ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Справа № 362/236/14-ц
Провадження № 2/362/655/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.07.2014 року Васильківський
міськрайонний суд Київської област у
складі:

головуючого - судді
Лебідь-Гавенко Г.М.,

при секретарі Данильченко Т.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Василькові Київської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в:

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
30 311,64 грн. боргу за договором позики, 4
398,46 грн. відсотків, 1 808,73 грн. - 3% річних,
а всього 36 518,83 грн.

Вказуючи на те, що 22 листопада 2010 року
ним із ОСОБА_3 укладено договір позики
за умовами якого, він передав
відповідачу грошові кошти в сумі 46 832,43
грн., а ОСОБА_3 зобов'язалася повернути
цю суму в строк до 30 грудня 2010 року.

Оскільки в установлений договором
строк ОСОБА_3 позичені кошти повернула
лише частково, а саме в сумі 19 750,00 грн.,
ОСОБА_2 просив суд стягнути з
відповідача на його користь борг за
договором позики в сумі 30 311,64 грн.

У судовому засіданні позивач зменшив
заявлені вимоги та просив стягнути із
відповідача 22 377, 98 грн., що складаються
з: 20 773,22 грн. основного боргу, 1 239,57 грн. -
3% від суми боргу, 365,19 грн. судових
витрат по справі (а.с.45).

Представник відповідача в судовому
засіданні зменшені позовні вимоги
визнала.

Суд, заслухавши позивача та
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

На підставі ст. 57 ЦПК України доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Судом установлено, що 22 листопада 2010
року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було
укладено договір позики (надалі -
Договір), зареєстрований приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 за
реєстровим номером 1866.(а.с. 9)

Відповідно до п. 1, п. 4 Договору, ОСОБА_2
передав ОСОБА_3 у позику грошові кошти у
розмірі 5 900 доларів США, що за курсом
НБУ станом на момент укладення
Договору еквівалентно 46 832,43 грн., які
остання зобов'язалася повернути
позикодавцю не пізніше 30 грудня 2010 року
(а.с. 9, 39).

Зі змісту п. 2 Договору вбачається, що
грошові кошти, які є предметом цього
договору, передані ОСОБА_3 та одержані
останньою до моменту підписання цього
Договору.

З огляду договору вбачається, що ОСОБА_3
починаючи з 29 листопада 2010 року до 04
грудня 2011 року частково повернула
ОСОБА_2 борг (а.с.39, 41).

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

На підставі ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК
України, позикодавець має право на
одержання від позичальника процентів
від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором. Якщо
договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір визначається на
рівні облікової ставки Національного
банку України.

Судом встановлено, що укладеними між
позивачем та відповідачем договорам
позики їх безпроцентність не
передбачена. Оскільки цими договором
розмір процентів, які відповідач
зобов'язаний сплатити позивачу,
визначений, їх розмір має визначатися
на підставі договору позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк в та в порядку, що
встановлений договором.

Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК
України.

Суд приймає як належні докази надані
позивачем розрахунки заборгованості
за договорами позики, у тому числі
процентів за користування коштами,
пені за основною сумою боргу за
позикою, пені за сумою відсотків за
користування позикою, що наведені в
додатках до позовної заяви.

Враховуючи, що судом установлено на
підставі зібраних по справі доказів те,
що між сторонами укладено договір
позики за яким позивач передав
відповідачу в борг грошові кошти в сумі
43 832,43 грн., відповідач у встановлений
договором строк позику в повному
обсязі не повернула, зменшенні позовні
вимоги визнала, суд дійшов висновку про
наявність правових підстав для
задоволення позову та стягнення із
останньої 20 773,22 грн. суми основного
боргу, 3% річних в розмірі 1 239,57 грн. та
365,19 грн. судових витрат по справі, а
всього 22 377, 98 грн.

Оскільки позовні вимоги підлягають
задоволенню, то згідно зі ст. 88 ЦПК
України, з відповідача на користь
позивача також підлягають стягненню
судові витрати у вигляді сплаченого
ним судового збору.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 8, 10, 11, 57, 60, 88, 169,
209, 212, 214-215, 224-228 ЦПК України, ст. ст.
526, 625, 1046-1053 ЦК України, -

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
боргу за договором позики -
задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_3, ідентифікаційний №
НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2 суму боргу у
розмірі 20 773,22 грн., 3% річних у розмірі 1
239,57 грн., 365,19 грн. судового збору, а
всього 22 377 грн. 98 коп.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Васильківський міськрайонний суд
Київської області шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Повний текст рішення виготовлено 01
серпня 2014 року.

Суддя
Г.М.
Лебідь-Гавенко