Справа №127/1620/14-ц
Провадження № 2/127/1735/14
Ух ала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2014 року м. Вінниця
Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Дернова В. В. , розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання майна, що набуте подружжям за час спільного проживання та шлюбу, спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на 1/2 його частку,-
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання майна, що набуте подружжям за час спільного проживання та шлюбу, спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на 1/2 його частку.
Вивчивши матеріали позовної заяви, суд встановив, що вона не відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства України.
Так, згідно вимог ч. 5 ст. 119 ЦПК України позивачем надано суду документ про сплату судового збору, однак кошти сплачено в меншому розмірі, ніж встановлено Законом України «Про судовий збір» (відповідно до квитанції №G8-1989 від 29.01.2014 р. судовий збір позивачем сплачено в розмірі 244 гривень).
Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
У позовній заяві позивач, окрім вимоги про встановлення факту (вимога немайнового характеру), ставить вимогу про визнання права власності на 1/2 частку майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, тобто є майновий спір.
Враховуючи положення ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з 01.01.2014 року розмір ставки судового збору за предявлення позову майнового характеру становить один відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати 243,60 грн., та не більше трьох розмірів мінімальної заробітної плати 3654 грн.; за предявлення позову немайнового характеру ставка судового збору становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати 243,60 грн.
Крім того, у порушення вимог ч.2 п. 4 ст. 119 ЦПК України позивачем не зазначено ціну позову.
Пунктом 9 ч.1 ст. 80 ЦПК України передбачено, що ціна позову визначається у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна.
При цьому, позивач просить відстрочити сплату судового збору до отримання висновку експерта про оцінку спірного майна, оскільки невзмозі визначити ціну позову.
Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору.
Дослідивши матеріали позову, зважаючи на те, що позивачем в позовній заяві зазначена сума коштів, яку він витратив на будівництво спірного майна, прохання про відстрочення судового збору не повязане з майновим станом сторони, суд приходить до переконання про відсутність підстав для відстрочення ОСОБА_1 сплати судового збору.
Враховуючи вищевказані обставини суд, зважаючи на положення ч.1 ст.121 ЦПК України вважає, що позов слід залишити без руху, а позивачу надати строк для усунення вказаних недоліків.
Враховуючи викладе та керуючись Законом України «Про судовий збір», ст. ст. 80, 82, 119, 121, 209, 210 ЦПК України, суд -
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору відмовити.
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання майна, що набуте подружжям за час спільного проживання та шлюбу, спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на 1/2 його частку - залишити без руху та надати позивачу пятиденний строк з дня отримання даної ухвали суду, для усунення недоліків зазначених в ухвалі.
Ухвала суду остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя: