АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 601/17/14-ц Головуючий у 1-й
інстанції Білосевич Г.С. Провадження №
22-ц/789/650/14 Доповідач - Бахметова
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2014 р. Колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Бахметової В.Х.

суддів - Гірського Б. О., Ткач О. І.,

при секретарі - Майка Р.Ю.

з участю ОСОБА_1 і його представника, та
представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Тернополі
цивільну справу за апеляційними
скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на рішення
Тернопільського міськрайонного суду
від 10 квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2014 року ОСОБА_2
звернулася в суд з вищезазначеним
позовом до ОСОБА_1 та просила стягнути з
нього аліменти у твердій грошовій сумі
в розмірі по 1500 грн. щомісячно на
утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
посилаючись на те, що діти перебувають
на повному її утриманні, відповідач,
який займається підприємницькою
діяльністю не надає їм жодної
матеріальної допомоги.

Крім цього, ОСОБА_2 просила
суд стягнути з відповідача аліменти на
повнолітню дитину - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 2000 грн.
щомісячно, посилаючись на те, що донька
навчається у вищому учбовому закладі
на платній формі навчання, а тому
потребує матеріальної допомоги, а саме
кошти потрібні для оплати за навчання,
на проїзд до місця навчання,
проживання, одяг, харчування та ін.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 ( у
відповідності з вимогами ч.2 ст.191 СК
України ) на підставі розписки від
25.08.2004 року взяв на себе зобов'язання
надавати їй кошти на утримання дітей у
розмірі 300 доларів США щомісячно, проте
з вересня 2013 року відповідач припинив
надавати вказані кошти, тому ОСОБА_2
просила суд стягнути з відповідача
аліменти за минулий час (з 10.08.2013 по
10.01.2014 року) у розмірі 9 591 грн. 60 коп.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 10 квітня 2014
року позов задоволено частково:

стягнуто з ОСОБА_1
(реєстраційний номер НОМЕР_1),
працюючого приватним підприємцем,
жителя АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_2,
аліменти на утримання неповнолітніх
дітей (дочок): ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій
сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно,
починаючи з 16.01.2014 року і до досягнення
старшою дитиною повноліття;

стягнуто з ОСОБА_1
(реєстраційний номер НОМЕР_1),
працюючого приватним підприємцем,
жителя АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_2
аліменти на утримання повнолітньої
дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, в твердій
грошовій сумі в розмірі 850 грн.
щомісячно, починаючи з 16.01.2014 року і до
припинення нею навчання, але не більше
23 річного віку;

у решті позовних вимог
відмовлено;

стягнуто з ОСОБА_1 судовий
збір в користь держави в сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі
апелянт ОСОБА_2 просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким її позовні вимоги задовольнити у
повному обсязі, стягнувши на її користь
аліменти на утримання неповнолітніх
дітей у розмірі по 1500 грн. щомісяця на
кожну дитину, аліменти на утримання
повнолітньої дочки у розмірі 2000 грн.
щомісячно та аліменти за минулий час у
розмірі 9 591 грн.60 коп.

В обґрунтування своїх вимог
ОСОБА_2 посилається на те, що судом
першої інстанції не досліджено усіх
обставин справи, а саме матеріального
становища відповідача та його доходів,
які дають усі підстави для стягнення
аліментів у визначеному нею розмірі.

Крім цього, ОСОБА_2 вказує на
те, що суд не прийняв до уваги розписку
від 25.08.2004 року, в якій відповідач взяв
на себе зобов'язання щомісячно 10 числа
сплачувати їй кошти (300 доларів США) на
утримання дітей, що є підставою для
стягнення аліментів за минулий час.

ОСОБА_1 також звернувся із
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати вищевказане рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким зменшити
щомісячний розмір аліментів на
утримання доньок до 500 грн. на кожну
дитину щомісяця, посилаючись на те, що
на даний момент його дохід на місяць
після оподаткування в середньому
складає 4 990 грн., на його утриманні
перебуває малолітня дитина від другого
шлюбу - син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, а також
банківські кредити, які він
неспроможний в даний час погашати,
враховуючи його нестабільне
матеріальне становище та
нестабільність в державі він не може
сплачувати аліменти на утримання дітей
у розмірі, визначеному судом.

В судовому засіданні
представник ОСОБА_2 - ОСОБА_7 апеляційну
скаргу підтримав, пославшись на
обставини викладені в ній та
заперечуючи проти апеляційної скарги
ОСОБА_1

ОСОБА_1 та його представник
ОСОБА_8 підтримують свою апеляційну
скаргу та не погоджується з доводами
апеляційної скарги ОСОБА_2

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши доводи апеляційних
скарг за матеріалами справи, приходить
до висновку, що апеляційну скаргу
ОСОБА_2 слід відхилити, а апеляційна
скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення,
виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи частково
позов, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідач не виконує
обов'язку з утримання неповнолітніх
дітей, які проживають з матір'ю та
перебувають на повному її утриманні.
Крім того, повнолітня дочка продовжує
навчання у вищому навчальному закладі
на денній платній формі навчання та
потребує матеріальної допомоги, а
доходи відповідача свідчать про те, що
останній може надавати матеріальну
допомогу своїй повнолітній дочці у
розмірі 850 грн. щомісячно до досягнення
нею 23 річного віку або закінчення
навчання та по 1000 грн. щомісячно на
утримання неповнолітніх дітей.

Колегія суддів не
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції, оскільки він не
ґрунтується на повному та всебічному
дослідженні матеріалів справи та не
відповідає вимогам закону.

Судом першої інстанції
встановлено, що сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі з 19.09.1992 року,
який на даний час розірвано, що
підтверджується свідоцтвом про
розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 06
вересня 2006 року.

За час перебування у шлюбі у
сторін народилися діти: ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_3; ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1;
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які на даний час
проживають разом із матір'ю.

Згідно ст.180 СК України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Згідно вимог ст.182 СК України
при визначенні розміру аліментів суд
враховує стан здоров'я та матеріальне
становище дитини, стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів, наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина,
інші обставини, що мають істотне
значення.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 займається підприємницькою
діяльністю та отримує доходи, які
складають: за 2013 рік - 256610 грн. та перший
квартал 2014 року - 17 100 грн. (а.с.30 -32, 37-38).

На його утриманні перебуває
неповнолітня дитина від другого шлюбу -
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7.

З пояснень ОСОБА_1 та його
представника в суді апеляційної
інстанції вбачається, що на даний час
дохід відповідача в середньому на
місяць після оподаткування складає 4 990
грн., що кореспондується з податковою
декларацією ( а.с. 37-38 ). Відповідач
перебуває у кредитних зобов'язаннях із
ЗАТ "ОТП Банк" за кредитним договором
№ML-Е00/057/2007 від 18.07.2007 року, згідно умов
якого сума місячного платежу складає
628,86 доларів США із кінцевим терміном
повернення суми боргу до 17.07.2029 року
(а.с.22).

Також згідно рішення
Тернопільського міськрайонного суду
від 16 квітня 2014 року задоволено
частково позовні вимоги ПАТ КБ
"ФІДОБАНК" до ОСОБА_1 про звернення
стягнення на предмет іпотеки в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором, яка складає 271 821,53 грн. і в
рахунок погашення заборгованості по
кредитному договору звернено
стягнення на предмет іпотеки - нежиле
приміщення загальною площею 155,4 кв.м.,
яка і надавала йому як приватному
підприємцю отримувати дохід ( а.с. 68-70).

Відповідач також зазначив,
що позивачка разом із дітьми проживає у
квартирі АДРЕСА_2, житловою площею 100
кв.м., яка належала йому на праві
особистої власності і яку після
розірвання шлюбу він подарував дітям.
Дана квартира знаходиться в
центральній частині міста.

ОСОБА_1 не відмовляється, що
як батько повинен утримувати дітей, але
погоджується сплачувати аліменти в
сумі по 500 грн. на неповнолітніх дітей
щомісячно, оскільки надавати
матеріальну допомогу дітям у більшому
розмірі на даний час не має можливості.

Виходячи із встановлених
обставин і наведених вимог закону,
колегія суддів, враховуючи матеріальне
становище як платника аліментів, так і
одержувача, перебування на утриманні у
платника аліментів малолітньої дитини
від другого шлюбу, кредитних
зобов'язань, зниження доходів від
підприємницької діяльності, приходить
до висновку про необхідність змінити
розмір аліментів на утримання
неповнолітніх дітей в твердій грошовій
сумі до 500 грн. щомісячно до досягнення
дітьми повноліття.

Крім цього в справі відсутні
будь - які докази про доходи позивачки,
яка теж займається підприємницькою
діяльністю, що ствердили сторони.

Згідно вимог ст. 199 СК
України, якщо повнолітні дочка, син
продовжують навчання і у зв'язку з цим
потребують матеріальної допомоги,
батьки зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати таку
матеріальну допомогу.

Згідно із частиною 1 статті 200 СК
України суд визначає розмір аліментів
на повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі і (або) у частці від
заробітку (доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у
статті 182 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, є студенткою
третього курсу денної платної форми
навчання архітектурного факультету
Київського національного університету
будівництва і архітектури.

Однак, в матеріалах справи
відсутні докази, які підтверджують
суму щомісячних витрат, пов'язаних із
навчанням ОСОБА_5, а саме : витрати на
проживання, харчування, проїзд, книги,
ксерокопіювання навчальних матеріалів
та ін.

Згідно ст. 60 ЦПК України - кожна
сторона зобов'язана довести ті вимоги,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Виходячи з вищенаведеного та
приймаючи до уваги матеріальне
становище, в якому зараз перебуває
платник аліментів, а також те, що батьки
зобов'язані в двосторонньому порядку
(обопільно) здійснювати обов'язок із
утримання повнолітньої дочки, яка
продовжує навчання, суд апеляційної
інстанції вважає, що рішення суду в цій
частині слід скасувати та ухвалити
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні вимог ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання повнолітньої
дочки.

Посилання апелянта на те, що судом
безпідставно відмовлено у задоволенні
її вимог щодо стягнення аліментів за
минулий час, колегія суддів до уваги не
приймає, оскільки розписка від 25.08.2004
року, згідно якої відповідач взяв на
себе зобов'язання надавати 10 числа
кожного місяця кошти на утримання
дітей у розмірі 300 доларів США в силу
вимог ст.189 СК України не є належним
чином оформленим договором між
батьками про сплату аліментів на
дитину та відповідно підставою для
стягнення аліментів за минулий час.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 309 ЦПК
України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 10 квітня 2014
року скасувати в частині стягнення
аліментів на утримання повнолітньої
дитини.

Постановити в цій частині
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні вимог ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання дочки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Змінити рішення в частині
стягнення аліментів на неповнолітніх
дітей з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2,
зменшивши суму стягнення аліментів з
1000 грн. до 500 грн. на кожну дитину.

Рішення в частині розподілу
судових витрат залишити без змін.

Рішення набирає законної
сили з моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних на
протязі двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області В.Х. Бахметова