АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4358/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Тананайська Ю. А. Доповідач -
Міхеєва В.Ю. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого Міхеєвої
В.Ю.

суддів
Свистунової О.В., Ремеза В.А.

при секретарі
Бондаренко В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційні скарги Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця» та Приватного акціонерного
товариства «Страхова група «ТАС»

на рішення Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 12
березня 2014 року по справі

за позовом ОСОБА_2 до Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця», ОСОБА_3, Приватного
акціонерного товариства «Страхова
група «ТАС» про відшкодування
моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернувся
із зазначеним позовом, посилаючись
на ті обставини, що у результаті аварії,
яка сталася 12 жовтня 2010 року на
залізничному переїзді у с. Городище в
районі м. Марганець Дніпропетровської
області загинули його дружина та
неповнолітній син.

Оскільки аварія сталася внаслідок
взаємодії джерел підвищеної небезпеки,
власниками яких є відповідачі, просив
стягнути з Державного підприємства
«Придніпровська залізниця» (далі - ДП
«Придніпровська залізниця»), ОСОБА_3 на
свою користь суму завданої моральної
шкоди у розмірі 500000 грн.; стягнути з
Приватного акціонерного товариства
«Страхова Група «ТАС» (далі - АТ «СГ
«ТАС» (приватне)) на його користь
моральну шкоду, заподіяну смертю
дружини та сина у розмірі 5100 грн.

Рішенням Марганецького міського
суду Дніпропетровської області від 12
березня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2
задоволені частково, стягнуто
солідарно з ДП «Придніпровська
залізниця» та ОСОБА_3 на користь
позивача в рахунок відшкодування
моральної шкоди 194900 грн.; з Приватного
акціонерного товариства «Страхова
Група «ТАС» стягнуто 5100 грн. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Стягнуто з ДП «Придніпровська
залізниця», ОСОБА_3 та АТ «СГ «ТАС»
(приватне) судовий збір на користь
держави у розмірі 81,2 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі Державне
підприємство «Придніпровська
залізниця» просить рішення суду першої
інстанції в частині задоволення
позовних вимог до ДП «Придніпровська
залізниця» скасувати як таке, що
ухвалене з порушенням норм
матеріального і процесуального права
та ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог в цій
частині відмовити.

В апеляційній скарзі Приватне
акціонерне товариство «Страхова група
«ТАС», посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення Марганецького
міського суду Дніпропетровської
області від 12 березня 2014 року в частині
стягнення з АТ «СГ «ТАС» (приватне) на
користь ОСОБА_2 5100 грн. моральної шкоди
скасувати та ухвалити в цій частині
нове, яким у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 до АТ «СГ «ТАС» (приватне) в
частині відшкодування моральної шкоди
в розмірі, який перевищує 2550 грн.
відмовити за необґрунтованістю та
безпідставністю позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду - залишенню без змін з наступних
підстав.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 12 жовтня 2010 року
на залізничному переїзді в с. Городище,
в районі м. Марганець сталася ДТП, що
підтверджується Актом розслідування
причин та обставин
дорожньо-транспортної пригоди, що
сталася 12 жовтня 2010 року на
залізничному переїзді 115 км+566 м
перегону Нікополь-Марганець
Криворізької дирекції залізничних
перевезень Придніпровської залізниці
від 12-13 жовтня 2010 року, відповідно до
якого в результаті зіткнення загинуло
45 особи та 8 осіб травмовано.

В результаті вказаної вище аварії
загинули дружина позивача - ОСОБА_4 та
син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження, копією свідоцтва про шлюб,
копіями свідоцтв про смерть (а.с. 6-9).

З акту розслідування вбачається, що
автобус БАЗ-А079 «Еталон», реєстраційний
номер НОМЕР_1, належить ПП «ОСОБА_3»,
перевізник ПП «Ремсервіс», ліцензія на
перевезення АВ № 502351 дійсна до 29
листопада 2014 року, видана на фізичну
особу ОСОБА_3

Автобус здійснював рейс за
маршрутом «Б» у місті Марганець.

Згідно Полісу ВЕ 0789663 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів від 19 листопада
2009 року ОСОБА_3 застрахував цивільну
відповідальність за шкоду, завдану
третім особам під час ДТП у Приватному
акціонерному товаристві «Страхова
Група «ТАС». Строк дії Полісу з 20
листопада 2009 року до 19 листопада 2010
року, забезпечений транспортний засіб -
автобус БАЗ А 079-04, номерний знак НОМЕР_1.

Відповідно до даного Полісу ПАТ
«СГ «ТАС» несе відповідальність за
шкоду, заподіяну життю і здоров'ю, ліміт
якої на одного потерпілого становить
51000 грн. (а.с.14).

Задовольнивши позов частково, суд
першої інстанції вірно посилався на
положення статей 1187, 1188, 1190 ЦК України.

Частиною 1 статті 1187 ЦК України
встановлено, що джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність пов'язана з
використання, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнанням,
використанням, що створює підвищену
небезпеку для особи, яка цю діяльність
здійснює, та інших осіб, шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка володіє
транспортним засобом на законних
підставах.

Відповідно до частини 2 статі 1187 ЦК
України, шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберіганням або
утриманням якого створює підвищену
небезпеку.

Закріплено ч.5 ст. 1187 ЦК України, що
особа, яка здійснює діяльність, що є
джерелом підвищеної небезпеки,
відповідає за завдану шкоду, якщо вона
не доведе, що шкоди було завдано
внаслідок непереборної сили або умислі
потерпілого.

У відповідності до ч.2 ст. 1188 ЦК України,
якщо внаслідок взаємодії джерел
підвищеної небезпеки було завдано
шкоди іншим особам, особи, які спільно
завдали шкоди, зобов'язані її
відшкодувати незалежно від їхньої
вини.

Відповідно до частини 1 статті 1190 ЦК
України особи, спільними діями або
бездіяльністю яких було завдано шкоди,
несуть солідарну відповідальність
перед потерпілим.

Згідно Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 6 від 27 березня 1992 року
«Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди», шкода заподіяна
кількома особами, відшкодовується
кожною з них в частині, заподіяної нею.
Особи, які спільно заподіяли шкоду,
тобто заподіяли неподільну шкоду
взаємопов'язаними, сукупними діями, або
діями з єдністю наміру, несуть
солідарну відповідальність перед
потерпілими. У такому ж порядку
відповідають володільці джерел
підвищеної небезпеки за шкоду,
заподіяну внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки іншим
особам.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Доводи апеляційної скарги ДП
«Придніпровська залізниця» про те, що
між діями водія автобусу БАЗ-А079 ОСОБА_6
(володільцем якого є ОСОБА_3) та
локомотивної бригади, яка керувала
електровозом ВЛ-8 № 1583 відсутні сукупні
дії у заподіянні шкоди, що виключає
солідарне зобов'язання щодо
відшкодування шкоди, не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки зводяться
тільки до особистого тлумачення
апелянтом норм права, без
обґрунтування незаконності рішення
суду щодо встановлених ним обставин у
справі.

Необґрунтованим є посилання в
апеляційній скарзі на відсутність
підстав для відшкодування позивачу
моральної шкоди, оскільки про
спричинення такої шкоди свідчить сам
факт смерті його дружини та
неповнолітнього сина у результаті
дорожньо-транспортної пригоди, через
що він зазнав глибоких душевних
переживань та страждань. Щодо розміру
моральної шкоди, то вона визначена
судом з урахуванням вимог розумності
та справедливості.

Колегія суддів відхиляє як
необґрунтовані доводи апеляційної
скарги АТ «СГ «ТАС» (приватне) щодо
зменшення розміру стягнутої судом
моральної шкоди, оскільки така сума
перевищує ліміт страхового
відшкодування на одного потерпілого, з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи, а також
моральну шкоду, передбачену пунктами 1,
2 частини другої статті 23 Цивільного
кодексу України. Така шкода
відшкодовується у встановленому судом
розмірі відповідно до вимог статті 23
Цивільного кодексу України. При цьому
страховик відшкодовує не більше ніж 5
відсотків ліміту, визначеного у пункті
9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між
сумою відшкодування, визначеною судом,
та сумою, яка має бути відшкодована
страховиком, сплачує особа, яку визнано
винною у скоєнні дорожньо-транспортної
пригоди.

Згідно Полісу ВЕ 0789663 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів від 19 листопада
2009 року ліміт відповідальності за
шкоду, заподіяну життю і здоров'ю на
одного потерпілого становить 51000 грн.
Тому за кожного потерпілого з АТ «СГ
«ТАС» (приватне) підлягає стягненню по
2550 грн. (51000 грн. х 5%).

Враховуючи той факт, що внаслідок
аварії загинули дружина та син
позивача, суд правомірно стягнув з АТ
«СГ «ТАС» (приватне) 5100 грн. (по 2550 грн.
за кожного потерпілого).

На підставі вищевикладеного,
колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції ухвалено у
відповідності з нормами матеріального
та процесуального права, висновки суду
відповідають обставинам справи, у той
час як доводи апеляційних скарг
зведені до переоцінки доказів та
висновків суду не спростовують, тому
апеляційні скарги слід відхилити, а
рішення суду першої інстанції -
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця» та Приватного акціонерного
товариства «Страхова група «ТАС»
відхилити.

Рішення Марганецького міського
суду Дніпропетровської області від 12
березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
протягом двадцяти днів може бути
оскаржена шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді