АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/7106/2014
Головуючий у 1 інстанції - Грегуль О.В.
Доповідач - Борисова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Музичко С.Г.

при секретарі: Мовчан О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_2 на рішення Деснянського
районного суду м.Києва від 02 квітня 2014
року в цивільній справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6
про усунення перешкод у користуванні
та розпорядженні власністю, виселення
та вселення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач 21.10.2013 року звернувся до суду з
позовом до відповідачів про усунення
перешкод у користуванні та
розпорядженні власністю, виселення та
вселення.

Рішенням Деснянського районного суду
м.Києва від 02 квітня 2014 року позов
ОСОБА_3 задоволено.

Зобов'язано усунути ОСОБА_3 перешкоди в
користуванні та розпорядженні
квартирою АДРЕСА_1 з боку ОСОБА_4,
ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6

Виселено ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6
з квартири АДРЕСА_1, без надання іншого
жилого приміщення.

Вселено ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 по 28 грн. 68
коп. судового збору з кожного.

Не погодившись з рішенням суду,
відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну
скаргу в якій просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог, посилається на те, що при
ухваленні рішення, судом першої
інстанції не в повному обсязі
досліджено матеріали справи, а відтак
оскаржуване рішення суду є
передчасним.

Зазначає про те, що відповідачі не
отримували направлену на їх адресу
вимогу позивача про добровільне
звільнення квартири, про що було
наголошено в судовому засідання першої
інстанції.

Позивач в судовому засіданні
заперечував проти задоволенні
апеляційної скарги, просив її
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Відповідачі в судове засідання не
з'явилися, про день і час розгляду
справи належним чином повідомлені,
колегія суддів вважає можливим
розглядати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення позивача, з'ясувавши
обставини справи та обговоривши
доводи апеляційної скарги колегія
суддів вважає, що скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
28.05.2010 року між позивачем та
відповідачами: ОСОБА_4, ОСОБА_2. ОСОБА_5
укладено іпотечний договір, згідно з
яким іпотекодавці зобов'язані до 28.05.2011
року повернути іпотекодержателю суму
позики у розмірі 193900 грн., що
еквівалентно 19390 доларів США, згідно з
курсом, встановленим сторонами, 1 долар
США - 10 грн.

Відповідно до даного договору
іпотекодержатель має право у випадку
невиконання іпотекодавцями своїх
зобов'язань за договором позики
отримати задоволення вимог за рахунок
майна, переданого в іпотеку на умовах
вказаних в іпотечному договорі від
28.05.2010 року.

Відповідно до п. 4.1.10. договору
іпотекодавці зобов'язані протягом
строку дії договору не надавати права
користування, не вселяти (не
реєструвати) в квартиру, що є предметом
іпотеки, будь-яких осіб без попередньої
згоди іпотекодержателя. У разі
звернення стягнення на предмет іпотеки
іпотекодавці зобов'язані зняти з
реєстраційного обліку всіх осіб,
зареєстрованих в квартирі, що є
предметом іпотеки, а також звільнити
квартиру і забезпечити відсутність
будь-яких осіб в ній.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачами: ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5
умов договору позики, було звернуто
стягнення на предмет іпотеки - на
квартиру АДРЕСА_1

Згідно з копії витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності за
позивачем 05.06.2013 року зареєстровано
право власності на квартиру АДРЕСА_1

Відповідно до довідки ЖЕК № 310 за №1235
від 18.10.2013 року в квартирі АДРЕСА_1
зареєстровані відповідачі: ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_6

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_6 була зареєстрована в спірній
квартирі у 2011 році, тобто, після
укладення сторонами договору від 28.05.2010
року і без згоди іпотекодержателя.

Відповідно до довідки ЖЕК № 310 за №264
від 14.03.2014 року, бувші власники зняті з
реєстраційного обліку 13.03.2014 року в
АДРЕСА_1 згідно із заочним рішенням
Деснянського районного суду м.Києва
від 19.11.2013 року.

Будь-яких доказів про те, що
відповідачі проживають у спірній
квартирі за письмовою згодою позивача
або з інших передбачених законом
підстав, останні суду не надали.

28.08.2013 року позивачем було направлено
відповідачам вимогу про добровільне
звільнення квартири АДРЕСА_1, яка
залишена без виконання.

Частиною 1 ст.317 ЦК України визначено, що
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Згідно зі ст.391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Статтею ст.526 ЦК України визначено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст.40 Закону України «Про
іпотеку» звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться у порядку, встановленому
законом. Після прийняття рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.
Особи, які проживають у зазначених
приміщеннях на умовах договору найму
(оренди), не підлягають виселенню, якщо:
договір найму (оренди) був укладений до
моменту укладення іпотечного договору
і про наявність такого договору було
доведено до відома іпотекодержателя
або такий договір був зареєстрований у
встановленому законом порядку; договір
найму (оренди) був укладений після
укладення іпотечного договору за
згодою іпотекодержателя.

Відповідно до ст.109 ЖК України
звернення стягнення на передане в
іпотеку жиле приміщення є підставою
для виселення всіх громадян, що
мешкають у ньому, за винятками,
встановленими законом. Після прийняття
кредитором рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги, якщо сторонами не погоджено
більший строк. Якщо громадяни не
звільняють житлове приміщення у
встановлений або інший погоджений
сторонами строк добровільно, їх
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов до вірного висновку про
задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що
відповідачі не отримували направлену
на їх адресу вимогу позивача про
добровільне звільнення квартири
колегія суддів відхиляє, оскільки як
вбачається з копії зворотніх поштових
повідомлень, які містяться в
матеріалах справи, відповідачами 06.09.2013
року отримана направлена позивачем
вимога про добровільне звільнення
квартири.

Отже, суд першої інстанції всебічно і
об'єктивно дослідив всі обставини
справи, зібраним доказам дав вірну
правову оцінку й ухвалив рішення, що
відповідає вимогам закону.

Рішення суду ухвалено з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, тому підстав для його скасування
з підстав зазначених в апеляційні
скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Деснянського районного суду
м.Києва від 02 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: