Єдиний унікальний номер 225/705/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/4821/2014
Єдиний унікальний номер: 225/705/14-ц
Номер провадження: 22ц/775/4821/2014
Головуючий у 1 інстанції
Доповідач: Новосьолова Г.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року
м. Донецьк

Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого: судді Новікової Г.В.,

суддів: Шевченко В.Ю., Новосьолової Г.Г.,

при секретарі Стрижак О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Дзержинську
Донецької області на рішення
Дзержинського міського суду Донецької
області від 17 квітня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Дзержинську
про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

17 квітня 2014 року рішенням
Дзержинського міського суду Донецької
області позовні вимоги ОСОБА_2 до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Дзержинську
про відшкодування моральної шкоди -
задоволені частково.

Стягнуто з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Дзержинську на
користь ОСОБА_2 у відшкодування
моральної шкоди 8 000 гривень.

Не погодившись з рішенням суду
відповідач надіслав апеляційну скаргу,
в якій просить рішення суду скасувати,
у задоволенні позовних вимог відмовити
з тих підстав, що:

- в рішенні суду відсутні посилання на
те, у чому полягає завдання моральної
шкоди позивачеві з боку Фонду;

- суд не звернув увагу на те, що моральна
шкода підлягає стягненню з
підприємства, а не з Фонду;

- суд не звернув уваги на те, що факт
наявності моральної шкоди
встановлюється медичними органами і
повинен бути підтверджений висновком
МСЕК;

- позивач не надав доказів спричинення
моральної шкоди.

У судове засідання апеляційної
інстанції сторони не з'явились, про час
та місце розгляду справи повідомлявся
належним чином, про що свідчить
телефонограми у матеріалах справи, які
зареєстровані у журналі телефонограм
№2 за №1775, 1776 (а.с.64-65).

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК
України неявка сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
розглядові справи.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали цивільної справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції виходив із встановлених
обставин, а саме: позивач ОСОБА_2
тривалий час працював на підприємствах
вугільної промисловості, професійний
стаж складає 19 років.

Висновком МСЕК від 08 червня 2004 року
йому була вперше встановлена ступень
втрати професійної працездатності 25% у
зв'язку з професійним захворюванням з 25
травня 2004 року, безстроково (а.с.22).

Правовідносини, які виникли між ОСОБА_2
та відділенням виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м.
Дзержинську в зв'язку з відшкодуванням
моральної шкоди заподіяної
ушкодженням здоров'я позивача,
регулюються Законом України від 23
вересня 1999 р. №1105- XIУ "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності ".

Право позивача на відшкодування
моральної шкоди виникло з часу
встановлення йому висновком МСЕК
стійкої втрати працездатності. Діючим
на час виникнення правовідносин
законодавством був передбачений
обов'язок Фонду сплатити моральну
шкоду потерпілому.

У відповідності до підпункту "е" пункту
1 частини 1 статті 21 та частини 3 статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23 вересня 1999 року,
які діяли на час прийняття висновку
МСЕК про втрату професійної
працездатності, Фонд соціального
страхування виплачує грошову суму за
моральну шкоду за наявності факту
заподіяння цієї шкоди потерпілому.

Частина 1 статті 9 Закону України "Про
охорону праці" від 14 жовтня 1992 року, в
редакції від 21 листопада 2002 року
передбачає, що "відшкодування шкоди,
заподіяної працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або у разі
смерті працівника, здійснюється Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків відповідно до Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності".

Відповідно до абзацу 2 пункту 11
Постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди" №6 від 27 березня
1992 року в редакції від 24 жовтня 2003 року
і Рішення Конституційного Суду України
від 27 січня 2004 року страхова виплата за
моральну шкоду провадиться
потерпілому Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань незалежно від втрати ним
професійної працездатності.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд
вважає, що вирішуючи спір, суд вірно
встановив фактичні обставини (факти),
якими обґрунтовувались позовні вимоги
і заперечення та якими доказами вони
підтверджуються і обґрунтовано
прийшов до висновку про задоволення
позову про стягнення моральної шкоди в
межах, передбачених частиною 3 статті 34
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", яка діяла на час
прийняття рішення МСЕК про втрату
професійної працездатності.

Визначаючи розмір суми, що підлягає
стягненню на відшкодування моральної
шкоди, суд урахував конкретні
обставини справи, характер та ступінь
моральних страждань позивача,
порушення нормального укладу життя й з
дотриманням вимог розумності та
справедливості визначив таке
відшкодування в розмірі 8 000 грн.

Таким чином, при встановленні
зазначених фактів і постановленні
рішення судом не було порушено норм
процесуального права та правильно
застосовано норми матеріального права.

Що стосується доводу апеляційної
скарги проте, що факт наявності
моральної шкоди встановлюється
медичними органами і повинен бути
підтверджений у висновку МСЕК, то у
відповідності до пункту 1.1 Порядку
встановлення медико-соціальними
експертними комісіями ступеня втрати
професійної працездатності у
відсотках працівникам, яким заподіяно
ушкодження здоров'я, пов'язане з
виконанням трудових обов'язків,
затвердженого наказом Міністерства
охорони здоров'я України від 22
листопада 1995 року №212, апеляційний суд
виходить із наступного.

Відповідно до частини 3 статті 34 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності», яка
діяла до 1 січня 2006 року, моральна
(немайнова) шкода, заподіяна умовами
виробництва, яка не спричинила втрати
потерпілим професійної
працездатності, відшкодовується
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків за заявою
потерпілого з викладом характеру
заподіяної моральної (немайнової)
шкоди та за поданням відповідного
висновку медичних органів.

Рішенням Конституційного Суду України
у справі за конституційним зверненням
Управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Кіровоградській
області про офіційне тлумачення
положення частини третьої статті 34
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (справа про
відшкодування моральної шкоди Фондом
соціального страхування №1-рп/2004 від 27
січня 2004 року) роз'яснено, що
ушкодження здоров'я, заподіяні
потерпілому під час виконання трудових
обов'язків, незалежно від ступеня
втрати професійної працездатності,
спричинюють йому моральні та фізичні
страждання. У випадку каліцтва
потерпілий втрачає працездатність і
зазнає значно більшої моральної шкоди,
ніж заподіяна працівникові, який не
втратив професійної працездатності.
Відмова потерпілому у праві на
отримання грошової суми за моральну
шкоду від Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
залежно від ступеня втрати професійної
працездатності має обмежувальний
характер. Встановлення Законом
обов'язку Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
відшкодувати моральну шкоду є засобом
реалізації потерпілим гарантованого
державою усім застрахованим
громадянам забезпечення прав у
страхуванні від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання (стаття 3).

Доводи відповідача про те, що
відповідальність за ушкодження
здоров'я повинен нести роботодавець, з
вини якого не були забезпечені належні
умови праці, не ґрунтуються на законі.

Норми Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» передбачали
відшкодування моральної шкоди
застрахованим особам як страхову
виплату, тому покладання на
відповідача обов'язку по сплаті такої
страхової виплати не є цивільною
відповідальністю зазначеного органу.

Інші доводи апеляційної скарги
необґрунтовані і не спростовують
висновків суду.

У відповідності до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України,
апеляційний суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Дзержинську
відхилити.

Рішення Дзержинського міського суду
Донецької області від 17 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: