Справа № 548/803/14-ц
Провадження №6/548/48/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2014 року Хорольський районний суду
Полтавської області в складі:

головуючого -судді Старокожко
В.П.,

при секретарі -Листопад Л.В.,

стягувача ОСОБА_1,

боржника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Хорол подання старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Хорольського
районного управління юстиції Сальнік
Оксани Володимирівни про тимчасове
обмеження боржника ОСОБА_2 у праві
виїзду за кордон ,-

В С Т А Н О В И В :

Старший державний виконавець
ВДВС Хорольського РУЮ Сальнік О.В. за
погодженням із начальником цієї
установи, звернулася до суду із
поданням про тимчасове обмеження
боржника у праві виїзду за кордон.

В поданні вказувалося, що у
відділі державної виконавчої служби
Хорольського районного управління
юстиції на виконанні перебуває
виконавче провадження по виконанню
виконавчого листа № 1628/1327 виданого
06.07.2012 року Хорольським районним судом
про стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4
частини всіх видів його заробітку
(доходу), але не менше 30 % прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Боржником добровільно рішення
суду виконується частково, кошти
сплачуються не в повному обсязі. У
зв'язку з чим станом на 01.04.2014 року
заборгованість по виплаті аліментів
становить 6 121,40 грн.

В судовому засідання старший
державний виконавець ВДВС
Хорольського РУЮ Сальнік О.В. та
стягувач ОСОБА_1 подання підтримали з
підстав зазначених у ньому.

Боржник ОСОБА_2 проти задоволення
подання заперечував, вказавши, що не
має закордонного паспорта, виїжджати
за межі України не збирається,
сплачувати аліменти буде бо вже
влаштувався на роботу.

Вивчивши матеріали додані до
подання, суд на підставі встановлених
фактичних обставин справи приходить до
наступних висновків.

Випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України визначено в
Законі України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України» (далі по тексту Закон).

За змістом п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6
зазначеного Закону громадянинові
України, який має паспорт, може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон у випадку, якщо він ухиляється
від виконання зобов'язань, покладених
на нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи), - до
виконання зобов'язань.

Частиною 4 вказаної статті Закону
передбачено, що паспорт може бути
тимчасово затримано чи вилучено в
випадках, передбачених п.п. 1-9 ч. 1 цієї
статті.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право в разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника фізичної особи
або керівника боржника юридичної
особи за межі України до виконання
зобов'язань за рішенням.

Згідно з ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання
про тимчасове обмеження боржника
фізичної особи або керівника боржника
юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Аналіз наведених норм закону дає
підстави для висновку, що суд має право
встановити щодо боржника тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України лише за умови доведення та
документального підтвердження факту
ухилення боржника, який має паспорт для
виїзду за кордон і з цією метою має
намір та реальну можливість вибути за
межі України, з метою уникнення від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням суду чи іншого органу
(посадової особи). Таке обмеження може
бути встановлено лише строком до
виконання боржником своїх зобов'язань.

З матеріалів справи вбачається,
що на підставі рішення Хорольського
районного суду Полтавської області
видано дублікат виконавчого листа №
1628/1327 про стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4
частини всіх видів його заробітку
(доходу), але не менше 30 % прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Станом на 01.04.2014 року загальна сума
заборгованості ОСОБА_2 перед ОСОБА_1
становить 6 121,40 грн.

Разом з тим, суд вважає, що наявність
даної суми заборгованості не свідчить
про ухилення боржника від виконання
зобов'язання покладеного на нього
рішенням суду, виходячи із фактичних
обставин справи.

Так судом досліджено в судовому
засіданні розрахунок заборгованості, з
якого вбачається, що боржник ОСОБА_2
починаючи із 2013 року сплачував
аліменти, в деяких місяцях.

З наявних в матеріалах подання
документів не вбачається, що вказані
суми аліментів були сплачені
боржником, у зв'язку із застосуванням
до нього державним виконавцем
передбачених законом заходів, а тому й
немає підстав стверджувати про
наявність в даному випадку факту
ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням.

Навпаки наявний в матеріалах подання
розрахунок заборгованості свідчить
про те, що боржник хоч і не регулярно,
про те добровільно сплачує аліменти

Також в матеріалах подання та із самого
подання не вбачається, що у ОСОБА_2 є
закордонний паспорт, з яким він може
виїхати до країн, куди можливий в'їзд
лише із закордонним паспортом, чи
обґрунтовані дані про його намір
виїхати до Російської Федерації чи
Республіки Білорусь, в'їзд до яких
можливий із паспортом громадянина
України, також не наведено достатньо
обґрунтованих даних, що ці дії він буде
вчиняти саме з метою невиконання
судового рішення.

Саме встановлення та доведення таких
даних є обов'язковою умовою для
встановлення щодо боржника
тимчасового обмеження права виїзду за
межі України.

Будь-яких належних та допустимих
доказів на підтвердження того, що
ОСОБА_2 умисно ухиляється від виконання
обов'язку сплачувати аліменти
державний виконавець в поданні та
матеріалах доданих до нього не навів
також не навів мотивів доцільності та
ефективності встановлення щодо
останнього обмеження у праві виїзду за
межі України.

Суд наголошує, що застосування таких
обмежень може мати місце лише у
виключних випадках і повинно
використовуватися лише як крайній
захід після реалізації усіх можливих
та передбачених законом засобів
примусового виконання судового
рішення, оскільки стосується
гарантованого ст. 33 Конституції
України та ст. 313 ЦК України особистого
немайнового права особи вільно
залишати територію України та права на
свободу пересування, передчасне і
безпідставне обмеження яких є
неприпустимим.

За таких обставин справи та відповідно
до зазначених норм матеріального і
процесуального права, суд вважає, що
наведені в поданні державного
виконавця обставини не можуть бути в
даному випадку визнані такими, що
свідчать про умисне ухилення боржника
від виконання судових рішень в
контексті положень ст. 377-1 ЦПК України,
ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду
з України і в'їзду в Україну громадян
України» та ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» та про його
намір виїхати за межі України з метою
уникнення виконання судових рішень.

Керуючись ст. 6 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України», ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»,
377-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні подання
старшого державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Хорольського районного управління
юстиції про тимчасове обмеження
боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 у праві
виїзду за межі України.

Ухвала може бути оскаржена
до Апеляційного суду Полтавської
області шляхом подачі до
Хорольського райсуду апеляційної
скарги про апеляційне оскарження
протягом 5 днів. Особи, що брали участь у
справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення ухвали, можуть
подати апеляційну скаргу
протягом 5 днів з дня отримання
копії цієї ухвали.

Головуючий: