Справа №485/232/14-ц 17.04.2014 17.04.2014 17.04.2014
Провадження №22-ц/784/1251/14 Головуючий
у 1 інстанції Устіченко К.І.
Доповідач апеляційного суду Козаченко
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого
Козаченка В.І.,

суддів:
Мурлигіної О.Я., Царюк Л.М.

при секретарі судового засідання
Орельській Н.М.,

за участю: позивача ОСОБА_2 та
відповідачки ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Снігурівського районного суду
Миколаївської області від 11 березня 2014
року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И Л А :

10 лютого 2014 року ОСОБА_2 подав у суд
позов до ОСОБА_3 про зменшення розміру
аліментів на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та дружини ОСОБА_3

Позивач зазначав, що за рішеннями
Снігурівського районного суду
Миколаївської області від 6 червня та
від 10 вересня 2013 року він платить
аліменти на сина ОСОБА_6 та колишній
дружині, ОСОБА_3, в розмірі, відповідно,
1/4 та 1/6 частини всіх видів заробітку
(доходів) щомісячно.

Посилаючись на те, що 12 грудня 2013 року
він був звільнений із посади
начальника відділення 1409 ПАТ КБ
,,Надра" і став безробітним, тобто не
має стабільного доходу, позивач просив
зменшити розмір аліментів та
встановити його на утримання сина
ОСОБА_6 у твердій сумі - 350 грн.,
непрацездатної дружини ОСОБА_3 у
твердій сумі - 200 грн.

Відповідачка позов не визнала,
посилаючись на мінімальний розмір
стягнутих з відповідача аліментів і
отримання ним допомоги по безробіттю.

Рішенням Снігурівського районного
суду Миколаївської області від 11
березня 2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування місцевим судом норм
матеріального права, просив рішення
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволенні його позову.

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги, та
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів не вбачає
підстав для її задоволення, виходячи з
наступного.

Згідно ст. 192 СК Україні розмір
аліментів, визначений за рішенням суду
або домовленістю між батьками, може
бути згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них.

Відповідно до роз'яснення Пленуму
Верховного Суду України, викладених у
п. 17 Постанови від 15 травня 2006 року ,,Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів" розмір аліментів
на одну дитину, за жодних обставин, не
може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2
ст. 182 СК України., якою визначено, що
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених ст. 184 цього
Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Снігурівського районного
суду Миколаївської області від 6 червня
2013 року стягнуто аліменти зі ОСОБА_2 на
утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
розмірі 1/4 частини заробітку (доходу),
але не менше 30% прожиткового мінімуму
на дитину відповідного віку, починаючи
з 21 травня 2013 року і до повноліття
дитини.

Рішенням того ж суду від 10 вересня 2013
року зі ОСОБА_2 стягнуто аліменти на
утримання колишньої дружини, ОСОБА_3, у
розмірі 1/6 частини заробітку (доходу)
щомісячно, починаючи з 14 серпня 2013 року
і до досягнення сином ОСОБА_6
трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2
року.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України
дружина, з якою проживає дитина, має
право на утримання від чоловіка -
батька дитини до досягнення дитиною
трьох років. Право на утримання
дружина, з якою проживає дитина, має
незалежно від того, чи вона працює, та
незалежно від її матеріального
становища, за умови, що чоловік може
надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, розмір аліментів на
утримання сина та колишньої дружини
позивача визначені судом з урахуванням
того факту, що ОСОБА_3 не працює,
здійснюючи догляд за малолітньою
дитиною, та не має інших джерел доходів.
Враховано судом і розмір прожиткового
мінімуму для дітей відповідного віку
та мінімальний розмір аліментів,
визначений ст. 182 СК України.

Посилання відповідача на те, що він
став безробітним, а отримувана ним
допомога по безробіттю не є стабільним
заробітком, не свідчить в даний час про
його неспроможності сплачувати
аліменти на утримання сина та
колишньої дружини в тих розмірах, які
раніше були визначені місцевим судом.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
відсутність на даний час підстав для
зміни розміру аліментів, які сплачує
позивач, а тому обґрунтованого
відмовив у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
рішення Снігурівського районного суду
Миколаївської області від 11 березня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: