межі України - до
виконання зобов'язань за рішенням.

Статтею 6 Закону України «Про порядок
виїзду з України і в'їзд в Україну
громадян України» передбачено, що
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон якщо він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього, зокрема, судовим
рішенням - до виконання зобов'язань.

Зі змісту наведених норм вбачається, що
тимчасове обмеження у праві виїзду
боржника за межі України можливе лише
за умов саме ухилення боржника від
виконання зобов'язань покладених на
нього за рішенням суду. Обов'язок
доказування факту ухилення боржника
від виконання зобов'язань, відповідно
до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, покладається
в даному випаду на орган державної
виконавчої служби, який звертається до
суду із відповідним поданням.

Сама по собі вказівка у поданні на
ухилення боржника від виконання
зобов'язань за відсутності відповідних
доказів не свідчить про таке, а на час
розгляду подання судом відповідні
докази перешкоджання боржником
держвиконавцям у виконанні їх
обов'язків, не були надані. У справі
відсутні докази використання
держвиконавцем всіх передбачених
Законом прав і повноважень для
стягнення боргу без обмеження свободи
пересування керівника боржника -
юридичної особи, що є додатковим
заходом забезпечення виконання
судового рішення, якщо загальновживані
заходи стягнення є недостатніми,
вичерпані тощо. Не можна визнати
подання обґрунтованим з точки зору
співмірності його вимог із суттю
питання, що вирішується. Такі обмеження
не повинні застосовуватися, якщо не є
вкрай необхідними і обґрунтованими.
Даних про будь-які перешкоди для
виконання зведеного виконавчого
провадження, зокрема, шляхом звернення
стягнення на кошти боржника юридичної
особи або за рахунок рухомого майна,
яке зареєстровано за боржником,
держвиконавцем не наведено.

За таких обставин, з урахуванням
положень ст.ст. 10, 11, 57-60 ЦПК України,
вимог щодо законності і
обґрунтованості судового рішення, суд
першої інстанції не мав підстав для
задоволення подання держвиконавця.

Зважаючи на викладене, ухвалу суду
першої інстанції слід скасувати та
постановити ухвалу, якою відмовити у
задоволенні подання державного
виконавця.

Керуючись ст. 304, п.2 ч.2 ст. 307, п.2 ч. 1 ст. 312,
315, 317, 319 ЦПК Укра їни, колегія су ддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Ухвалу Воловецького районного суду від
15 квітня 2014 року - скасувати.

У задоволенні подання головного
старшого державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Воловецького районного управління
юстиції Чобалько М.В. про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України громадянина України ОСОБА_1 -
відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і, відповідно до положень
ст. 324 ЦПК України, касаційному
оскарженню не підлягає.

Головуюча Судді