РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Запоріжжя у складі
головуючого судді Галущенко Ю.А., при
секретарі Вертелецькому М.О.,за участю
адвоката ОСОБА_1, розглянув у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в
інтересах неповнолітніх дітей
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1,ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2,
до Запорізької міської ради ,ОСОБА_6 в
її інтересах та в інтересах
неповнолітнього сина ОСОБА_5,про
визнання частково недійсним та
скасування рішення ,визнання недійсним
та скасування державного акта про
право власності на землю,свідоцтва про
право на спадщину,-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2014 р.ОСОБА_2 в інтересах
неповнолітніх дітей ОСОБА_3та
ОСОБА_4звернулася до суду з
позовом,уточненим в процесі розгляду
справи,в якому зазначає,що на підставі
договору дарування від 29.06.2011 р.,її
дітям ОСОБА_3та ОСОБА_4 по 7/24 частин
кожному на праві спільної часткової
власності належить житловий будинок
АДРЕСА_1.

Співвласниками цього будинку по 5/24
частин кожен є ОСОБА_6та ОСОБА_5 в
порядку спадкування після смерті
ОСОБА_8

Житловий будинок розташований на
земельній ділянці площею 983 кв.м.,яка
була виділена рішенням Запорізької
міської ради № 385 від 21.05.1953 р.з цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування житлового
будинку,господарських будівель і
споруд.

Земельна ділянка між співвласниками
житлового будинку не була розділена.

В 2009 р.співвласники на той час
житлового будинку АДРЕСА_1 5/12 частин
ОСОБА_8та 7/12 частин ОСОБА_9проводили
оформлення приватизації земельної
ділянки відповідно до часток
співвласників.

На підставі рішення Запорізької
міської ради № 30 від 18.02.2011
р.ОСОБА_8набув право власності на
земельну ділянку площею 507/1000 від 0,1000га
за адресою АДРЕСА_1, на яку згодом
отримав Державний акт серія ЯЛ № 516495,що
більше належного йому на 5/12 частин.

Після смерті ОСОБА_8його спадкоємці
ОСОБА_10та ОСОБА_5на підставі свідоцтва
про право на спадщину за законом
отримали у власність земельну ділянку
площею 507/1000 від 0,1000га за адресою
АДРЕСА_1,чим ,на думку позивача,порушені
права ОСОБА_3та ОСОБА_4як співвласників
житлового будинку та користувачів
земельної ділянки ,оскільки на 7/12
частин у житловому будинку вони
отримали земельну ділянку меншої
площі.

Посилаючись на те,що при прийнятті
рішення від 18.02.2011 р.Запорізькою
міською радою,в подальшому при видачі
Державного акта ОСОБА_8на земельну
ділянку площею 507/1000 від 0,1000га за
адресою АДРЕСА_1 були порушені права
співвласників будинку як
землекористувачів,позивач просить суд

Визнати незаконним та скасувати п.39
додатку до рішення Запорізької міської
ради шостого скликання шостої сесії №
30 від 18.02.2011 р.,яким ОСОБА_8 надано право
на земельну ділянку площею 507/1000 від
0,1000га за адресою АДРЕСА_1 кадастровий
номер :07:021:0096

Визнати незаконним та скасувати
Державний акт на право власності на
земельну ділянку серія ЯЛ №
516495,виданий ОСОБА_8 на підставі рішення
Запорізької міської ради шостого
скликання шостої сесії № 30 від 18.02.2011
р.про право власності на земельну
ділянку площею 507/1000 від 0,1000га за
адресою АДРЕСА_1 кадастровий номер
:07:021:0096

Визнати незаконним та скасувати
свідоцтво про право на спадщину за
законом,видане на ім*я ОСОБА_6 та ОСОБА_5
на земельну ділянку площею 507/1000 від
0,1000га за адресою АДРЕСА_1 кадастровий
номер :07:021:0096,в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_8,який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Погасити реєстрацію права власності на
ім*я ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на земельну
ділянку площею 507/1000 від 0,1000га за
адресою АДРЕСА_1 кадастровий номер
:07:021:0096,в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_8,який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3.

В судовому засіданні представник
позивача за довіреністю ОСОБА_11та
адвокат ОСОБА_1,як особа,яка надає
правову допомогу представнику
позивача,підтримали заявлені вимоги та
просили суд їх задовольнити.
Пояснили,що приватизація частини
земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1
кадастровий номер :07:021:0096
співвласником житлового будинку
ОСОБА_8відбулася з порушення чинного
законодавства,оскільки площа
земельної ділянки,на яку отримав право
власності ОСОБА_8, 507/1000 від 0,1000га,не
відповідає його частці у власності на
житловий будинок і мала б бути
меншою,тоді як співвласники більшої
частини будинку отримали меншу площу
земельної ділянки.

Також представник позивача за
довіреністю ОСОБА_11вважає,що технічна
документація із землеустрою,яка була
виготовлена ОСОБА_8для приватизації
земельної ділянки,містить підроблені
документи,а саме погодження
співвласників на приватизацію по
фактичному користуванню землею.

Представник відповідача Запорізької
міської ради за довіреністю ОСОБА_12.в
судовому засіданні проти позову
заперечувала та пояснила,що рішення
Запорізької міської ради шостого
скликання шостої сесії № 30 від 18.02.2011
р.про право власності ОСОБА_8на
земельну ділянку площею 507/1000 від 0,1000га
за адресою АДРЕСА_1 кадастровий номер
:07:021:0096 було прийнято на підставі
технічної документації із землеустрою
на земельну ділянку,яка була
виготовлена уповноваженими особами у
передбаченому законом порядку і є
чинною,тому відсутні будь-які підстави
для визнання цього рішення незаконним
та його скасування. Також зазначила,що
вимоги про визнання незаконним та
скасування державного акта на землю на
ім*я ОСОБА_8до Запорізької міської ради
заявлені до неналежного
відповідача,оскільки видача державних
актів на землю відноситься до
компетенції Управління Держкомзему у
м.Запоріжжі. Просила суд відмовити в
позові в повному обсязі.

В судове засідання відповідач ОСОБА_6не
з*явилась з невідомих
причин,викликалась неодноразово
шляхом направлення судових повісток за
місцем реєстрації,які повернуті до
суду за закінченням терміну
зберігання.

Про зміну свого місця
проживання(перебування)під час
судового провадження ,причини неявки у
судове засідання відповідач суд не
повідомив.

Відповідно до ст.74,76,77 ЦПК України
відповідач вважається таким,що
повідомлений належним чином та не
з*явився в судове засідання без
поважних причин.

Відповідно до ст.169 ЦПК України,справа
розглянута без участі відповідача
ОСОБА_10

Всебічно вивчивши обставини справи,
заслухавши пояснення сторін та їх
представників, дослідивши надані
письмові докази у сукупності, суд
дійшов висновку, що позов заявлений
необґрунтовано та не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи,на
підставі нотаріально посвідченого
договору дарування від 29.06.2011 р.,
ОСОБА_3та ОСОБА_4 по 7/24 частин кожному на
праві спільної часткової власності
належить житловий будинок АДРЕСА_1,про
що надана копія договору та витяг про
реєстрацію прав власності в ОП ЗМБТІ
15.09.2011 р.

Співвласниками цього будинку по 5/24
частин кожен є ОСОБА_6та ОСОБА_5 в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_8,про що у спадковій справі
№ 12/2013 після смерті ОСОБА_8.є свідоцтва
про право на спадщину за законом.

Як вбачається із матеріалів спадкової
справи після смерті ОСОБА_8.№ 12/2013,до
складу спадщини,на яку видані
свідоцтва,входить,зокрема,житловий
будинок літ.Д-2 з господарськими
спорудами Ж-гараж,Е-літня кухня,а також
5/12 часток житлового будинку літ.А з
іншими господарськими будівлями та
спорудами по АДРЕСА_1,розташовані на
земельній ділянці площею 983 кв.м.,яка
була закріплена за житловим будинком
рішенням Запорізької міської ради № 385
від 21.05.1953 р.

Відповідно до ст.116 ч.1,3 п.»а» Земельного
кодексу України,громадяни набувають
права власності на земельні ділянки із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх
повноважень,визначених цим Кодексом.
Безоплатна передача земельних ділянок
у власність громадян провадиться у
разі приватизації земельних
ділянок,які перебувають у користуванні
громадян.

За змістом ст.377 ЦК України,до особи,яка
набула право власності на житловий
будинок,переходить право
власності(користування)на земельну
ділянку,на якій вони розміщені,без
зміни її цільового призначення,в
обсязі та на умовах,встановлених для
попереднього власника.

Згідно п. 6 ст. 118 Земельного кодексу
України, громадяни, зацікавлені в
одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка), у межах
норм безоплатної приватизації, подають
заяву до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
заяві зазначаються бажані розміри та
мета її використання. Відповідна
місцева державна адміністрація або
сільська, селищна, міська рада
розглядає заяву і в разі згоди на
передачу земельної ділянки у власність
надає дозвіл на розробку проекту її
відведення.

Стаття 25 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» делегує
міським радам повноваження щодо
розгляду та вирішення
питань,віднесених Конституцією
України,цим та іншими законами до їх
відання.

Відповідно до п.2,3 Порядку
безоплатних оформлення та видачі
громадянам України державних актів
на право власності на земельні
ділянки,затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 5 серпня 2009 р. N 844 (в
редакції постанови Кабінету Міністрів
України від 21 жовтня 2009 р. N 1112,для
одержання державного акта на право
власності на

земельну ділянку громадянин або
уповноважена ним особа подає

сільському, селищному, міському голові
або уповноваженій ним особі

адресовану територіальному органові
Держкомзему заяву про видачу

такого акта , відповідний орган
місцевого самоврядування чи
районна держадміністрація невідкладно
приймає рішення щодо надання дозволу
на виготовлення технічної
документації (виготовляється для
громадян безоплатно, за рахунок
коштів державного бюджету) з
наступним затвердженням зазначеної
документації та наданням

земельної ділянки у власність
відповідно до вимог частини другої

статті 118 та в межах норм, визначених
статтею 121 Земельного

кодексу України .

Рішенням Запорізької міської ради
шостого скликання шостої сесії № 30 від
18.02.2011 р.було затверджено технічну
документацію із землеустрою щодо
складання документів,що посвідчують
право на земельні ділянки,згідно п.39
якого ОСОБА_8передається у власність
земельна ділянка площею 507/1000 від 0,1000га
за адресою АДРЕСА_1 кадастровий номер
:07:021:0096.

З матеріалів технічної документації із
землеустрою щодо складання
документів,що посвідчують право на
земельну ділянку ОСОБА_8 з цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування житлового
будинку,господарських будівель і
споруд по АДРЕСА_1 вбачається,що площа
земельної ділянки за геодезичними
замірами складає 0,1000га,передається у
спільну часткову власність в
частках,згідно фактичного
землекористування. Частки земельної
ділянки співвласників житлового
будинку оформлюються у встановленому
законодавством порядку.

Відповідно до акту узгодження меж
землекористування ,особи,які
користувачами суміжних із спірною
земельних ділянок ,претензій до
фактично існуючих меж
землекористування не мають.

Згідно кадастрового плану земельної
ділянки та викопіювання схеми
земельної ділянки,ОСОБА_8від земельної
площі 0,1000га виділяється земельна
ділянка площею 0,0507га,що узгоджено із
співвласником ОСОБА_9

При визначені меж та площі земельної
ділянки було враховано,що ОСОБА_8.є
власником в цілому житлового будинку
Д-2 з господарськими спорудами на
земельній ділянці площею 0,0424 га,та
власником квартири НОМЕР_1 у будинку
літера А,для доступу у яку ОСОБА_8надано
земельну ділянку площею 0,0083га,що
загалом становить площу 0,0507га.

Межі земельної ділянки,яка виділяється
ОСОБА_8,позначені межовими знаками,які
по акту передані йому на
зберігання,суміжними
землекористувачами претензій до
існуючих меж не заявлено.

Ту обставину,що ОСОБА_8.є власником
квартири НОМЕР_1 у будинку літера А
,позивач та її представник від суду
приховали,технічний паспорт будинку
долучили до справи лише у вигляді
кількох сторінок не в повному
обсязі,чим позивач намагався ввести
суд в оману щодо всіх обставин справи.

Вказані обставини були встановлені
судом лише із технічної документації
щодо землеустрою і спадкової справи
після смерті ОСОБА_8,позивачем не
спростовані.

Згідно з ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 ЗК України,
право власності на земельну ділянку
виникає з моменту державної реєстрації
цих прав. Право власності на земельну
ділянку посвідчується державним актом.

Порядок видачі державних актів про
право власності на земельну ділянку
регулюється Інструкцією про порядок
складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою та договорів оренди землі,
затвердженою Наказом Державного
Комітету України по земельних ресурсах
4 травня 1999 року №43.

Відповідно до п.п. 1.12,1.13 цієї Інструкції
складання державного акта на право
власності на земельну ділянку або
право постійного користування
земельною ділянкою при передачі або
наданні земельних ділянок громадянам,
підприємствам, установам, організаціям
та об»єднанням громадян всіх видів
проводиться після перенесення в натурі
(на місцевості) меж земельної ділянки
та закріплення їх довгостроковими
межовими знаками встановленого зразка
та затвердженим в установленому
законом порядку відведення цієї
ділянки.

Складання державного акта на право
власності на земельну ділянку та на
право постійного користування
земельною ділянкою при передачі
земельної ділянки, що була раніше
надана громадянам, підприємствам,
установам організаціям і об`єднанням
громадян всіх видів, у постійне
користування або при переоформлені
правоустановчих документів на ці
земельні ділянки, проводиться після
відновлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) та закріплення
їх довгостроковими межовими знаками
встановленого зразка за затвердженою
відповідною технічною документацією.

Пунктом 2.1 Інструкції передбачено, що
роботи зі складання державного акта на
право власності на земельну ділянку
або на право постійного користування
земельною ділянкою виконуються в такій
послідовності: підготовчі роботи;
встановлення (відновлення) в натурі ( на
місцевості) меж земельної ділянки та
меж обмежень на використання земельної
ділянки; складання кадастрового плану
земельної ділянки ,заповнення бланка
державного акта.

На підставі вказаного вище Рішенням
Запорізької міської ради № 30 від 18.02.2011
р.,Управлінням Держкомзему у
м.Запоріжжі Запорізької області
ОСОБА_8був виданий Державний акт серія
ВЛ № 516495 на право власності на земельну
ділянку площею 507/1000 від 0,1000га за
адресою АДРЕСА_1 кадастровий номер
:07:021:0096,проведена реєстрація
права власності 24.11.2011 р.,про що надана
копія акта.

Складанню державного акта на право
власності на земельну ділянку
ОСОБА_8передували підготовчі роботи,
встановлення в натурі ( на місцевості)
меж земельної ділянки ,складання
кадастрового плану земельної
ділянки,як це видно з матеріалів
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів,що
посвідчують право на земельну ділянку
ОСОБА_8

Як зазначено в п. 11 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 16.04.2004 року
№ 7 «Про практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ»,розглядаючи позови
про захист прав власників земельних
ділянок і землекористувачів (про
усунення перешкод у користуванні ними
тощо), суд має перевіряти законність
рішення органу виконавчої влади чи
органу місцевого самоврядування про
передачу земельної ділянки іншій особі
без вилучення (викупу) її в позивача в
установленому порядку і за наявності
для цього підстав ухвалювати рішення
про його незаконність.

З наведено вище суд дійшов до
висновку,що рішення Запорізької
міської ради № 30 від 18.02.2011 р. було
прийнято згідно ст.25 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
у повній відповідності із діючим
законодавством,на підставі чинної
технічної документації із
землеустрою,ніяких прав позивача не
порушує,жодних підстав визнавати його
незаконним не встановлено.

Державний акт серія ВЛ № 516495 на право
власності на земельну ділянку ОСОБА_8
як правовстановлюючий документ був
виданий на підставі рішення
відповідного органу місцевого
самоврядування,тому вимога про
скасування державного акта на право
власності на земельну ділянку є
похідною і залежить від доведеності
незаконності рішення органу місцевого
самоврядування,на підставі якого він
видається.

Оскільки підстав визнавати незаконним
відповідне рішення органу місцевого
самоврядування суд не встановив,вимоги
про визнання незаконним Державного
акту також задоволенню не підлягають.

Крім того,суд враховує,що позовні
вимоги в цій частині були заявлені до
Запорізької міської ради як
неналежного відповідача,оскільки
видача державних актів на землю
відноситься до компетенції Управління
Держкомзему у м.Запоріжжі,який до
участі у справі не залучався.

Підстав визнавати недійсним свідоцтво
по право на спадщину за законом ,видане
ОСОБА_6та ОСОБА_5після смерті ОСОБА_8,про
право власності на земельну ділянку з
підстав,передбачених ст.1301 ЦК України,
немає,оскільки особи,яким воно
видане,мали законне право на
спадкування,до складу спадщини входить
майно,яке належало спадкодавцеві на
законних підставах,жодних прав
позивача при цьому порушено не було.

На підставі ст.116,121 ЗК України,ст.25
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні»,Постанови
Кабінету Міністрів України від 05.08.2009
р.№ 844, Постанови Кабінету Міністрів
України від 21.10.2009 р.№
1112,ст.3,10,11,57,60,212-215,218 ЦПК України,суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
протягом 10 днів після його
проголошення шляхом подання
апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Ю.А.Галущенко