Справа № 2-3119/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року Кіровський
районний суд м.Дніпропетровська в
складі:

головуючого-судді -
Казака С.Ю.

при секретарі -
Місюра К.А.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача -
Яременко О.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Державного підприємства
«Придніпровська залізниця», про
відшкодування витрат на здійснення
поліпшень майна,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом, в
обґрунтування якого посилався на те, що

Мешкає за адресою: АДРЕСА_1. Поряд з його
будинком по АДРЕСА_2 знаходиться
будинок гуртожитку Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця», який мав колишню адресу:
АДРЕСА_3, з якого мешканців будинку в
зв'язку із його аварійним станом було
переселено в новий будинок в 1996 році.
Вказаний будинок колишнього
гуртожитку є власністю Фонду
державного майна України в особі
Регіонального відділення Фонду
державного майна України в
Дніпропетровській області. Після
виселення мешканців гуртожитку в 1996
році в ньому тривалий час ніхто не
проживав, останнім ніхто не опікувався
та він почав руйнуватись. Також в ньому
почали збиратись особи без постійного
місця проживання, які кожного дня
влаштовували сварки, п'яні дебоші,
викрадали його та сусідів майно,
заважали спокійно мешкати на своєму
подвір'ї. В 1998 році, щоб завадити цим
безпорядкам, він самовільно зайняв
покинутий усіма будинок гуртожитку
АДРЕСА_2, з якого за рішенням суду від
10.07.2003 року був виселений. В подальшому
цей будинок було розграбовано
невідомими та від нього на теперішній
час залишився лише фундамент. В кінці
2005 року на початку 2006 року він
самовільно зайняв напівзруйнований
будинок гуртожитку АДРЕСА_3, тому, що
бачив, що сталось з будинком АДРЕСА_2.
Зайнявши будинок АДРЕСА_4 він повністю
за свої кошти поновив напівзруйнований
будинок, тобто за свій рахунок відновив
та покращив стан державного майна, яке
державі було не потрібно. Зробивши
капітальний ремонт будинку він значно
поліпшив його стан. Рішенням
Бабушкінського районного суду
м.Дніпропетровська від 26.07.2010 року за
позовом відповідача йог було виселено
з гуртожитку та 15.11.2010 року він
добровільно виконав рішення суду і
виїхав з будинку. При цьому, в
останньому залишилось майно, яке
належить йому на праві власності та яке
до цього часу не може забрати.
Відповідно до висновку експертного
будівельно-технічного дослідження від
09.09.2010 року Дніпропетровського НДІСЕ
ринкова вартість поліпшень
(будівельно-ремонтних робіт), які він
виконав по АДРЕСА_2, складає 117223 грн.
Відповідно до довідки Відокремленого
структурного підрозділу
«Містобудівельний поїзд №57» від 20.09.2008
року №815 початкова вартість гуртожитку
станом на 01.09.2007 року становить 90325 грн.
39 коп. З урахуванням зазначеного просив
стягнути з відповідачів в солідарному
порядку вартість поліпшень
(будівельно-ремонтних робіт) виконаних
на об'єкті по АДРЕСА_2 в сумі 117223 грн. та
судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивач та
його представник позов підтримали та
просили задовольнити йог в повному
обсязі.

Представник відповідача -
Державного підприємства
«Придніпровська залізниця» позов не
визнав та просив відмовити в його
задоволенні за необґрунтованістю і не
підтвердження належними доказами.

Представник відповідача -
Регіонального відділення Фонду
державного майна України в
Дніпропетровській області в судовому
засіданні 28.10.2013 року позов не визнав та
надав відзив на позов, в якому просив
відмовити в його задоволенні за
безпідставністю позовних вимог,
посилаючись, що відділення не є
власником будинку по АДРЕСА_2, а
розрахунок витрат є надуманим та нічим
не обґрунтованим. В подальші судові
засідання представник відповідача не
з'явився.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, допитавши
свідків, суд приходить до наступного
висновку.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.390 ЦК
України власник майна має право
вимагати від особи, яка знала або могла
знати, що вона володіє майном незаконно
(недобросовісного набувача), передання
усіх доходів від майна, які вона
одержала або могла одержати за весь час
володіння ним.

Добросовісний або
недобросовісний набувач (володілець)
має право вимагати від власника майна
відшкодування необхідних витрат на
утримання, збереження майна,
здійснених ним з часу, з якого
власникові належить право на
повернення майна або передання
доходів.

Відповідно до ст.400 ЦК України
недобросовісний володілець
зобов'язаний негайно повернути майно
особі, яка має на нього право власності
або інше право відповідно до договору
або закону, або яка є добросовісним
володільцем цього майна. У разі
невиконання недобросовісним
володільцем цього обов'язку
заінтересована особа має право
пред'явити позов про витребування
цього майна.

Відповідно до ст.1214 ЦК України
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе без достатньої правової
підстави, зобов'язана відшкодувати всі
доходи, які вона одержала або могла
одержати від цього майна з часу, коли ця
особа дізналася або могла дізнатися
про володіння цим майном без
достатньої правової підстави. З цього
часу вона відповідає також за допущене
нею погіршення майна.

Особа, яка набула майно або
зберегла його у себе без достатньої
правової підстави, має право вимагати
відшкодування зроблених нею
необхідних витрат на майно від часу, з
якого вона зобов'язана повернути
доходи.

Рішенням Бабушкінського
районного суду м.Дніпропетровська від
26.07.2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4, було
виселено з гуртожитку Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця» по АДРЕСА_2 без надання
іншого жилого приміщення.

Як вбачається з тексту вказаного
рішення, під час розгляду справи судом
було встановлено, що відповідно до
довідки Фонду державного майна України
від 19.09.2008 року на балансі
Відокремленого структурного
підрозділу «Містобудівельний поїзд
№57» Державного підприємства
«Придніпровська залізниця» перебуває
гуртожиток АДРЕСА_2, 211 км.

Розпорядженням міського голови
від 21.11.2008 року гуртожитку було
присвоєно адресу: АДРЕСА_2.

В 1996 році власником гуртожитку
було прийняте рішення про розселення
мешканців та в 1998 році в період
підготовки гуртожитку до капітального
ремонту, будинок було самовільно
зайнято ОСОБА_1

Рішенням Бабушкінського
районного суду м.Дніпропетровська від
10.07.2003 року ОСОБА_1 було примусово
виселено із самовільно зайнятого
будинку без надання іншого житлового
приміщення.

В 2005 році працівнику відповідача
ОСОБА_5 з дружиною власником гуртожитку
було надано дозвіл на вселення до
будинку гуртожитку та взимку 2006 року
останні туди вселились.

В серпні 2006 року ОСОБА_1
самовільно, без дозволу вселився в
гуртожиток та зробив окремий вхід в
зайнятті ним приміщення.

Рішенням Бабушкінського
районного суду м.Дніпропетровська від
26.07.2010 року набрало чинності, а
встановлені ним обставини в силу ч.3
ст.61 ЦПК України є такими, що не
підлягають доказуванню під час
розгляду даної справи.

Як зазначив позивач, після
самовільного вселення до будинку по
АДРЕСА_2, в зв'язку з тим, що останній
перебував в незадовільному стану та
потребував капітального ремонту, ним
було здійснено поліпшення
(будівельно-ремонтні роботи), вартість
яких відповідно до висновку
експертного будівельно-технічного
дослідження від 09.09.2010 року
Дніпропетровського НДІСЕ складає 117223
грн. та які, посилаючись в
обґрунтування правових підстав на
ст.ст.390,1214 ЦК України, просив стягнути з
відповідачів в солідарному порядку.

Разом з тим, з вказаного висновку
вбачається, що кошторисна документація
з визначення вартості поліпшень
(будівельно-ремонтних робіт) складена
станом на 09.09.2010 року та на підставі
вимог ДБН Д.1.1-1-2000 «Правила визначення
вартості будівництва», а тому суд не
вважає зазначений висновок належним
доказом здійснених позивачем протягом
2005-2010 року витрат на поліпшення майна,
оскільки останній є приблизним та не
ґрунтується на фактичних даних,
зокрема, документах (договорах,
товарних, касових чеках, накладних та
інш.) щодо вартості придбаних та
використаних позивачем матеріалів,
машин та механізмів.

Не надано позивачем відповідних
доказів і під час розгляду справи.

Крім того, ч.1 ст.1214 ЦК України
передбачено право особи, яка набула
майно або зберегла його у себе без
достатньої правової підстави, вимагати
відшкодування зроблених нею
необхідних витрат на майно від часу, з
якого вона зобов'язана повернути
доходи.

Судом встановлено, що крім
ремонту самовільно зайнятої частини
гуртожитку позивачем було здійснено
прибудову до будівлі останнього,
обладнано окремий вихід для
відособленого користування
приміщенням.

В зв'язку з цим, не можна вважати
вказані переобладнання необхідними
витратами на збереження позивачем
самовільно зайнятого майна.

Не наведено позивачем належних
обґрунтувань і тому, що інші понесені
ним витрати були необхідними витратами
для збереження майна в існуючому стані
та, відповідно, такими, що узгоджуються
з положеннями абз.2 ч.1 ст.1214 ЦК України
та надають позивачу право на
відшкодування понесених витрат
власником майна.

Також, суд враховує, що як
встановлено рішенням Бабушкінського
районного суду м.Дніпропетровська від
26.07.2010 року власником гуртожитку в 1996
році було прийняте рішення про
розселення мешканців гуртожитку в
період підготовки приміщення до
капітального ремонту. В подальшому в
гуртожиток було заселено сім'ю ОСОБА_5

Самовільно заселившись в
частину будівлі гуртожиток позивач
створив перешкоди власнику майна в
користуванні та утримання майном, що
стало підставо в подальшому для
звернення відповідача з позовом до
суду про виселення ОСОБА_1

Враховуючи зазначені вище
обставини та положення закону, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, не
підтверджені належними доказами та в
задоволенні позову останнього слід
відмовити повному обсязі.

В зв'язку з відмовою в
задоволенні позову сплачений
позивачем при подачі позову судовий
збір слід віднести на користь держави.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст.390,400,1214 ЦК України,
ст.ст.3,10,11,27,31,58-61,88, 169,212-215 ЦПК України,
суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Державного підприємства
«Придніпровська залізниця»,
Регіонального відділення Фонду
державного майна України в
Дніпропетровській області про
відшкодування витрат на здійснення
поліпшень майна - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку на подачу
апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено
до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Кіровський районний суд
м.Дніпропетровська шляхом подачі
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
С.Ю. Казак