Центрально-Міський районний суд
буд.111 м. м. Макіївка Донецька область
Справа № 270/2263/14-ц
Провадження № 2/270/1128/2014
02 червня 2014 року Центрально-Міський
районний суд м. Макіївки Донецької
судді Суханової А.В.
розглянувши заочно у відкритому
судовому засіданні у залі суду у м.
Макіївці цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Макіївської міської ради про
визнання права власності в порядку
набувальної давності, -
До суду надійшла позовна заява
ОСОБА_1 до Макіївської міської ради про
визнання права власності на АДРЕСА_1 за
набувальною давністю, мотивуючи свої
вимоги наступним. Позивачка постійно
проживає у спірному будинку, її дівоче
прізвище «ОСОБА_1». Адреса спірного
будинку до 1990 року мала іншу назву, а
саме «вісімнадцята лінія». У спірному
будинку за життя була зареєстрована та
проживала її мати ОСОБА_3 та чоловік
позивачки ОСОБА_4 Мати позивачки
сплачувала страхові платежі за
страхування спірного житлового
будинку. Однак, право власності
оформлено не було. Весь період
проживання позивачка сплачує
комунальні послуги. Спірний будинок
знаходився у володінні та користуванні
померлої матері позивачки з 1949 року.
Позивачка з моменту народження
проживала у спірному будинку.
Позивачка добросовісно заволоділа
чужим майном, а саме майном своєї
матері, у 1997 році і продовжує відкрито
безперервно володіти ним протягом
більше ніж 10 років і таким чином вважає,
що відповідно до вимог 344 ЦК України
набула права власності на спірний
Представник позивачки - ОСОБА_5, що
діє на підставі нотаріально
посвідченої довіреності (а.с. 40), у
судовому засіданні підтримала
заявлені позовні вимоги та надала суду
пояснення аналогічні тим, що викладені
Представник відповідача
Макіївської міської ради до судового
засідання не з'явився, до канцелярії
суду надійшов лист, відповідно до якого
просять справу розглядати за
відсутністю представника, позовні
вимоги не визнають з тих підстав, що
позивачкою не доведено чому вона не
мала завадило їй оформити своє право
шляхом звернення до реєстраційної
Суд, вислухавши пояснення представника
позивачки та свідків, перевіривши
матеріали справи, вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
Відповідно до копії домової книги на
будинок АДРЕСА_1 яка заведена 20.07.1949
року, за вказаною адресою
зареєстрована ОСОБА_3 з 1933 року та
ОСОБА_4 (а.с. 9-14). Протягом 1980-1990 років
ОСОБА_3 сплачувала страхові платежі
відповідно до договору страхування
вказаного житлового будинку, що
підтверджується копіями відповідними
страховими свідоцтвами (а.с. 23, 24).
У судовому засіданні достовірно
встановлено, що вулиця « 18 лінія» була
перейменована на «Орджонікідзе».
З технічного паспорту на будинок за
адресою АДРЕСА_1, виготовленого ТОВ
«БТІ м. Макіївки» вбачається, що за
вказаною адресою знаходиться житловий
будинок літера «А-1» загальною площею
28,10 кв.м., у тому числі житловою 12,20 кв.м.,
літня кухня літера «Б», а також
господарські споруди: сарай літера «В»,
сарай літера «Г», вбиральня літера «Д» -
тимчасові (а.с. 34-37).
Згідно висновку технічного огляду та
оцінки стану спірного будинку за
адресою: АДРЕСА_1, здійсненого ТОВ ПСП
«Модулатор», жодних ознак, що свідчать
про руйнування несучих конструкцій не
виявлено, будівельні конструкції
відповідають пожежним та санітарним
нормам та можуть бути використані за
призначенням (а.с.43-53).
Відповідно до частини першої статті 58
Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи. Крім того,
згідно з частиною першою та частиною
другою статті 5 Цивільного кодексу
України акти цивільного законодавства
регулюють відносини, які виникли з дня
набрання ними чинності.
Так, 05 серпня 1992 року вперше на
законодавчому рівні було встановлено
порядок та умови прийняття в
експлуатацію об'єктів будівництва
постановою Кабінету Міністрів України
від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів державного
замовлення». Тобто до 05 серпня 1992 року
не передбачалась процедура введення
приватних житлових будинків в
експлуатацію при оформленні права
Згідно Листа №95-06-15-13 від 12.03.2013 р.
Державної реєстраційної служби
України роз'яснено, що при проведенні
державної реєстрації прав із видачею
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, збудоване до 5 серпня
1992 р., документом, що відповідно до
вимог законодавства засвідчує
прийняття в експлуатацію закінченого
будівництвом об'єкта є технічний
паспорт на об'єкт нерухомого майна.
Тобто, для реєстрації права власності
на нерухоме майно має значення лише час
його будівництва, а саме до 5 серпня 1 992
р., оскільки відповідно до вимог Закону
«Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України з питань
регулювання містобудівної діяльності»
від 20.11.2012 р. №5496 до Закону «Про
регулювання містобудівної діяльності»
були внесені зміни, які продовжили дію
п. 9 Розділу V «Прикінцеві положення»
цього документа до 31.12.2013 р. Відповідні
зміни передбачають спрощений порядок
прийняття в експлуатацію з видачею
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації для індивідуальних
(садибних) житлових будинків, садових,
дачних будинків, господарських
(присадибних) будівель і споруд,
прибудов до них, збудованих у період з 05
серпня 1992 року до 12 березня 2011 року.
Відповідно до пункту 3.1 Порядку
прийняття в експлуатацію
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових, дачних будинків,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них, громадських
будинків 1 та II категорій складності,
які збудовані без дозволу на виконання
будівельних робіт, і проведення
технічного обстеження їх будівельних
конструкцій та інженерних мереж,
затвердженого наказом Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства від
24.06.2011р. № 91, зареєстрованим в
документом, який засвідчує
відповідність закінчених будівництвом
до 05.08.1992 індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних
будинків, господарських (присадибних)
будівель і споруд, прибудов до них, які
не підлягають прийняттю в
експлуатацію, вимогам законодавства,
будівельних норм, державних стандартів
і правил, зокрема для потреб державної
реєстрації прав власності на нерухоме
майно, є технічний паспорт складений за
результатами технічної
Відповідно до п. 3.2 Наказу Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України № 127 від
24.05.2001р. «Про затвердження Інструкції
про порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна» не належать до самочинного
будівництва: індивідуальні (садибні)
житлові будинки, садові дачні будинки,
господарські (присадибні) будівлі і
споруди, прибудови до них, побудовані
до 5 серпня 1992 року.
У судовому засіданні було достовірно
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що технічний
паспорт на спірне нерухоме майно був
Відповідно до копії свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 28).
Відповідно до листа Першої Макіївської
державної нотаріальної контори від
04.03.2014 за № 937/01-16 вбачається, що після
смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1
року із заявами про прийняття спадщини
ніхто не звертався, спадкова справа не
заводилася (а.с. 73-75).
Відповідно до довідки з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
щодо об'єкта нерухомого майна від 30.05.2014
року у Державному реєстрі речових прав
на нерухоме майно, відомості, щодо
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1,
відсутні (а.с. 71-72).
ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження серії НОМЕР_2 (а.с. 35).
08.10.1959 року позивачка уклала шлюб з
ОСОБА_4 (а.с. 27) Разом з чоловіком вона
проживала за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 10, 12).
Відповідно до довідки виданої КСОН
«Дружний» ОСОБА_1 постійно проживає
одна за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації
Згідно копій довідок долучених до
матеріалів справи, позивачкою
житлово-комунальних послуг за спірним
домоволодінням (а.с. 8, 15-22).
З пояснень свідка ОСОБА_7 вбачається, що
вона знає позивачку протягом 50 років.
До одруження вона проживала разом з
матір'ю у спірному будинку. після
одруження вона переїхала з чоловіком
на іншого житла, однак коли мати стала
старенька, то позивачка разом з
чоловіком повернулася жити до матері у
спірний будинок. Мати позивачки
померла приблизно 23-24 роки назад.
Позивачка залишилася проживати у
будинку одна, відкрито володіє ним та
проживає у нього до теперішнього часу.
Спірний будинок будувала мати
позивачки разом з батьком, який загинув
під час війни. Позивачка за час життя у
будинку поводить себе як повноцінна
хазяйка, здійснює ремонтні роботи,
Свідок ОСОБА_8 суду показав, що спірний
будинок будував його дідусь, який
загинув на війні та бабуся, які є
батьками позивачки. До одруження його
мати - позивачка по справі, проживала
разом зі своєю матір'ю у спірному
будинку. У 1990 році позивачка переїхала
знов до матері у спірний будинок та
залишилася в ньому проживати і до
тепер. Вона володіє відкрито цим
будинком, здійснює необхідні ремонти,
повність утримує будинок та
Згідно з ч. 1 та ч. 4 ст. 344 ЦК України
особа, яка добросовісно заволоділа
майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено ЦК
України. Право власності у порядку
набувальної давності на нерухоме
майно, транспортні засоби, цінні папери
набуваються за рішенням суду.
Згідно з п. 8 прикінцевих та перехідних
положень ЦК, правила ст. 344 ЦК про
набувальну давність поширюються також
на випадки, коли володіння майном
почалося за три роки до набрання
чинності цим Кодексом.
Відповідно до роз'яснень п. 9 постанови
Пленуму вищого спеціалізованого суд
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014
року «Про судову практику в справах про
захист права власності та інших
речових прав» особа, яка добросовісно
заволоділа чужим майном і продовжує
відкрито, безперервно володіти
нерухомим майном протягом десяти років
або рухомим майном - протягом п'яти
років, набуває право власності на це
майно (набувальна давність), якщо інше
не встановлено ЦК. При вирішенні
спорів, пов'язаних із набуттям права
власності за набувальною давністю,
суди повинні враховувати, зокрема,
таке: володіння є добросовісним, якщо
особа при заволодінні чужим майном не
знала і не могла знати про відсутність
у неї підстав для набуття права
власності; володіння визнається
відкритим, якщо особа не приховувала
факт знаходження майна в її володінні.
Вжиття звичайних заходів щодо
забезпечення охорони майна не свідчить
про приховування цього майна;
володіння визнається безперервним,
якщо воно не переривалось протягом
всього строку набувальної давності. У
разі втрати не із своєї волі майна його
давнісним володільцем та повернення
цього майна протягом одного року або
пред'явлення протягом цього строку
позову про його витребування
набувальна давність не переривається
(частина третя статті 344 ЦК). Не
переривається набувальна давність,
якщо особа, яка заявляє про давність
володіння, є сингулярним чи
універсальним правонаступником,
оскільки в цьому разі вона може
приєднати до часу свого володіння
увесь час, протягом якого цим майном
володіла особа, чиїм спадкоємцем
(правонаступником) вона є (частина
друга статті 344 ЦК).
З урахування наведеного, в судовому
засіданні було встановлено, що позивач
ОСОБА_1 більше 10 років добросовісно,
відкрито та безперервно володіє,
користується та несе тягар утримання
домоволодіння, що розташоване за
адресою: АДРЕСА_1, яке належало її
матері ОСОБА_3, а також судом не було
встановлено осіб, які б претендувала на
це домоволодіння, в зв'язку з чим суд
вважає за можливе визнати за ОСОБА_1
право власності в порядку набувальної
давності на домоволодіння, що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1.
На підставі викладеного,
керуючись, 319, 321, 328, 344, 391, 392 ЦК України
ст. ст. 3-7, 10-13, 15, 60, 61, 88, 209-213, 215, 218, 224 ЦПК
України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок та господарські
споруди розташовані за адресою:
АДРЕСА_1, за набувальною давністю.
Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
10-ти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Донецької області
через суд першої інстанції, протягом
10-ти днів з дня його проголошення.
Особи, які не були присутні під час
проголошення судового рішення можуть
подати Апеляційну скаргу протягом 10-ти
днів з дня отримання копії рішення.

Рішення ухвалено у нарадчій кімнаті у
1-ому примірнику.

Суддя
А.В.Суханова