Справа № 640/2331/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року Київський
районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Діденко С.А..,

при секретарі - Горічевій К.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Харківської
міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя
особа -Восьма Харківська державна
нотаріальна контора про продовження
строку для отримання спадщини та
скасування свідоцтва про право на
спадщину,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до
відповідачів та просив суд про
визнання недійсним свідоцтва про право
на спадщину за законом, яке видане
Восьмою ХДНК ОСОБА_2 після смерті їх
батьків ОСОБА_4, та ОСОБА_5; продовжити
строк для прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3,
та після смерті ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_4, надавши йому, ОСОБА_1,
можливість прийняти спадщину,
встановивши 3-місячний строк для
прийняття спадщини з моменту набрання
рішенням законної сили.

Свої позовні вимоги він
обгрунтував тим, що спадкодавцями є
його батьки: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 , а спадкоємцями за
законом є він (позивач) , ОСОБА_3, та
ОСОБА_2 Згідно зі свідоцтвом про право
власності на житло ОСОБА_4 та ОСОБА_5
належав на праві спільної сумісної
власності житловий будинок з
надвірними будівлями АДРЕСА_1 у рівних
частинах. У цьому будинку вони мешкали
до самої смерті.. Його батько ОСОБА_4
помер ІНФОРМАЦІЯ_3 p. , у зв'язку з чим
виникла необхідність оформити
спадкові права на житловий будинок з
надвірними будівлями. Заповіт по собі
він не залишив. Після його смерті
спадкоємцями за законом першої черги
повинні бути його дружина - ОСОБА_5, його
син -ОСОБА_2, донька -ОСОБА_3, та він
-позивач, який також є рідним сином
спадкодавця. На час смерті батька він
(позивач) постійно проживав за адресою:
АДРЕСА_1, та спадщину прийняв в силу
ст.549 ЦК України в редакції 1963р. року (що
діяв на час відкриття спадщини), т.я.
після смерті батька фактично вступив в
управління та володіння спадковим
майном. Так, він зі своєю сім'єю
здійснював поховання батька,
організував проведення поминок, взяв
речі батька, користується цим майном до
теперішнього часу. Після смерті батька
із заявою про прийняття спадщини до
нотаріальної контори в 6-ти місячний
термін ніхто зі спадкоємців не
звертався, і він вважав, що прийняв
спадщину фактично, т.я. здійснював
догляд за зазначеним житловим будинком
та надвірними будівлями та
користувався ними без перешкод та зі
згоди інших спадкоємців. Спадкоємиця
ОСОБА_3 спадщину у встановленому
законом порядку не прийняла.
Спадкоємці - ОСОБА_5 (його мати) та
ОСОБА_2 (його брат) спадщину після
смерті їхнього батька прийняли,
вступивши у фактичне управління та
володіння спадковим майном нарівні з
ним та фактом свого проживання із
спадкодавцем на час його смерті. Після
смерті його батька спадковим майном
залишилась 1/2 частина житлового
будинку з надвірними будівлями, які
повинні бути розподілені між
спадкоємцями першої черги в рівних
частинах згідно з діючим
законодавством, а саме по 1/6 частині за
кожним (1/2:3=1/6 ч.). Відповідно після
смерті батька у житловому будинку йому
та його брату ОСОБА_2 повинно було
належати по 1/6 частині, а їхній матері -
4/6ч. Однак, їхня мати, ОСОБА_5, померла
ІНФОРМАЦІЯ_4 Відповідно до ст.551 ЦК УРСР
1963р., якщо спадкоємець, закликаний до
спадкоємства за законом або за
заповітом, помер після відкриття
спадщини, не встигнувши її прийняти в
установлений строк (ст.549 цього
Кодексу), право на прийняття належної
йому частки спадщини переходить до
його спадкоємців (спадкова трансмісія).
Це право померлого спадкоємця може
бути здійснене його спадкоємцями на
загальних підставах протягом строку,
що залишився для прийняття спадщини
(ст.549 цього Кодексу). Якщо строк, що
залишився, менше трьох місяців, він
продовжується до трьох місяців. Після
смерті матері залишилась спадщина, яка
складається з 1/2 частини житлового
будинку з надвірними будівлями по
АДРЕСА_1. Спадкоємцями першої черги є її
діти - донька ОСОБА_3, син -позивач
ОСОБА_1 та другий син ОСОБА_2 ОСОБА_3
спадщину у встановленому законом
порядку не прийняла, заяву до
нотаріальної контори не надала,
фактично не вступила в управління
спадковим майном. Спадкоємець ОСОБА_2,
його брат, спадщину після смерті матері
прийняв, вступив у фактичне управління
та володіння частиною спадкового
майна, та фактом свого постійного
проживання разом з матір'ю на час її
смерті. Він (позивач) на час смерті
матері постійно фактично проживав у
АДРЕСА_1, та спадщину прийняв в силу
ст.549 ЦК України в редакції 1963 року (що
діяв на час відкриття спадщини), т.я.
після смерті матері фактично вступив в
управління та володіння спадковим
майном. Так, він зі своєю сім'єю
здійснював поховання матері,
організував проведення поминок,
користується спадковим майном до
теперішнього часу. Після смерті його
матері із заявою про прийняття
спадщини до нотаріальної контори в
6-тимісячний термін ніхто зі
спадкоємців не звертався, і він вважав,
що прийняв спадщину фактично, так як
здійснював догляд за зазначеним
житловим будинком та надвірними
будівлями та користувався ним без
перешкод та зі згоди інших спадкоємців.
Після смерті матері в житловому
будинку йому та відповідачу ОСОБА_2
відповідно стало належати відповідно
до спадкування за законом по 1/2 частини
спірного майна. Тому, в спірному
домоволодінні йому повинно належати
після смерті батька ОСОБА_4 та смерті
матері ОСОБА_5 1/2 спірного
домоволодіння по АДРЕСА_1. Протягом
6-ти-місячного строку він не заявляв про
відмову від спадщини. Згідно ст.550 ЦК
УРСР 1963 p., строк для прийняття спадщини,
встановлений ст.549 цього Кодексу, може
бути продовжений судом, якщо він визнає
причини пропуску строку поважними. Ним
не було надано заяву про прийняття
спадщини з тих причин, що було ніяково
перед іншими дітьми померлих батьків
(його братом та сестрою), іншими
родичами. Так, здавалось, що його будуть
вважати таким, що тільки і чекав смерті
рідних батьків і одразу намагався
заволодіти їх майном і т.ін. Також він
дуже переживав з цього приводу, тому
разом з його братом і сестрою вирішили
вступити у спадщину за мовчазної згоди
у рівних частинах. Однак, сестра і по
сьогоднішній день в права спадщини так
і не вступила та не мала такого наміру.
Вони ж з ОСОБА_2, його братом, вступили у
фактичне володіння та користування
спадковим майном. Однак, нещодавно йому
стало відомо, що ОСОБА_2 пред'явив до
нотаріальної контори заяву про вступ у
право спадщини на все домоволодіння,
всупереч його інтересам та правам. На
його звернення до 8-ї ХДНК із заявою про
вступ у спадкування йому було
відмовлено з підстав пропуску строків
для прийняття спадщини, бо він був
зареєстрований за іншою адресою.
Вважає відмову безпідставною бо
заборони на проживання за іншою
адресою не існує.

У судовому засіданні представники
позивача позивні вимоги підтримали.

Відповідач -представник ХМР у
судовому засіданні проти задоволення
позову заперечував, посилався на те, що
доводи позивача щодо поважності
пропуску строку на прийняття спадщини
є не спроможні .

Відповідач -ОСОБА_3 у судове
засідання не з'явилася , подала заяву
про розгляд справи у її відсутність,
право власності ОСОБА_2 на житловий
будинок АДРЕСА_1 не заперечувала.

Третя особа - нотаріус 8 ХДНК у
судове засідання не з'явився , подав
заяву про розгляд справи у його
відсутність.

Представники відповідача
-ОСОБА_2 у судовому засіданні проти
позову заперечували , посилалися на те,
що ОСОБА_2 єдиний з дітей , хто проживав
разом батьками на час смерті та
надав догляд і утримання. Відповідач
проживає за іншою адресою , до подачі
позову визнавав право відповідача
ОСОБА_2 на спадкування батьківського
будинку в цілому, про що писав письмову
заяву.

Суд, вислухавши пояснення сторін
по справі, свідків вчинивши
дослідження матеріалів справи,
доходить висновку про те, що позовні
вимоги є недоведеними і задоволенню
не підлягають.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
25.12.2013 року звернувся до нотаріальної
контори з приводу прийняття спадщини
після смерті матері - ОСОБА_5 , яка
сталася ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Посилався на
те, що на час смерті він проживав із
спадкодавцем і раніше з приводу
оформлення спадщини до нотаріальної
контори не звертався. (а.с.13)

В оформлені спадкових прав нотаріусом
було відмовлено позивачу з підстав
того, що відсутній факт його спільного
проживання з спадкодавцем на час
смерті.

Позивач звернувся із позовом до
суду , в якому стверджує, що проживав
із спадкодавцем однією родиною за
адресою АДРЕСА_1 і прийняв спадщину в
силу ст.549 ЦК України (в редакції 1963
року) так як фактично вступив в його
управління та володіння.

Свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в
судовому засіданні показали, що в 1975
році ОСОБА_1 виїхав з будинку по
АДРЕСА_1 у власне житло і після цього в
будинку батьків не оселявся. За волею
батьків будинок мав залишитися за
ОСОБА_2 , який проживав разом з ними.

Свідок ОСОБА_9 також не надав
свідчень щодо проживання позивача в
будинку у АДРЕСА_1 у м.Харкові після 1975
року.

Згідно з довідкою КВП по
обслуговуванню приватних
домоволодінь Київського району
м.Харкова за адресою АДРЕСА_1 разом з
ОСОБА_5 проживав її син ОСОБА_2

Відповідні дані підтверджено
копіями документів про оплату послуг з
газопостачання та електричної енергії
за адресою АДРЕСА_1 саме ОСОБА_2
(а.с.46-57).

Відповідно до до ст.550 ЦУК України
(в редакції 1963 року) строк на прийняття
спадщини , який встановлено ст..549 ЦК
України може бути подовжено судом ,
якщо він визнає причини пропуску
строку поважними.

Доводи позивача щодо причин
пропуску строку на прийняття спадщини
не можуть бути визнані судом як
поважні, оскільки жодних обставин, які
б свідчили про непереборні перешкоди
або об'єктивні труднощі для вчинення
дій з прийняття спадщини позивачем та
його представниками не наведено.

Позивачем також не наведено
підстав для визнання свідоцтва про
право на спадщину, яке отримане
ОСОБА_2

Позовні вимоги не доведені і
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 208-218 ЦПК
України, ст.ст. 549,550 ЦК України (в
редакції 1963 року),203,215 ЦК України суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 -відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом 10 днів після його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час його проголошення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

СУДДЯ