Провадження № 2/161/792/14
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И

04 червня 2014 року Луцький міськрайонний
суд Волинскьої області

в складі: головуючої - судді Пушкарчук
В.П.

при секретарі Акайомовій Т.В.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у судовому засіданні в
залі суду позовну заяву ОСОБА_1 до
Реєстраційної служби Луцького
міського управління юстиції, третя
особа, яка не заявляє самостійних
вимог, ОСОБА_4, про зобов'язання вчинити
певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до Луцькогго
міськрайонного суду Волинської
області з позовною заявою до
Реєстраційної служби Луцького
міського управління юстиції, третя
особа, яка не заявляє самостійних
вимог, ОСОБА_4 про зобов'язання вчинити
певні дії.

Свій позов мотивує тим, що рішенням
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 29.04.2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Волинської області
від 24.07.2013 року та ухвалою Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ від
23.10.2013 року було задоволено позовну
заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та визнано
недійсним свідоцтво про право на
спадщину за законом, видане 27.12.2002 року
ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5 на 2/3 частин
квартири АДРЕСА_1. На сьогоднішній вона
є єдиним живим співвласником
вищевказаної квартири. ОСОБА_6 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_5 померла
ІНФОРМАЦІЯ_2. Саме після смерті своєї
бабусі ОСОБА_5 ОСОБА_4 оформила майнові
права на, ніби-то належні покійній, 2/3
частини квартири АДРЕСА_1, отримала
свідоцтво про право на спадщину за
законом та в подальшому зареєструвала
його у КП Волинське обласне Бюро
технічної інвентаризації. Після
отримання рішень судів про визнання
недійсним вказаного свідоцтва, вона
звернулась до КП Волинське обласне БТІ
з метою скасування його державної
реєстрації, однак там повідомили, що
оскільки, у зв'язку з запровадженням на
сьогоднішній день Державного реєстру
прав на нерухоме майно відповідно
єдиним органом, який уповноважений
вносити будь-які зміни, в тому числі
скасування державної реєстрації права
власності на квартиру є державний
реєстратор, а саме Реєстраційна служба
Луцького міського управління юстиції,
їй слід звернутись саме до цієї
установи. Коли вона звернулась до
Реєстраційної служби Луцького
міського управління юстиції там
повідомили, що оскільки первинним
реєстратором вказаного свідоцтва було
КП Волинське обласне бюро технічної
інвентаризації, то відповідно саме ця
установа зобов'язана подавати заяву
про скасування реєстрації. Отже, не
зважаючи на набрання рішенням суду про
визнання недійсним вказаного
свідоцтва законної сили, державна
реєстрація цього свідоцтва є чинною та
не скасованою, а тому юридично ОСОБА_4
продовжує залишатись співвласником
житла. Вважає таку відмову відповідача
незаконною та такою, що порушує її
права як власника даного помешкання.

Просить суд зобов'язати Реєстраційну
службу Луцького міського управління
юстиції вилучити з Державного реєстру
прав власності на нерухоме майно та їх
обтяжень запис про державну реєстрацію
права власності на 2/3 частини квартири
в АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 (згідно зі
свідоцтвом про право на спадщину за
законом від 27 грудня 2002 року ВАС № 233283,
посвідчений державним нотаріусом
Першої Луцької державної нотаріальної
контори).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
заявлені позовні вимоги підтримала в
повному обсязі, просила їх
задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 позов
підтримав з підстав у ньому наведених,
просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання подав заяву, в якій просив
розгляд справи проводити у його
відсутності,

Представник третьої особи ОСОБА_3 позов
не визнав, просив відмовити в його
задоволенні.

Заслухавши пояснення представника
позивача та дослідивши наявні в
матеріалах справи письмові докази, суд
прийшов до висновку, що позов підлягає
до задоволення з наступних підстав.

В силу вимог ст.41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватись і розпоряджатись своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України
власникові належить право володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України ніхто не
може бути протиправно позбавлений
права власності або обмежений у його
здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Судом встановлено, що рішенням
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 29.04.2013 року (а.с.
7-12), залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Волинської області
від 24.07.2013 року (а.с. 13-16) та ухвалою
Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23.10.2013 року (а.с. 17-19), було
задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до
ОСОБА_4 та визнано недійсним свідоцтво
про право на спадщину за законом,
видане 27.12.2002 року ОСОБА_4 після смерті
ОСОБА_5 на 2/3 частин квартири АДРЕСА_1.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується копією свідоцтва про
його смерть (а.с. 5).

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується копією свідоцтва про
її смерть (а.с. 6).

Приписами ст. 182 ЦК України передбачено,
що право власності та інші речові права
на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ст. 2 «Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», затвердженого Постановою
Кабінету міністрів України від 22.06.2011
№703 Державну реєстрацію прав шляхом
внесення записів до Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно
проводять орган державної реєстрації
прав та нотаріус як спеціальний
суб'єкт, на якого покладаються функції
державного реєстратора прав на
нерухоме майно.

Отже, суд приходить до висновку
оскільки документ, на підставі якого
була проведена державна реєстрація
права власності ОСОБА_4 на 2/3 частини
квартири АДРЕСА_1 визнано недійсним за
рішення суду, яке набрало законної
сили, вважаю, що і державна реєстрація
майнових прав вказаної особи, яка була
проведена згідно з цим свідоцтвом має
бути скасована.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача

в дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

З матеріалів справи (а.с. 20) вбачається,
що позивач ОСОБА_1 є інвалідом другої
групи, що підтверджено довідкою серії
МСЕ № 038246.

Керуючись ст.ст. 1, 3, 10, 11, 88, 213-215 ЦПК
України, ст.ст. 182, 317, 321, 391 ЦК України,
суд ,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Зобов'язати Реєстраційну службу
Луцького міського управління юстиції
вилучити з Державного реєстру прав
власності на нерухоме майно та їх
обтяжень запис про державну реєстрацію
права власності на 2/3 частини квартири
в АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 (згідно зі
свідоцтвом про право на спадщину за
законом від 27 грудня 2002 року ВАС № 233283,
посвідчений державним нотаріусом
Першої Луцької державної нотаріальної
контори.

Стягнути з Реєстраційної служби
Луцького міського управління юстиції в
користь держави 243,60 (двісті сорок три
гривні шістдесят копійок) грн. судового
збору.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Луцький міськрайонний суд шляхом
подання скарги про апеляційне
оскарження рішення суду протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання скарги
про апеляційне оскарження, якщо скаргу
про апеляційне оскарження не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду
В.П.
Пушкарчук