АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
інстанції Вийванко о.М. Провадження №
22-ц/789/629/14 Доповідач - Фащевська
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2014 р. колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Фащевської Н.Є.

суддів - Щавурської Н. Б., Гурзеля І. В.,

при секретарі - Коваль О.І.

з участю - ОСОБА_1 та його представника
ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 28 березня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1, третя особа на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору -
Перший відділ державної виконавчої
служби Тернопільського міського
управління юстиції про стягнення
неустойки від суми несплачених
аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_3 про звільнення від сплати
заборгованості по аліментах,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся з апеляційною
скаргою на рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 28 березня 2014
року, яким позов ОСОБА_3 до нього,
третьої особи на стороні відповідача,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору - Першого відділу
державної виконавчої служби
Тернопільського міського управління
юстиції про стягнення неустойки від
суми несплачених аліментів задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь
ОСОБА_3 неустойку від суми несплачених
аліментів у розмірі 42 003, 24 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь
держави судовий збір в розмірі 420,03 грн.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про звільнення від сплати
заборгованості по аліментах
відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт
просить скасувати рішення
Тернопільського міськрайонного суду
від 28 березня 2014 року та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову ОСОБА_3 про стягнення пені за
несплату аліментів, а зустрічний позов
ОСОБА_1 про звільнення від
заборгованості задовольнити в повному
обсязі.

Апелянт посилається на те, що
рішення є незаконним, оскільки
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні апелянт
підтримав свою апеляційну скаргу,
позивачка - не згідна із апеляційною
скаргою.

Вивчивши матеріали справи,
заслухавши доповідача та пояснення
сторін, колегія вважає, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Оскаржене рішення суду
відповідає зазначеним вимогам.

Так, ухвалюючи рішення про стягнення
з ОСОБА_1 42 003,24 грн. неустойки від суми
несплачених аліментів, суд виходив з
того, що відповідач не сплачує
аліментів зі своєї вини, і ним не
доведено, що він за своїм станом
здоров'я та матеріальним становищем не
може виконувати своїх обов'язків по
утриманню дітей.

Такий висновок суду відповідає
вимогам закону та встановленим
обставинам по справі.

Так, судом встановлено, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі з 30
жовтня 1997 року до 24 травня 2012 року.
Даний шлюб на підставі рішення
Тернопільського міськрайонного суду
було розірвано.

Під час шлюбу у них народилося
двоє дітей: дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
та син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Діти проживають з позивачкою та
перебувають на її утриманні.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 08.11.2012 р.
стягнено з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3
аліменти на утримання неповнолітньої
дитини - доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, у
розмірі 1000 грн., щомісячно починаючи з 21
червня 2012 року та до досягнення нею
повноліття.

Рішенням апеляційного суду
Тернопільської області від 31.12.2012 р.
зменшено розмір стягнення аліментів із
ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 на утримання
неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 із 1000 грн. до 700 грн.
щомісячно починаючи з 21 червня 2012 року
та до досягнення нею повноліття.

Згідно довідки-розрахунку
заборгованості по аліментах від 26.03.2014
року, виданого ПВ ДВС ТМУЮ
Тернопільської області загальна сума
заборгованості по аліментах ОСОБА_1 на
утримання дочки ОСОБА_4 з червня 2012 року
по лютий 2014 року становить 7283,30 грн.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 30.05.2013 р.
стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
аліменти на утримання неповнолітньої
дитини - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у
розмірі 700 грн. щомісячно починаючи з 21
червня 2012 року до досягнення ним
повноліття.

Рішенням апеляційного суду
Тенопільської області від 18.07.2013 р.
змінено розмір аліментів із ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_3 на утримання
неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 із 700 грн. щомісячно до 1/3
частини усіх видів доходу щомісячно
починаючи з 21 червня 2012 року та до
досягнення ним повноліття.

Згідно довідки-розрахунку
заборгованості по аліментах від 26.03.2014
року, виданого ПВ ДВС ТМУЮ
Тернопільської області, загальна сума
заборгованості по аліментах ОСОБА_1 на
утримання сина ОСОБА_5 за період з
червня 2012 року по лютий 2014 року
становить 5730,10 грн.

Відповідно до ст. 180 СК України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Статтею 74 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що
розмір заборгованості із сплати
аліментів визначається державним
виконавцем за місцем виконання
рішення у порядку, встановленому
Сімейним кодексом України. Державний
виконавець обчислює розмір
заборгованості із сплати аліментів,
складає відповідний розрахунок та
повідомляє про нього стягувачу і
боржнику.

Згідно зі ст. 196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.
Розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

Згідно розрахунку, поданого
позивачкою, розмір пені на
заборгованість по сплаті аліментів на
утримання дочки ОСОБА_4, встановленого
розрахунком державного виконавця,
станом на лютий 2014 року включно,
становить 28063,18 грн.

Згідно розрахунку, поданого
позивачкою розмір пені на
заборгованість по сплаті аліментів на
утримання ОСОБА_5, встановленої
розрахунком державного виконавця
станом на лютий 2014 року включно,
становить 16 769,17 грн.

За змістом ст. 196 Сімейного кодексу
України пеня нараховується не на всю
суму заборгованості, а її нарахування
обмежується лише сумою несплачених
аліментів за той місяць, в якому не
проводилось стягнення аліментів.

При обчисленні розміру
неустойки, суд першої інстанції
правильно застосував норми наведеної
вище ст. 196 СК України, врахував, що
зобов'язання зі сплати аліментів
носить періодичний характер і повинно
виконуватися щомісяця, а тому
правильно визначав неустойку в розмірі
1% від розміру заборгованості по
аліментах кожного місяця, визначеного
державним виконавцем, помножену на
кількість днів, що залишились до
березня 2014 року, часу зазначеного
позивачкою.

При цьому суд з'ясував розмір
несплачених аліментів по кожному з цих
періодичних платежів, встановив строк,
до якого кожне із цих зобов'язань мало
бути виконано, суми часткового
погашення заборгованості, та з
урахуванням встановленого обчислив
розмір пені, виходячи із суми
несплачених аліментів за кожен місяць
окремо від дня порушення платником
аліментів свого обов'язку щодо їх
сплати до дня часткового погашення
заборгованості та дати зазначеної в
позові по лютий включно 2014 року,
підсумувавши розміри нарахованої пені
за кожен із прострочених платежів та
визначивши її загальну суму.

Таким чином, розрахунок неустойки
за вказаний період, проведений судом,
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Згідно із вимогами ст.197 СК України за
позовом платника аліментів суд може
повністю або частково звільнити його
від сплати заборгованості за
аліментами, якщо вона виникла в зв'язку
з його тяжкою хворобою або іншою
обставиною, що має істотне значення.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні
позову про звільнення від сплати
заборгованості по аліментах, суд
виходив з того, що відповідач не подав
доказів наявності підстав,
передбачених ст.197 СК для звільнення
від сплати заборгованості.

Суд не приймає до уваги посилання
відповідача на виписки з медичної
картки №377 амбулаторного хворого від
30.12.2013 року та медичної картки №148
стаціонарного хворого з 17.01.14 р по 29.01.14
р., оскільки лікування проходило у 2014
році, і викликано проходженням МСЕК
26.03.2014 року.

Будь-яких інших доказів того, що
відповідач протягом періоду 3 2012 по
грудень 2013 року перебував на лікуванні,
проводив курси профілактичної та
лікувальної терапії, витрачав кошти на
придбання медичних препаратів, чи інші
необхідні медичні заходи, ним не
подано.

Таким чином, висновок суду
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Судом належним чином перевірені
доводи відповідача щодо свого
матеріального та сімейного стану, які
відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України,
можуть бути підставою для зменшення
розміру належної до стягнення
неустойки, і встановлено, що у судовому
засіданні не здобуто доказів того, що
за станом здоров'я та в зв'язку із
матеріальним становищем відповідач не
може виконувати свої обов'язки по
утриманню дітей, а також те, що
заборгованість виникла не з його вини.

При цьому суд прийняв до уваги
також те, що ухилення відповідача від
сплати аліментів носить тривалий час,
протягом періоду з червня 2012 р. по
березень 2013 р. на дочку ОСОБА_4, та на
сина ОСОБА_5 - з червня 2012 р. по липень 2013
р. повністю не сплачував аліментів,
чим позбавляв позивачку можливості
забезпечити нормальний фізичний та
матеріальний розвиток дітей. Після
подання позивачкою позову
заборгованість продовжує зростати, що
свідчить про невиконання відповідачем
своїх батьківських обов'язків.

Висновки суду апелянтом не
спростовані.

Посилання відповідача на те, що
він є інвалідом третьої групи сам по
собі не може бути підставою для
звільнення від сплати заборгованості
та зменшення пені, оскільки відповідно
до довідки МСЕК від 26.03.2014 року ОСОБА_1.є
інвалідом 3 групи та йому протипоказана
важка фізична праця з тривалою ходою,
що не позбавляє його права та
можливості виконувати будь-яку іншу
роботу.

Крім того, відповідач отримує
пенсію, а з 01.06.13 року відповідач
перебував на обліку як безробітний (
довідка №1506 від 17.07.13 року) та
отримував допомогу по безробіттю.

Судом також встановлено, що відповідач
отримав в порядку спадкування
житловий будинок по АДРЕСА_1 в
м.Тернополі. Судовими рішеннями
Тернопільського міськрайонного суду
від 8 листопада 2012 року, апеляційного
суду Тернопільської області від 18
липня 2012 року та від 13 грудня 2012 року,
яким вирішувалось питання стягнення
аліментів, встановлено, що відповідач
отримує дохід в розмірі 3000 грн.
щомісячно від здачі в оренду житлових
приміщень по АДРЕСА_1 в м.Тернополі,
власником якого він є, позивачка
перенесла тяжке захворювання та
оперативне втручання в зв'язку з ним.
Дані факти відповідач визнав, судові
рішення ним не оскаржувались.

Доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, а тому
підстав для її задоволення немає.

Таким чином, колегія суддів
прийшла до висновку, що рішення суду є
законним та обґрунтованим, ухвалене з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому підстав
для його скасування з мотивів,
викладених в апеляційній скарзі, не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 307; 308; 315; 317; 319; 324; 325
ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 28 березня 2014
року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, однак може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Н.Є. Фащевська