АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22-ц/796/7804/2014
Головуючий у 1 - й інстанції: Роман О.А.
Доповідач - Панченко М.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2014 року
м.Київ

колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
міста Києва у складі:

головуючого судді - Панченка
М.М.

суддів -
Кирилюк Г.М., Вербової І.М.

при секретарі -
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Приватбанк»
на заочне рішення Подільського
районного суду міста Києва від 4 квітня
2014 року у цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, -

В С Т А
Н О В И Л А:

Заочним рішенням Подільського
районного суду міста Києва від 4 квітня
2014 року Публічному акціонерному
товариству «Приватбанк» (далі -
ПАТ»Приватбанк») за пропуском строку
позовної давності відмовлено в
задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості по
кредиту, наданого відповідачу у
розмірі 250 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків у розмірі 22.8%
річних на суму залишку заборгованості
з кінцевим терміном погашення, що
відповідає строку дії картки.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
позивач ПАТ»Притватбанк» звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
заочне рішення Подільського районного
суду міста Києва від 4 квітня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що
рішення суду ухвалено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, на основі одностороннього та
неповного з'ясування всіх обставин
справи. Вказує на те, що судом 1-ї
інстанції безпідставно до спірних
правовідносин було застосовано строк
позовної давності, оскільки відповідно
до умов кредитного договору
правовідносини між сторонами тривають
до повного погашення відповідачем
заборгованості перед банком. На час
розгляду справи відповідач продовжує
користуватися коштами банку, а договір
кредиту є чинним та ніким не
скасованим.

Заслухавши доповідь по справі,
пояснення осіб, які з'явились в судове
засідання, перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційну скаргу
належить задовольнити. Рішення
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення позову
з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обгрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу свої вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам закону
ухвалене у справі рішення першої
інстанції не відповідає.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова, установа зобов'язується
надати грошові кошти /кредит/
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Судом встановлено, що 12 квітня 2007 року
ОСОБА_2 звернувся до ПАТ»Приватбанк» з
заявою на відкриття гривневого
карткового рахунку та обслуговування
кредитної картки «Основна» з сумою
ліміту кредитування 250 грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 22,8% річних на залишок
заборгованості з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строкам дії
картки до 31.03.2009 року.

Розмір комісії сторонами передбачений
у розмірі 1% від сумии заборгованості.
Погашення заборгованості згідно
договору здійснюється щомісячними
платежами у розмірі 7% від суми
заборгованості

Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з умовами
надання банківських послуг, правилами
користування платіжною карткою
складає між ним та банком договір,
згода підтверджується підписом у
заяві /а.с.8-16/.

Правонаступником Закритого
акціонерного товариства «Приватбанк»
є Публічне акціонерне товариство
«Приватбанк», що стверджується
статутом товариства /а.с.23/.

Оскільки ОСОБА_2 свої обов'язки за
кредитним договором належним чином не
виконує, що призвело до виникнення
заборгованості, ПАТ
«Приватбанк» звернулося до суду з
позовом про стягнення заборгованості
по договору в судовому порядку.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд 1-ї посилався на те, що
позивачем пропущено строк позовної
давності для звернення до суду з даним
позовом .

Проте, з таким висновком суду 1-ї
інстанції колегія суддів погодитись не
може з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилась, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

У відповідності до п.6.5 Умов надання
банківських послуг, позичальник
зобов'язується погашати
заборгованість за кредитом, відсотками
за його використання, за перевитрати
платіжного ліміту, а також оплачувати
комісії на умовах, передбачених цим
договором.

Згідно з п.6.6 Умов надання банківських
послуг, у разі невиконання зобов'язань
за договором, на вимогу банку виконати
зобов'язання з повернення кредиту (у
тому числі простроченого кредиту та
овердрафту), оплати винагороди банку.

Пунктом 8.6 умов надання банківських
послуг встановлено, що при порушенні
позичальником строків платежів по
кожному з грошових зобов'язань,
передбачених цим договором більш ніж
на 120 днів, позичальник зобов'язаний
сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. +
5% від суми позову /а.с.13/.

Проте, ОСОБА_2 свої обов'язки за
договором на відкриття карткового
рахунку та обслуговування кредитної
картки «Основна» належним чином не
виконував, що призвело до виникнення
заборгованості.

Встановлено, що станом на час звернення
позивача з даним позовом до суду
заборгованість відповідача за
договором на відкриття карткового
рахунку становить: по тілу кредиту - 9.254
грн.43коп.; по нарахованим відсоткам -
9.856грн. 08коп.; заборгованість по комісії
6.470 грн.22 коп.; штраф (фіксована ставка)
500 грн.; штраф (відсоткова ставка) 1.279
грн.04 коп.(процентна складова), а всього
на загальну суму 27.359грн.77коп.

Оскільки факт невиконання
відповідачем взятих на себе
зобов'язань по договору на відкриття
карткового рахунку достовірно
встановлений, колегія суддів вважає,
що наявні всі правові підстави для
стягнення з відповідача на користь
позивача зазначеної заборгованості,
яку відповідач не спростував.

Висновки суду 1-ї інстанції про те, що
позивачем пропущено строк позовної
давності, колегія суддів вважає
необґрунтованими, з огляду на таке.

Згідно з п.7 ч.13 ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів» кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув.

З правового висновку Верховного суду
України, викладеного в постанові від 20
листопада 2013 року по справі №6-126цс13
вбачається, що пункт 7 частини 11 статті
11 Закону України «Про захист прав
споживачів», яким кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, у системному зв'язку з
самою частиною 11 статті 11 зазначеного
Закону стосується позасудового
порядку повернення споживчого кредиту
і спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту

Відповідно до положень ст.ст. 256, 257 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно вимог ч.1 ст.631 ЦК України строком
договору є час, протягом якого сторони
можуть здійснити свої права і виконати
свої обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до п.9.12 умов та правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він автоматично
пролонгується на такий же термін.

Разом з тим, відповідно до п.3.13 умов та
правил надання банківських послуг, у
випадку, якщо по закінченню терміну
вкладу, клієнт не заявив банку про
відмову від продовження терміну дії,
вклад автоматично рахується
продовженим, ще на один термін. Термін
дії вкладу продовжується не однократно
без явки клієнта в банк.

З наведеного вбачається, що укладений
сторонами правочин передбачає
автоматичну пролонгацію договору на
новий строк, якщо жодна із сторін не
висловила бажання його розірвати.
Підписуючи договір на відкриття
карткового рахунку та обслуговування
кредитної картки ОСОБА_2 засвідчив, що
він ознайомлений з правилами, тарифами
та погоджується вважати їх
обов'язковими до застосування до
відносин, що виникли на підставі даного
договору.

Ні суду 1-ї інстанції, ні суду
апеляційної інстанції, відповідач не
надав належних та допустимих доказів
на підтвердження того, що зобов'язання
за договором на відкриття карткового
рахунку були ним виконані та/або
доказів на підтвердження розірвання
договору у порядку, визначеному п.9.12
після закінчення строку дії основної
картки.

За наведених обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що на час
звернення позивача до суду з позовом
договір на відкриття карткового
рахунку та обслуговування кредитної
картки є діючим, а тому позивачем
строк позовної давності для звернення
до суду з даним позовом не пропущено.

Проте судом 1-ї інстанції не взято до
уваги вказані вимоги закону та
обставини справи, як наслідок, ухвалено
рішення з порушенням норм
матеріального права.

Оцінивши в сукупності докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, колегія
суддів прийшла до висновку, що заочне
рішення Подільського районного суду
міста Києва від 4 квітня 2014 року про
відмову ПАТ «Приватбанк» в задоволенні
позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості ухвалене з порушенням
норм матеріального права, а тому
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення
позовних вимог та стягнення з ОСОБА_2 на
користь Публічного акціонерного
товариства «Приватбанк»
заборгованості на загальну суму
27.359грн.77коп.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України
необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь
ПАТ «Приватбанк» понесені витрати по
сплаті судового збору в сумі 136 грн.80
коп.

Керуючись ст.ст. 256, 257, 631 ЦК України,
ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І
Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
«Приватбанк» задовольнити.

Заочне рішення Подільського районного
суду міста Києва від 4 квітня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення
наступного змісту.

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Приватбанк»
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь Публічного
акціонерного товариства «Приватбанк»
() заборгованість на
загальну суму 27.359 (двадцять сім тис.
триста п»ятдесят дев»ять)грн.77коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь Публічного
акціонерного товариства «Приватбанк»
() витрати по сплаті
судового збору в сумі 136(сто тридцять
шість) грн.80 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий :

Судді: