Справа №591/2429/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Янголь Є. В.Номер
провадження 22-ц/788/1130/14 Суддя-доповідач -
Білецький О. М. Категорія - 43
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Білецького О. М.,

суддів - Кононенко О. Ю., Бойка В. Б.,

за участю секретаря судового засідання
- Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду
м.Суми від 15 травня 2014 року

у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Сумитеплоенерго» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за
теплопостачання,

в с т а н
о в и л а :

10 квітня 2014 року ТОВ «Сумитеплоенерго»
звернулося з вказаним позовом.

Просило стягнути з відповідача
заборгованість за надані послуги з
опалення та гарячого водопостачання
АДРЕСА_1 за період з 01 грудня 2006 року по
30 листопада 2013 року в розмірі 2830 грн. 59
коп.

Рішенням Зарічного районного суду
м.Суми від 15 травня 2014 року позов
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
«Сумитеплоенерго» 2830 грн. 59 коп.
заборгованості та 243 грн. 60 коп.
судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на неповноту з'ясування
обставин, невідповідність висновків
суду фактичним обставинам, порушення
норм матеріального і процесуального
права, просить зазначене рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

Вказує, що між сторонами не має
договірних правовідносин, а підстави
для нарахування абонентської плати
відсутні.

Вважає, що в розрахунок боргу помилково
включені суми платежів, які ним
сплачені в грудні 2013 року за листопад
2013 року та періоди, які знаходяться
поза межами строків позовної давності,
у зв'язку з чим сума боргу могла
складати лише 1502 грн. 28 коп.

Заслухавши пояснення представників
відповідача та позивача, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених у
суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
рішень Сумської міської ради від 03
серпня 2005 року №1338-МР, від 27 грудня 2005
року №720, 20 травня 2011 року №322 ТОВ
«Сумитеплоенерго» є виконавцем
комунальних послуг з централізованого
опалення та гарячого водопостачання по
житловому багатоквартирному будинку
АДРЕСА_1 (а.с.16, 17-18, 19).

Рішеннями виконавчого комітету
Сумської міської ради «Про тарифи та
послуги з централізованого опалення та
централізованого постачання гарячої
води, що надаються на базі міського
цілісного майнового комплексу по
виробництву та транспортуванню тепла
та електричної енергії ТОВ
«Сумитеплоенерго» для населення» від 10
жовтня 2008 року №488, від 26 січня 2010 року
№41, 28 грудня 2010 року №830 встановлено
двоставковий тариф на послуги з
централізованого опалення, який
складається з плати за приєднане
теплове навантаження (абонплати) і
плати за спожиту теплову енергію та
тариф на послуги централізованого
постачання гарячої води для населення
(а.с.20-22, 23, 24).

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 10 січня 1998 року
зареєстрований у АДРЕСА_1 (а.с.32).

Згідно з розрахунками ТОВ
«Сумитеплоенерго» загальна
заборгованість відповідача за період з
01 грудня 2006 року по 30 листопада 2013 року
становить 2830 грн. 59 коп., з яких: 2500 грн. -
абонплата, 248 грн. 99 коп. - опалення, 59
грн. 60 коп. - гаряче водопостачання
(а.с.7-15).

Ухвалою Зарічного районного суду
м.Суми від 10 січня 2014 року скасовано
судовий наказ Зарічного районного суду
м.Суми від 12 грудня 2013 року про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ
«Сумитеплоенерго» заборгованості по
оплаті послуг з централізованого
опалення та гарячого водопостачання у
розмірі 2830 грн. 59 коп. та 114 грн. 70 коп.
судових витрат (а.с.6).

За таких у цілому правильно
встановлених обставин про те, що
відповідач усупереч вимог ст.526 ЦК
України, ст.ст.67, 68 ЖК України, п.5 ч.3 ст.20
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги» та п.18 Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630,
не виконує свої обов'язки по належному
утриманню житла та несвоєчасно і не у
повному обсязі оплачує надані
позивачем комунальні послуги з
теплопостачання, суд першої інстанції
дійшов обгрунтованого висновку про
необхідність стягнення з нього
заборгованості за період з 01 грудня 2006
року по 30 листопада 2013 року.

Так, в силу ст.11 ЦК України цивільні
права та обов'язки витікають не лише з
договорів і правочинів, а й
безпосередньо з актів цивільного
законодавства та з дій осіб, які
передбачені такими актами.

Незважаючи на відсутність між
боржником і стягувачем письмового
договору про надання послуг з
теплопостачання, між ними існували
фактичні договірні відносини, які
визнані обома сторонами, оскільки ТОВ
«Сумитеплоенерго» надавало послуги, а
ОСОБА_3 їх отримував та частково
оплачував.

Крім того, відповідно до п.1 ч.3 ст.20
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги» укладення такого договору є і
обов'язком споживача.

Плата за приєднане теплове
навантаження (абонплата) нарахована
відповідно до вищезгаданих рішень
міськвиконкому, які не оспорені та не
скасовані.

Як вбачається відповідач був обізнаний
із наявністю заборгованості, оскільки
отримував квитанції про нараховані
поточні платежі та про розмір боргу і
частково оплачував їх, чого не
заперечує.

Здійсненням протягом 2006 - 2011 років цих
платежів, які не збігаються з розмірами
місячних нарахувань, нерідко
перевищуючи їх, а також зверненням
товариства із заявою про видачу
судового наказу, відповідно до ст.264 ЦК
України переривався визначений ст.257 ЦК
України трирічний строк звернення до
суду, тому строк позовної давності не
пропущено.

За таких обставин місцевий суд
правильно визначив, що до стягнення
належить заборгованість за весь період
в межах позовних вимог.

У той же час, при визначенні загального
розміру боргу суд першої інстанції
допустив істотну неповноту з'ясування
обставин та неправильне застосування
норм матеріального права.

Так, надані ОСОБА_3 апеляційному суду
дублікати квитанцій від 19 грудня 2013
року свідчать про внесення ним через
відділення ПАТ «Приватбанк» на рахунки
позивача оплати в розмірі 248 грн. 99 коп.
за опалення та 59 грн. 60 коп. за гарячу
воду (а.с.56). Зазначені суми
відповідають нарахованим позивачем
розмірам цих платежів. Про ці обставини
відповідач повідомляв і місцевому
суду.

Відповідно до положень п.5 ч.3 ст.20
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги» та п.7 Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
гуртожитків, затверджених постановою
КМ України від 08 жовтня 1992 року №572,
власник зобов'язаний оплачувати надані
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Пункт 18 Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою КМ України від 21 липня 2005
року №630 вказує, що розрахунковим
періодом для оплати послуг є
календарний місяць, плата за послуги
вноситься не пізніше 20 числа місяця, що
настає за розрахунковим, якщо
договором не встановлено інший строк.

Оскільки відповідний договір між
сторонами не укладався, та інший термін
внесення оплати ними не
встановлювався, застосуванню
підлягають строки вказані у даній
Постанові.

Таким чином, вказані кошти у розмірі
308,59 коп. (248,99 грн. 99 + 59,60 грн.), які були
внесені відповідачем 19 грудня 2013 року,
колегія суддів вважає необхідним
зарахувати до платежів за листопад 2013
року, тобто за спірний період.

Протилежного позивач не довів.

Інші квитанції відповідача (а.с.56-57)
датовані січнем-квітнем 2014 року, в них
не вказано про оплату боргу за спірний
період, тому колегія суддів не вбачає
підстав зарахувати ці поточні платежі
до оплати за грудень 2006 - листопад 2013
року.

За таких порушень рішення суду першої
інстанції підлягає зміні, а визначений
судом належний до стягнення на користь
позивача розмір заборгованості за
теплопостачання зменшенню до 2522 грн.(
2830 грн. 59 коп. - 308 грн. 59 коп.).

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України,
пропорційно до задоволених на 89%
позовних вимог (2522 грн. х 100% : 2830,59 грн.), з
відповідача на користь ВАТ
«Сумитеплоенерго» І.Б. слід стягнути 216
грн. 80 коп. (243,60 грн. х 89% : 100%) на
відшкодування судового збору за
розгляд справи у першій інстанції.

Апеляційна скарга задоволена на 11%,
тому з позивача на користь ОСОБА_3
потрібно відшкодувати 13 грн. 40 коп. (121,80
грн. х 11% : 100%) судового збору за
апеляційний перегляд.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.88, 303, п.3 ч.1 ст.307, п.3,4 ст.309. ст.ст.314,
316 ЦПК України, колегія суддів,

в
и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Зарічного районного суду
м.Суми від 15 травня 2014 року в даній
справі змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сумитеплоенерго» 2522
грн. (дві тисячі п'ятсот двадцять дві
гривні) заборгованості за
теплопостачання та 216 грн. 80 коп. (двісті
шістнадцять гривень вісімдесят
копійок) повернення судового збору за
розгляд справи у суді першої інстанції.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сумитеплоенерго» на
користь ОСОБА_3 13 грн. 40 коп. (тринадцять
гривень сорок копійок) судового збору
за розгляд справи у суді апеляційної
інстанції.

Рішення набрало законної сили з
моменту проголошення і з цього часу
протягом двадцяти днів може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -