АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/9090/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/1693/14
Головуючий у 1-й інстанції Миронець О. К.
Доповідач Абрамов П. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Абрамова П.С.

Суддів : Винниченка Ю.М., Корнієнка В.І.

При секретарі: Коротун І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтава цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника відповідача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2

на рішення Київського районного
суду м. Полтави Полтавської області від
16 квітня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості по
аліментам, пені за прострочення сплати
аліментів та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА :

В грудні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з вказаним позовом, зазначала, що
відповідач має заборгованість зі
сплати аліментів в сумі 20846,22 гривень. У
зв'язку з тим, що аліменти на утримання
доньки він сплачує не своєчасно, отже
вона просить суд стягнути з
відповідача пеню за прострочення
сплати аліментів у сумі 160389,46 гривень
та судові витрати.

В березні 2014 року позивачка збільшила
позовні вимоги, просила стягнути з
ОСОБА_1 на її користь 5000 грн. в рахунок
відшкодування спричиненої їй винними
діями відповідача моральної шкоди.
Також просила стягнути з відповідача
на її користь заборгованість по
аліментам на утримання доньки у сумі
20846 грн.222 коп.

В квітні 2014 року ОСОБА_3 подала до суду
заяву про зменшення позовних вимог.
Просила стягнути з відповідача на її
користь заборгованість зі сплати
аліментів в сумі 19 446 грн. 22 коп.,
неустойку (пеню) за прострочення сплати
аліментів в розмірі 157 117 грн.03 коп., 5000
грн. у якості компенсації, завданої
моральної шкоди в результаті
невиконання постанови Октябрського
районного суду м. Полтави від 11.12.2002
року.

Рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 16 квітня 2014 року позов
ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на
користь ОСОБА_3 пеню за прострочення
сплати аліментів в сумі 19000 гривень. В
іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Додатковим рішенням Київського
районного суду м. Полтави від 24 квітня
2014 року вирішено питання судових
витрат.

В апеляційній скарзі представник
відповідача ОСОБА_1- ОСОБА_2 прохає
рішення суду скасувати, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, зокрема ч. 1 ст. 196
СК України, ч. 1 ст. 88 ЦПК України

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги
колегія суддів приходить до висновку
про відхилення.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_4, місцевий суд вірно встановив,
що відповідно до постанови
Октябрського районного суду м. Полтави
від 11.12.2002 року з ОСОБА_1 стягнуто
аліменти на утримання доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі ? частини всіх
видів заробітку щомісячно, але не менше
половини неоподаткованого мінімуму
доходів громадян на кожну дитину,
починаючи з 22.11.2002 року і до досягнення
дитиною повноліття.

Судом також вірно встановлено та не
заперечувалось сторонами, що на день
розгляду справи в суді розмір
заборгованості по аліментам за період
з травня 2010 року по серпень 2013 року
складає 19446,22 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовної
вимоги про стягнення заборгованості по
аліментам, місцевий суд вірно
застосував вимоги ст. 74 Закону України
«Про виконавче провадження», та
прийшов до висновків, що питання
стягнення аліментів на дитину вже
вирішено вищезазначеною постановою
Октябрського районного суду м. Полтави
від 11.12.2002 року, а тому заборгованість
по аліментах в розмірі 19446,22 грн. не
підлягає повторному стягненню.

В цій частині рішення суду не
оскаржується.

Не оскаржується рішення і в частині
відмови у задоволенні позовної вимоги
про стягнення моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з
висновками місцевого суд щодо
стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача
неустойки за прострочення сплати
аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Згідно довідки-розрахунку № 8/5856
Київського ВДВС Полтавського МУЮ від
17.03.2014 року заборгованість ОСОБА_1 зі
сплати аліментів на утримання доньки
станом на 20 серпня 2013 року становить 20
846, 22 грн. (а. с. 67-68), як було уточнено та
не заперечується сторонами - 19446,22 грн.
за період з травня 200 року по 16.04.2014 року.

Відповідно до правової позиції,
викладеній в постанові Судової палати
у цивільних справах ВСУ № 6-81цс13 від
11.09.2013 року зазначено, оскільки
зобов'язання зі сплати аліментів
носить періодичний характер і повинно
виконуватися щомісяця, то при розгляді
спорів про стягнення на підставі ч.1 ст.
196 СК України пені від суми несплачених
аліментів суд повинен з'ясувати розмір
несплачених аліментів по кожному з цих
періодичних платежів, встановити
строк, до якого кожне із цих зобов'язань
мало бути виконано, та з урахуванням
встановленого обчислити розмір пені,
виходячи із суми несплачених аліментів
за кожен місяць окремо від дня
порушення платником аліментів свого
обов'язку щодо їх сплати до дня
ухвалення судом рішення, підсумувавши
розміри нарахованої пені за кожен із
прострочених платежів та визначивши її
загальну суму.

Як вбачається з матеріалів справи
обраховуючи розмір пені, позивачем
вірно було враховано вищезазначені
положення.

Місцевий суд врахувавши положення
норми ч. 2 ст. 196 СК України, та
врахувавши той факт, що відповідач не
має постійного місця роботи, прийшов до
вірного висновку щодо зменшення
розміру пені до 19000 грн.

Наданий апелянтом розрахунок розміру
неустойки за прострочення сплати
аліментів не відповідає нормам ч. 1 ст.
196 СК України та роз'ясненням, даним в
Постанові ВСУ № 6-18цс13 від 11.09.2013 року.

Доводи апеляційної скарги і в частині
стягнення витрат на правову допомогу
не заслуговують на увагу. Місцевим
судом стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 92 грн. ( 870 х 10,5 / 100, де 870 грн. -
сплачені витрати відповідачем на
правову допомогу; 10,5 - процент
задоволених вимог позивача).

Позивачка у справі погодилася з
стягнутим судом розміром витрат (
диспозитивно розпорядившись своїм
правом) та судове рішення в цій частині
не оскаржує.

Доводи апеляційної скарги в частині
порушення судом норм процесуального
права , зокрема ст. 88 ЦПК України є
необґрунтованими.

Частково задовольняючи позовні
вимоги суд скористався своїм правом
на зменшення розміру пені за
несвоєчасну сплату аліментів,
визнавши позовні вимоги позивачки
обґрунтованими.

Таким чином колегія суддів приходить
до висновку про відсутність підстав
для зміни чи скасування судового
рішення , а доводи апеляційної скарги
висновків місцевого суду не
спростували.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів, -

У Х ВА Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Полтави від 16 квітня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом
двадцяти днів до Вищого
Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Судді : (підписи)

Копія згідно: