Справа № 510/104/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.05.2014 р.
Ренійський районний суд Одеської
області

у складі: - головуючого судді Дудник
В.І.;

- при секретарі Пройка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рені цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачка ОСОБА_2 позовні
вимоги визнала, щодо їх задоволення не
заперечувала, просила розглянути
справу у її відсутності.

Позивачка на задоволенні позову
наполягала, до судового розгляду
надала суду заяву про уточнення
позовних вимог, просила розглянути
справу без її участі.

В ході розгляду справи судом були
дослідженні наступні докази: копія
технічного паспорту вимірювального
комплексу від 07.02.2012р. (перевірка),
складеного у присутності ОСОБА_1; копія
домової книги на квартиру; копія
технічного паспорту на квартиру
АДРЕСА_1, оформленого на ім'я ОСОБА_1 та
ОСОБА_3; копія свідоцтва про право
власності на житло від 12.12.1994р. № 362;
копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 -
помер ІНФОРМАЦІЯ_1; копія постанови про
відмову у вчиненні нотаріальної дії
від 14.01.2014р.

Судом в ході судового розгляду справи
встановлено, що позивачка ОСОБА_1 з 1979 р.
спільно мешкала однією родиною із
ОСОБА_3, шлюбні відносини вони не
реєстрували. 12.12.1995р. позивачка та
ОСОБА_3 отримали свідоцтво про право
власності на житло, згідно із яким вони
стали власниками квартири АДРЕСА_1 - ?
частини нерухомості кожний. Про факт
спільного мешкання позивачки із ОСОБА_3
свідчить і запис у домовій книзі на
квартиру, згідно із яким вони обидва
були зареєстровані у спірній квартирі
25.01.1995р. За час спільного життя із
ОСОБА_3 позивачка вела із ним спільні
сімейні справи, домашнє господарство,
мала спільний сімейний бюджет, вони
були пов'язані спільним побутом,
сумісних дітей не мали. Разом із ними
більше 5 років за спірною адресою
мешкала і сестра позивачки - ОСОБА_2, яка
є непрацездатною особою і допомагала
позивачці доглядати за ОСОБА_3

На випадок смерті ОСОБА_3 не
розпорядився належним йому майном,
заповіту не залишив, ІНФОРМАЦІЯ_1 -
помер. У встановлений законодавством
строк для прийняття спадщини позивачка
не звернулася до нотаріальної контори
із заявою про її прийняття. Цього не
зробила і відповідачка. В даний час,
позивачка, як спадкоємиця четвертої
черги звернулася до нотаріальної
контори за оформленням прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_3, однак їй
в цьому було відмовлено з причини
недоведеності факту проживання однією
родиною із ОСОБА_3 по день його смерті,
крім того, відсутній необхідний
правовстановлюючий документ на ?
частину квартири, що належала
померлому (не оформлена державна
реєстрація права власності на
нерухомість).

На момент смерті ОСОБА_3 разом із ним
мешкали позивачка - його фактична
дружина та відповідачка - сестра
позивачки. Відповідачка ОСОБА_2 за
прийняттям спадщини після смерті
ОСОБА_3 не зверталася, на неї не
претендує, не заперечує, щоб спадщину
оформила позивачка.

Оскільки спадкоємців першої, другої,
третьої черги за законом у ОСОБА_3
немає, ОСОБА_1 вважає, що має право на
прийняття спадщини після його смерті в
порядку ст. 1264 ЦК України, як особа, яка
проживала із спадкодавцем однією
сім'єю не менш як п'ять років до часу
відкриття спадщини.

Таким чином, рішення суду про
встановлення вищезгаданого факту
ОСОБА_1 необхідне для вирішення
питання про оформлення нею спадщини,
яку вона прийняла в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК
України, що залишилася після померлого
ОСОБА_3 і вважає, що має всі законні
підстави для визнання за нею права
власності на неї, оскільки до держави
вона не перейшла, відумерлою не
визнана, інший спадкоємець на неї не
претендує.

Вивчивши матеріали справи та надані
документи, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги позивачки
обґрунтовані і підлягають задоволенню,
оскільки її доводи знайшли своє
належне підтвердження в судовому
засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин
справи сторони не заперечують,
визнають їх, суд вважає, що факти, які
обґрунтовують заявлені вимоги і мають
значення для справи встановлені, у
зв'язку із чим немає необхідності у
підтвердженні їх доказами засобом
дослідження показань свідків.

Про те, що позивачка мешкала із ОСОБА_3
однією сім'єю без реєстрації шлюбу
свідчать викладені нею обставини.

Згідно до ст. 234 ЦПК України окреме
провадження - це вид непозовного
цивільного судочинства, в порядку
якого розглядаються цивільні справи
про підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав або підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав. Суд
розглядає в порядку окремого
провадження справи про встановлення
фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд
розглядає справи про встановлення
фактів, у т.ч. і про проживання однією
сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом (ст. 1217 ЦК України). Право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті. У разі відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття
спадщини або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі не охоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК
України). Ст. 1258 ЦК України встановлено,
що спадкоємці за законом одержують
право на спадкування почергово. У
четверту чергу право на спадкування за
законом мають особи, які проживали із
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Спадкоємець, який постійно
поживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК
України, він не заявив відмову від неї.
Незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК
України, для прийняття спадщини
встановлюється строк у шість місяців,
який починається з часу відкриття
спадщини.

Отже, позивачка у справі є спадкоємицею
четвертої черги за законом. В даний час
оформити своє право на спадщину та
отримати відповідне свідоцтво
позивачка не має можливості, оскільки,
як з'ясувалося, нині померлий за своє
життя не зареєстрував належним чином
своє право власності на нерухомість. З
цих причин позивачка не може надати
нотаріусу витяг про реєстрацію права
власності на спадкове нерухоме майно.
Крім того, не підтверджено факт
спільного мешкання позивачки із ОСОБА_3
без реєстрації шлюбу, у зв'язку із чим
ОСОБА_1 вимушена звернутися із позовом
до суду.

Прийняття спадщини є фактом, яке
відображає волю спадкоємця придбати
майно після смерті спадкодавця. В
даному випадку позивачка прийняла
спадщину фактично, оскільки її воля, як
спадкоємиці за законом, була виражена у
її діях по фактичному управлінню та
володінню спадковим майном (догляд за
спадковою нерухомістю, сплата витрат
по утриманню будинку та ін.).

Таким чином, факт проживання ОСОБА_1 із
ОСОБА_3 однією сім'єю без реєстрації
шлюбу з 1979р. року по день його смерті
(тобто на момент відкриття спадщини),
суд вважає встановленим, шлюбні
відносини виникли з утворення сім'ї,
спільного мешкання, ведення побуту,
взаємних прав та обов'язків фактичного
подружжя.

Виходячи з вищенаведеного, позивачка
прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268
ЦК України, оскільки постійно
проживала разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини та не заявила про
відмову від неї.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

З урахуванням викладених позивачкою та
досліджених у судовому засіданні
обставин, суд вважає можливим
задовольнити її вимоги щодо визнання
за нею права власності на ? частину
квартири, що належала ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 234
ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1217, 1264, 1268, 1270 ЦК
України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 з 1979 року
проживала однією сім'єю із ОСОБА_3 без
реєстрації шлюбу до ІНФОРМАЦІЯ_1 (тобто
по день його смерті).

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування за законом право власності
на ? частину квартири АДРЕСА_1, що
належала ОСОБА_3, померлому
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В.І. Дудник