Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1951/14-ц
Провадження № 2/553/895/2014
У Х В А Л А

Іменем України

21.05.2014м. Полтава

Суддя Ленінського районного суду м.
Полтави Юхно С.П., розглянувши
матеріали позовної заяви першого
заступника прокурора м. Полтави в
інтересах Держави в особі Полтавської
міської ради до ОСОБА_1 про зобов'язання
вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2014 року до суду надійшла
позовна заява першого заступника
прокурора м. Полтави в інтересах
Держави в особі Полтавської міської
ради до ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити
дії

Як вбачається, позовна заява
першого заступника прокурора м.
Полтави оформлена без додержання вимог
ст. ст. 45, 119 ЦПК України.

Частина 2 статті 45 ЦПК України
передбачає, що з метою представництва
інтересів громадянина або держави в
суді прокурор в межа повноважень
визначених законом, звертається до
суду з позовною заявою (заявою), бере
участь у розгляді справ за його
позовами, а також може вступити за
своєю ініціативою у справу,
провадження у якій відкрито за позовом
інших осіб, на будь-якій стадії її
розгляду, подає апеляційну, касаційну
скаргу, заяву про перегляд судового
рішення Верховним Судом України, про
перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами. При цьому
прокурор повинен надати суду
документи, які підтверджують
неможливість громадянина самостійно
здійснювати представництво своїх
інтересів. Прокурор, який звертається
до суду в інтересах держави, в позовній
заяві (заяві) самостійно визначає, в
чому полягає порушення інтересів
держави, та обґрунтовує необхідність
їх захисту, а також зазначає орган,
уповноважений державою здійснювати
відповідні функції у спірних
правовідносинах. У разі відсутності
такого органу або відсутності у нього
повноважень щодо звернення до суду
прокурор зазначає про це в позовній
заяві і в такому разі прокурор набуває
статусу позивача.

Згідно частин 1, 3 статті 36-1 Закону
України «Про прокуратуру»
представництво прокуратурою інтересів
громадянина або держави в суді полягає
у здійсненні прокурорами від імені
держави процесуальних та інших дій,
спрямованих на захист у суді інтересів
громадянина або держави у випадках,
передбачених законом. Підставою
представництва в суді інтересів
держави є наявність порушень або
загрози порушень інтересів держави.

Рішенням Конституційного суду України
від 09 лютого 2000 року (справа про місцеве
самоврядування) визначено, що у системі
місцевого самоврядування України має
місце певна субординація її елементів -
територіальної громади, ради, її
виконавчих органів із збереженням
відповідного розмежування їх прав і
повноважень. Відповідно до ч. 1 ст. 140
Конституції України та ч. 1 ст. 6 Закону
територіальна громада є основним
носієм функцій і повноважень місцевого
самоврядування. Сільські, селищні,
міські ради , як це в свою чергу логічно
випливає із змісту ч. 3 ст. 140
Конституції України, а також ч. 1 ст. 10
Закону, є органом місцевого
самоврядування, які представляють
відповідні територіальні громади та
здійснюють від їх імені та в їх
інтересах функції і повноваження
місцевого самоврядування.

Згідно ст. ст. 78, 80 ЗК України земля в
Україні може перебувати у приватній,
комунальній та державній власності, а
суб'єктами права власності на землю є,
відповідно, громадяни та юридичні
особи - на землі приватної власності,
територіальні громади, які реалізують
це право безпосередньо або через
органи місцевого самоврядування, - на
землі комунальної власності, держава,
яка реалізує це право через відповідні
органи державної влади - на землі
державної власності.

Зі змісту позову вбачається, що
предметом спору є землі комунальної
власності і відповідно до ст. 33 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» державний контроль, зокрема,
за додержанням земельного та
природоохоронного законодавства,
використанням і охороною земель,
здійснює відповідний орган місцевого
самоврядування, на території м. Полтави
це Полтавська міська рада.

Прокурор просить зобов'язати
відповідача звільнити самовільно
зайняту земельну ділянку, привівши її у
придатний для використання стан шляхом
знесення капітальної будівлі (гаражу)
та повернути її Територіальній громаді
міста в особі Полтавської міської ради.

Таким чином, прокурор подав позов
в порядку ст. 36-1 Закону України «Про
прокуратуру» в інтересах
Територіальної громади міста в особі
Полтавської міської ради, яка згідно
вказаного рішення Конституційного
суду є органом місцевого
самоврядування.

При цьому, прокурором не обґрунтовано в
чому полягає порушення інтересів
держави та необхідність їх захисту, не
зазначено доказів на підтвердження
факту порушення відповідачем
інтересів саме держави, зважаючи на те,
що земля, на якій розташовано спірну
будівлю, належить територіальній
громаді міста Полтава, а не державі, а
Полтавська міська рада не є органом
державної влади.

Крім того, у позовній заяві не
зазначено доказів, які підтверджують,
що відповідач на час звернення до суду
з даними позовними вимогами є
власником гаражу, користується
самовільно зайнятою земельною
ділянкою, не звільнила її, не привела у
попередній стан та не повернула
Полтавській міській раді.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 45, 121 ЦПК України,
суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву першого заступника
прокурора м. Полтави в інтересах
Держави в особі Полтавської міської
ради до ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити
дії - залишити без руху.

Надати першому заступнику
прокурора м. Полтави строк для
усунення недоліків протягом п'яти днів
з дня отримання копії ухвали.

Попередити заявника, що у разі не
усунення недоліків у встановлений
судом строк, заява буде визнана
неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського районного суду м.
Полтави С. П. Юхно