УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Мазур Л.М., Макарчука М.А.,
Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 та
ОСОБА_9, треті особи: Закрите акціонерне
товариство комерційний банк
«Приватбанк» в особі філії Південного
регіонального управління (далі - ЗАТ КБ
«Приватбанк»), Роздільнянська міська
рада Одеської області, приватні
нотаріуси Роздільнянського
нотаріального округу Одеської області
ОСОБА_10, ОСОБА_11, про визнання
недійсними договорів купівлі-продажу
будинків,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Роздільнянського районного
суду Одеської області від 09 вересня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Одеської області від 05 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2013 року ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 звернулися до суду із позовом до
ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, треті особи:
ЗАТ КБ «Приватбанк» в особі філії
Південного регіонального управління,
Роздільнянська міська рада Одеської
області, приватні нотаріуси
Роздільнянського нотаріального округу
Одеської області ОСОБА_10, ОСОБА_11, в
якому просили:-

визнати недійсним договір від 09 червня
2005 року купівлі-продажу будинку
АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_4 та
ОСОБА_12, посвідчений приватним
нотаріусом Роздільнянського
нотаріального округу Одеської області
ОСОБА_10 та зареєстрований в реєстрі за
№ 2380;

- визнати недійсним договір від 20
березня 2008 року купівлі-продажу
спірного будинку, укладений між ОСОБА_12
та ОСОБА_9, посвідчений приватним
нотаріусом Роздільнянського
нотаріального округу Одеської області
ОСОБА_11 та зареєстрований в реєстрі за
№ 767.

На обґрунтування позовних вимог
посилалися на те, що договір
купівлі-продажу будинку ОСОБА_4,
укладений між нею та ОСОБА_12, є
фіктивний та укладений під впливом
обману з боку ОСОБА_8, який за усною
домовленістю з ОСОБА_4 запевнив її у
тому, що після формально
документального оформлення договору
купівлі-продажу її будинок через 2-3
місяці буде повернутий у її власність,
оскільки ця угода необхідна для
отримання кредиту ОСОБА_8, а тому
грошові кошти за цим договором ОСОБА_4
не отримувала та проживала в спірному
будинку сплачуючи всі комунальні
послуги як власник.

За викладених обставин вважають, що
укладений в подальшому договір
купівлі-продажу цього ж будинку між
ОСОБА_12 та ОСОБА_9 також має бути
визнаний недійсним, а тому просили
визнати обидва договори
купівлі-продажу недійсними.

Рішенням Роздільнянського районного
суду Одеської області від 09
вересня 2013 року у задоволенні позову
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 05 лютого 2014 року апеляційну
скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення
Роздільнянського районного суду
Одеської області від 09 вересня 2013 року
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, мотивуючи
свої доводи порушенням судами першої
та апеляційної інстанцій норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права, просить скасувати рішення судів
першої та апеляційної інстанцій і
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог, дослідивши докази у
справі й давши їм належну оцінку,
правильно застосували норми
матеріального права, які регулюють ці
правовідносини, обґрунтовано виходили
із недоведеності позову відповідно до
вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, оскільки
відповідачами у встановлений законом
спосіб набуто право власності на
спірний будинок; при цьому суди
правильно зазначили, що ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 не були власниками вказаного
майна та сторонами спірних договорів, а
тому їх права у цих правовідносинах не
порушені.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження судами першої та
апеляційної інстанцій та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судом апеляційної
інстанції були дотримані норми
матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків судів
попередніх інстанцій, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваних рішень.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Роздільнянського районного
суду Одеської області від 09
вересня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Одеської області від 05
лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Л.М. Мазур М.А. Макарчук Т.О. Писана