Номер провадження 2/754/683/14
РІШЕННЯ

Іменем України

29.05.2014 року Деснянський районний суд м.
Києва в складі:

головуючого судді Клочко
І.В.

при секретарі Ліщитович
К.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Києві
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1, яка діє від імені та в інтересах
неповнолітніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа: Відділ опіки
(піклування) Деснянської районної в м.
Києві державної адміністрації, про
відшкодування витрат на оплату
квартирної плати, комунальних послуг
та проведення ремонту, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду від імені та
в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2
та ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_4 про
відшкодування витрат на оплату
квартирної плати, комунальних послуг
та проведення ремонту, в якій просила
стягнути з ОСОБА_4 на свою користь
відшкодування витрат на оплату
квартирної плати, комунальних послуг
та проведення ремонту в квартирі в сумі
12.231 грн. 93 коп.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1
зазначає, що 30 вересня 2010 року
відповідач ОСОБА_4 подарував
неповнолітнім дітям ОСОБА_2, ОСОБА_3
квартиру АДРЕСА_1. Після розірвання
шлюбу з ОСОБА_1 в вересня 2010 року
відповідач ОСОБА_4 зібрав всі свої
особисті речі та виїхав з вищевказаної
квартири, при цьому припинив
сплачувати комунальні та інші послуги,
не проводив капітальний та поточний
ремонт квартири та взагалі квартирою
не цікавився.

У вересня 2012 р. відповідач ОСОБА_4
повернувся до квартири дітей та знову
почав проживати в ній. Хоча жодних
витрат ані по утриманню квартири, ані
по сплаті комунальних послуг, ані по
проведенню поточного ремонту в
квартирі з червня 2010 року відповідач не
здійснював.

Оскільки відповідач, як батько
неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3
зобов'язаний утримувати дітей до
досягнення ними повноліття, тому
позивач ОСОБА_1 просить стягнути з
відповідача ОСОБА_4 витрати на
житлово-комунальні послуги по квартирі
за червень-серпень 2010р.,
вересень-грудень 2012р., січень-вересень
2013р. в розмірі 4097,62 грн.; витрати на
житлово-комунальні послуги по квартирі
за період з вересня 2010р. - серпень 2012р. в
розмірі 3695,07 грн., витрати за споживання
електроенергії в періоди
червень-серпень 2010р., вересень-грудень
2012р., січень-вересень 2013р. в розмірі 98,05
грн., витрати за споживання
електроенергії в період з січня 2010р. по
серпень 2012р. в розмірі 76,58 грн., витрати
за телекомунікаційні послуги за
червень-серпень 2010р., вересень-грудень
2012р., січень-вересень 2013р. в розмірі 263,84
грн., витрати за телекомунікаційні
послуги за період січень-серпень 2012
року в розмірі 152,78 грн., витрати за
технічне обслуговування домофону за
періоди червень-серпень 2010р,
вересень-грудень 2012р., та
січень-вересень 2013р. в розмірі 57,99 грн.,
витрати за технічне обслуговування
омофону січень-серпень 2012р. в розмірі
50,00 грн., витрати за проведення ремонту
прасувальної машини, заміни крана на
кухні, заміни шланга в ванній кімнаті,
ремонт унітазу в розмірі 680 грн.,
витрати за проведення ремонту в
кімнаті дітей в розмірі 3150 грн.

02 квітня 2014 року позивачем ОСОБА_1 та її
представником було подано заяву про
збільшення розміру позовних вимог,
відповідно до яких позивач просила
також стягнути з відповідача ОСОБА_4
витрати по проведенню поточного
ремонту в березні 2014 року в розмірі 596,00
грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представники підтримали позовні
вимоги за викладеними в позові
обставинами та просили задовольнити в
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні
заперечував проти задоволення
позовних вимог та пояснив, що він
постійно сплачував позивачці кошти на
утримання квартири та інші потреби,
однак ніколи не брав з позивачки
розписок про отримання коштів.

Вислухавши пояснення позивача, її
представників та відповідача,
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, судом встановлено наступне.

Відповідно до копії свідоцтва про
розірвання шлюбу, шлюб між ОСОБА_4 та
ОСОБА_1 розірвано, про що в книзі
реєстрації розірвань шлюбів зроблено
відповідний актовий запис за №556 від 08
червня 2010 року (а.с.25).

Від шлюбу подружжя ОСОБА_1 мають двох
неповнолітніх дітей ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується копіями свідоцтв про
народження (а.с.23).

30 вересня 2010 року ОСОБА_4 уклав договір
дарування з малолітніми ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, в інтересах яких діяла як
законний представник ОСОБА_1 (а.с.21-22).

Згідно даного договору, ОСОБА_4
подарував малолітнім дітям квартиру
АДРЕСА_1, є ОСОБА_1, як законний
представник дітей, прийняла від їх
імені в дар квартиру.

В своїх позовних вимогах ОСОБА_1, яка
діє від імені та в інтересах
неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
просить стягнути з відповідача витрати
по сплаті за комунальні та інші послуги
в період починаючи з червня 2010 року,
посилаючись на те, що батько повинен
нести половину витрат на утримання
майна неповнолітніх дітей.

Однак суд не може погодитись з даними
поясненнями, оскільки неповнолітні
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримали у власність
квартиру АДРЕСА_1 лише 30 вересня 2010 року
за договором дарування.

Отже, стягнення з відповідача коштів з
утримання майна неповнолітніх в період
з червня 2010 року по вересень 2010 року,
включно, є безпідставним та
необґрунтованим, оскільки у
вищевказаний період неповнолітні діти
не були власниками квартири, а тому і не
мають правового обґрунтування
стягнення коштів з відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 177 СК України,
батьки зобов'язані дбати про
збереження та використання майна
дитини в її інтересах.

Відповідно до ч.7 ст. 177 СК України,
спори, які виникають між батьками щодо
управління майном дитини, можуть
вирішуватись органом опіки та
піклування або судом.

Відповідно до ч.3 ст. 156 ЖК, повнолітні
члени сім'ї власника зобов'язані брати
участь у витратах по утриманню будинку
(квартири) і придомової території та
проведенню ремонту.

Судом встановлено, що з вересня 2010р. по
серпень 2012 року, включно, відповідач
ОСОБА_4 в квартирі квартиру АДРЕСА_1 не
проживав, що підтверджується рішенням
Деснянського районного суду м. Києва
від 23.07.20134 року (а.с.130-134).

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4
пояснив, що постійно надавав колишній
дружині кошти на утримання квартири.
Жодних доказів на підтвердження своїх
пояснень відповідачем не надано, а тому
суд вважає їх не доведеними.

Відповідно до наданих рахунків на
сплату за житлово-комунальні та інші
послуги, зазначено, що розрахунок
здійснений з урахуванням кількості за
реєстрових осіб, тобто 4 особи. Отже в
період з жовтня 2010 року по вересень 2013
року нараховано суму комунальних
послуг в розмірі 13059,04 грн. (а.с.36-55).

Враховуючи те, що відповідач не
звертався до ЖЕК-304 з заявами про
тимчасове не проживання в квартирі, суд
вважає, що з нього повинно бути
стягнуто суму в розмірі 3264,76 грн., як за
особу на яку нараховувались комунальні
послуги так і суму в розмірі 3264,76 грн.,
що складає ? частину нарахованих
комунальних послуг на неповнолітніх
дітей.

Відповідно до наданих рахунків на
сплату за житлово-комунальні та інші
послуги, в період з жовтня 2010 року по
вересень 2013 року сплачено за холодне та
гаряче водопостачання та
водовідведення кошти в сумі 2443,40 грн.

Судом встановлено, що оплата за холодне
та гаряче водопостачання та
водовідведення здійснювалась ОСОБА_1
за показниками лічильників, а тому суд
вважає, що відповідач повинен
сплачувати за дану послугу в період
свого не проживання в квартирі лише ?
частину за користування дітьми, що
складає суму 699,78 грн. та в період з
вересня 2012р. по вересень 2013р. за
особисте користування водою та ?
частину користування дітьми, що
складає суму 172,04 грн.

В своїх позовних вимогах ОСОБА_1
просить стягнути з відповідача на свою
користь витрати по електроенергії в
розмірі 340,42 грн. Враховуючи надані
позивачем квитанції про сплату коштів
за користування електроенергією
(а.с.59-63), судом встановлено, що в період
не проживання відповідача, останній
повинен сплачувати ? частину вартості
спожитої електроенергії дітьми, що
ставить суму в розмірі 76,58 грн. (229,74 грн.
: 3 споживача електроенергії = 76,58 грн. -
вартість споживання електроенергії на
одного споживача).

В період проживання відповідача ОСОБА_4
в квартирі (саме з жовтня 2010 року по
вересень 2013 року), останній повинен
сплачувати вартість ним споживаної
електроенергії та ? частину вартості
спожитої електроенергії дітьми, що
становить суму 104,71грн.

Щодо стягнення понесених витрат за
телекомунікаційні послуги та технічне
обслуговування омофону, суд вважає за
необхідне поділити дані витрати на
період проживання відповідача ОСОБА_4 в
квартирі та не проживання.

А тому вважає за необхідне стягнути з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 кошти за
понесені витрати за телекомунікаційні
послуги в сумі 364,96 (з яких 239,15грн. кошти
по сплаті ? частини за користування
телекомунікаційними послугами дітьми
та 125,81грн. кошти в період проживання
відповідача та користування
телекомунікаційними послугами,
враховуючи ? частину за користування
дітьми). Та кошти за технічне
обслуговування домофону в розмірі
104,50грн. (з яких 47,50грн. в період не
проживання в квартирі та 57,00грн. в
період проживання в квартирі).

Також ОСОБА_1 та її представники
просили суд стягнути з відповідача ?
частину витрат за проведення поточного
ремонту пральної машини в розмірі
880грн., заміни крана на кухні в розмірі
330 грн., заміни шланга в ванній кімнаті -
50 грн., ремонт унітазу - 100 грн., витрати
по проведенню ремонту в кімнаті дітей -
6300грн. та витрати по ремонту кухні в
розмірі 1193,06 грн.

Однак суд вважає дані позовні вимоги
необґрунтованими, оскільки позивачем
та її представниками обґрунтовано
необхідності проведення ремонту в
дитячій кімнаті та кухні, а витрати за
проведення поточного ремонту пральної
машини в розмірі 880грн., заміни крана на
кухні в розмірі 330 грн., заміни шланга в
ванній кімнаті - 50 грн., ремонт унітазу -
100 грн. - не підтверджені доказами.

Враховуючи викладене, суд вважає за
необхідне задовольнити позовну заяву
ОСОБА_1, яка діє в інтересах
неповнолітніх дітей, частково.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України,
суд вважає за необхідне стягнути з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові
витрати в розмірі 229,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 3, 10, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, ст.177
СК України, ст. 156 ЖК України, суд -

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1, яка діє в
інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Відділ
опіки (піклування) Деснянської
районної в м. Києві державної
адміністрації, про відшкодування
витрат на оплату квартирної плати,
комунальних послуг та проведення
ремонту - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІН
НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_2),
яка діє від імені та в інтересах
неповнолітніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3
витрати на житлово-комунальні та інші
послуги в розмірі 7401 грн. 34 коп., витрати
понесені по сплаті електроенергії в
розмірі 181 грн. 29 коп., витрати по сплаті
телекомунікаційних послуг в розмірі 364,
96 грн. та витрати по сплаті за технічне
обслуговування омофону в розмірі 104
грн. 50 коп.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІН
НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_2),
яка діє від імені та в інтересах
неповнолітніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 229 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду міста Києва через
Деснянський районний суд міста Києва
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Головуючий: