АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5480/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Шклярук Д. С. Доповідач - Свистунова
О.В. Категорія 34
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по
цивільним справам апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді
Свистунової О.В.

суддів Міхеєвої
В.Ю., Ремеза В.А.

при секретарі Яловій
Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 27 березня
2014 року про відмову у виправленні
помилки у виконавчому листі

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про відшкодування шкоди
заподіяної залиттям квартири, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 27 березня
2014 року ОСОБА_2 відмовлено у
задоволенні вимог про внесення
виправлень до виконавчого листа що
виданий на виконання заочного рішення
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 13 січня 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про відшкодування шкоди
заподіяної залиттям квартири.

З цією ухвалою не погодилась ОСОБА_2,
у зв'язку з порушенням судом норм
процесуального права і подала
апеляційну скаргу, у якій ставить
питання про скасування ухвали суду
першої інстанції та ухваленням нової.

Перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що скарга задоволенню не
підлягає, а ухвала суду постановлена з
дотриманням норм процесуального права,
з наступних підстав. З матеріалів
справи вбачається, що заочним рішення
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 13 січня 2014 року
задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 про
стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди
заподіяної залиттям квартири та
судових витрат (а.с.67-69).

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернулась
до суду з заявою про виправлення
помилки, допущеної при оформленні
виконавчого листа виданого 28.01.2014 року
на виконання заочного рішення
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 13 січня 2014 року,
шляхом внесення відомостей про
індивідуальний ідентифікаційний номер
боржника ОСОБА_3, для виправлення даної
помилки витребувати індивідуальний
ідентифікаційний номер боржника
ОСОБА_3 у відповідному податковому
органі.

Відповідно до ч.2 ст. 369 ЦПК України
суд, який видав виконавчий лист, може за
заявою стягувача або боржника
виправити помилку, допущену при його
оформленні або видачі, чи визначити
виконавчий лист таким, що не підлягає
виконанню, та стягнути на користь
боржника безпідставно одержане
стягувачем за виконавчим листом.

З матеріалів справи вбачається, що в
резолютивній частині рішення відсутні
дані про індивідуальний
ідентифікаційний номер боржника, який
відсутній і безпосередньо у письмових
матеріалах справи, у зв'язку з чим він
відсутній і у виконавчому листі.

Відповідно до частини другої статті
32 Конституції України й частини першої
статті 302 ЦК України не допускається
збирання, зберігання, використання та
поширення конфіденційної інформації
про особу без її згоди, крім випадків,
визначених законом.

Офіційне тлумачення вказаного
положення Конституції України
міститься в Рішенні Конституційного
Суду України від 20 січня 2012 року №
2-рп/2012, відповідно до пункту 1 якого
збирання, зберігання, використання та
поширення конфіденційної інформації
про особу без її згоди державою,
органами місцевого самоврядування,
юридичними або фізичними особами є
втручанням в її особисте та сімейне
життя, таке втручання допускається
винятково у випадках, визначених
законом, і лише в інтересах
національної безпеки, економічного
добробуту та прав людини.

Вимоги до змісту виконавчого листа
встановлені частиною першою статті 18
Закону України «Про виконавче
провадження», якою передбачено, що
потрібно зазначати у виконавчому листі
індивідуальний ідентифікаційний номер
боржника (фізичної особи), а пунктом 6
частини першої статті 26 цього Закону
встановлено, що у разі невідповідності
змісту виконавчого листа вимогам
статті 18 державний виконавець
відмовляє у відкритті виконавчого
провадження.

Разом з тим, відповідно до пункту 3
частини третьої статті 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець при здійсненні
виконавчого провадження має право з
метою захисту інтересів стягувача
одержувати безоплатно від органів,
установ, організацій, посадових осіб,
сторін та учасників виконавчого
провадження необхідні для
проведення виконавчих дій пояснення,
довідки та іншу інформацію, у тому
числі й конфіденційну.

З урахуванням вищевикладеного,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції вірно прийшов до висновку, що
вимоги ОСОБА_2 є безпідставними, так як
ніяких помилок на час винесення
рішення судом у виконавчому документі
допущено не було, матеріали справи не
містять відомостей про
ідентифікаційний номер відповідача,
інформація від органу державної
податкової служби не запитувалась,
оскільки позивачкою відповідне
клопотання, під час розгляду справи у
суді, не заявлялось.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає, а
ухвала суду підлягає залишенню без
змін, як постановлена з дотриманням
норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 312, 314 ЦПК
України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Ухвалу Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
27 березня 2014 року про відмову у
виправленні помилки у виконавчому
листі - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення і протягом двадцяти днів
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді