Справа № 148/1554/13-ц Провадження №
22-ц/772/1362/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Ковганич С. В.Категорія: 37
Доповідач: Іващук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Вінницької області в складі:

головуючогоІващука В.А.,суддів:Вавшка
В.С., Колоса С.С.,при
секретаріПантелеймоновій А.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення коштів
за рахунок спадкового майна,

за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на
рішення Тульчинського районного суду
Вінницької області від 18 березня 2014
року,

у с т а н о в и л а :

рішенням Тульчинського районного суду
Вінницької області від 18 березня 2014
року зазначений позов задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6
кошти в сумі 21395 грн. боргу за рахунок
спадкового майна, 3500 грн. -
відшкодування витрат за надання
правової допомоги, 221,45 грн. витрат з
оплати судового збору за подання
позовної заяви та 114,70 грн. за подання
заяви про забезпечення доказів. В решті
позовних вимог відмовлено. Скасовано
заходи забезпечення позову щодо
накладення арешту.

У апеляційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, просить рішення
суду скасувати в частині стягнення
боргу в сумі 21 395 грн. та ухвалити нове
рішення в цій частині стягнувши з
ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 29 000 грн.
боргу за договором позики за рахунок
спадкового майна, а в решті рішення
залишити без змін.

Відповідач у судовому засіданні
визнав апеляційну скаргу та подав
апеляційному суду відповідну заяву.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду у межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, а також розглянувши заяву
відповідача про визнання апеляційної
скарги, ураховуючи положення частини 5
статті 300 ЦПК України, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга, з урахуванням її визнання
відповідачем, підлягає задоволенню
виходячи із наступного.

Відповідно частинам 1 та 2 статті 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом.

Рішення суду таким визнати не можна,
оскільки суд не виконав всі вимоги
цивільного судочинства та допустив
неправильне застосування норм
матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено і
не заперечувалось сторонами у справі,
що 27 грудня 2011 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_8
укладено нотаріально посвідчений
договір позики, згідно якого ОСОБА_6
передав ОСОБА_8 29000,00 грн. строком на
один рік, до 27 грудня 2012 року. Сторони
підтвердили, що на момент підписання
цього договору позикодавець передав
позичальнику, а позичальник отримав
від позикодавця суму позики в
готівковій формі (а.с.9,85).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_1, виданого 19.03.2012
року відділом державної реєстрації
актів цивільного стану Тульчинського
районного управління юстиції
Вінницької області (а.с.54).

ОСОБА_7 прийняв спадщину після смерті
свого батька до складу якої увійшла
земельна ділянка площею 0,1561 га
призначена для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
відповідно до державного акту про
право власності ОСОБА_8 на земельну
ділянку серії ЯМ № 418744 та житловий
будинок розташований за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с.62-67, 131-139).

Встановлені судом обставини
відповідачем не заперечуються.

Вирішуючи спір та задовольняючи
частково позов, відмовляючи у
стягненні 29000 грн. боргу в порядку
вимог статей 1216, 1218, 1282 ЦК України,
стягуючи при цьому 21395 грн., суд виходив
із того, що загальна вартість
спадкового майна становить 21395 грн., з
них земельна ділянка площею 1,1561 га - 17403
грн., житловий будинок - 3992 грн., а тому
за правилами статті 1182 ЦК України
стягнення боргу можливе лише у межах
вартості майна, одержаного у спадщину.

Проте, як вбачається із змісту
судового рішення та матеріалів справи
вартість спадкового будинку АДРЕСА_1
судом встановлено на підставі довідки
Комунального підприємства
Тульчинське міжрайонне бюро технічної
інвентаризації виданої 18 березня 2014
року на запит суду (а.с.99).

Суд не звернув увагу на те, що вказана
вартість будинку 3992 грн. є вартістю
інвентаризаційною, про що зазначено у
вказаній вище довідці, а не ринковою
вартістю.

Суд, у порушення положення частини 4
статті 10 ЦПК України, не сприяв
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи, зокрема судом не
роз'яснено сторонам про те, що належним
доказом вартості будинку є його оцінка
суб'єктом оціночної діяльності, яка має
належний дозвіл на такий вид
діяльності, або таким може бути
висновок експерта здійснений за
ухвалою суду.

Отже, оскільки суд взяв до уваги доказ
вартості спадкового будинку не
ринкової, як це передбачено законом, а
інвентаризаційної вартості, яка явно
не відповідає ринковій, і такий
висновок суду про вартість будинку
призвів до неправильного вирішення
справи, то таке рішення залишатись в
силі не може і підлягає скасуванню, як
таке, що ухвалено за невідповідних
висновків обставинам справи та з
порушенням норм матеріального і
процесуального права (пункти 3,4 частини
1 статті 309 ЦПК України).

Разом із тим, при вирішенні
апеляційним судом питання про оцінку
вартості вказаного будинку, колегія
суддів ураховує позицію відповідача з
цього питання та визнання ним
апеляційної скарги, що відповідно
свідчить про визнання факту
невідповідності вказаної
інвентаризаційної вартості будинку
його фактичній (ринковій) вартості.

За обставин коли відповідач визнає
апеляційну скаргу і відповідно визнає
вимоги про сплату позивачу боргу у
розмірі 29000 грн., необхідність у
проведенні оцінки вартості цього
будинку відпала.

Виходячи із зазначеного оскаржуване
рішення суду підлягає зміні в частині
встановленого судом розміру
стягуваного боргу збільшенням його до
29 000 грн.

В решті рішення підлягає залишенню без
змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.3, п.4, 314 ч.2, 316
ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Тульчинського районного суду
Вінницької області від 18 березня 2014
року у цій справі змінити, збільшивши
суму стягнення з ОСОБА_7 на користь
ОСОБА_6 по боргу з 21395 (двадцять одна
тисяча триста дев'яносто п'ять) грн. до
29 000 (двадцять дев'ять тисяч) грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено на протязі двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: /підпис/
В.А. Іващук

/підпис/ В.С. Вавшко

/підпис/ С.С. Колос

Згідно з оригіналом

Суддя
В.А. Іващук