Номер провадження 2/754/2608/14
Справа №754/2750/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

03.06.2014 року Деснянський
районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

при секретарі
Скребньовій А.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Київської
міської Ради про визнання права
власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
звернулись до суду з позовом про
визнання за кожним права власності в
порядку спадкування по 1/3частини
земельної ділянки, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
їх батько ОСОБА_4. Після його смерті
залишилось спадкове майно, до складу
якого входить житловий будинок,
прибудова, прибудова сарай, погреб,
уборна, інші господарські будівлі та
споруди на зазначеній земельній
ділянці, що підтверджується актом на
право власності на земельну ділянку
серії ЯЖ № 906403, який зареєстрований в
Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі № 08-7-03886. При
зверненні до приватного нотаріуса із
заявою про видачу свідоцтва про право
на спадщину на земельну ділянку,
позивачам було відмовлено, оскільки
право власності на земельну ділянку у
померлого ОСОБА_4 на день смерті не
виникло. Тому просять поновити їх права
та задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

В судовому засіданні представник
позивачів підтримав позовні вимоги в
повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача - Київської
міської Ради в судове засідання не
з'явився, належним чином повідомлений
про день та час розгляду справи, про
причину своєї неявки до суду не
повідомив.

Вислухавши пояснення представника
позивачів та дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_4, що підтверджується
свідоцтвом про смерть, виданого 15.03.2010р.
Відділом реєстрації смерті у м.Києві.

Після його смерті відкрилася спадщина
на його майно, а саме на нерухоме майно
за адресою: АДРЕСА_1.

Встановлено, що Київською міською
державною адміністрацією було видано
Свідоцтво про право на особисту
власність домоволодіння від 16.01.1997р.
ОСОБА_4 на підставі рішення виконавчого
комітету Ватутинської районної Ради
народних депутатів № 282 від 03.04.1989р.
Домоволодіння складається з одного
житлового будинку, який знаходиться на
земельній ділянці загальною площею
0,1000га за адресою: АДРЕСА_1. Рішенням
Київської міської ради від 21.10.2004р. №
610/2020 передано у власність земельну
ділянку, площею 0,1000га з цільовим
призначенням для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд.

Також, судом встановлено, що на
підставі рішення Київської міської
Ради від 21.10.2004р. № 610/2020 Головним
управлінням земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
державної адміністрації було
оформлено державний акт на право
власності на земельну ділянку за
адресою: АДРЕСА_1, Серії ЯЖ № 906403, який
зареєстрований в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі № 08-7-03886 на
ОСОБА_4.

Як встановлено в судовому засіданні та
підтверджено матеріалами справи,
позивачами оформлено та отримано
Свідоцтво про право на спадщину за
законом від 13.09.2013р., а саме: на житловий
будинок АДРЕСА_1, який знаходиться на
земельній ділянці у АДРЕСА_1.

Позивачі звернулись із заявою до
нотаріальної контори про видачу
Свідоцтва про право на спадщину
(земельну ділянку), але отримали
відмову, відповідно до ст. 49 Закону
України «Про нотаріат» на підставі
вимог ст. 125 Земельного кодексу України.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1225 ЦК України передбачено, що
право власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення. До спадкоємців житлового
будинку, інших будівель та споруд
переходить право власності або право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені. До спадкоємців
житлового будинку, інших будівель та
споруд переходить право власності або
право користування земельною ділянкою,
яка необхідна для їх обслуговування,
якщо інший її розмір не визначений
заповітом.

Частиною 1 ст. 377 ЦК України передбачено,
що до особи, яка набула право власності
на житловий будинок (крім
багатоквартирного), будівлю або
споруду, переходить право власності,
право користування на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення в
обсязі та на умовах, встановлених для
попереднього землевласника
(землекористувача).

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в
пункті 21 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 16 квітня 2004 року N 7
«Про практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ», порядок користування
спільною земельною ділянкою, у тому
числі тією, на якій розташовані належні
співвласникам жилий будинок,
господарські будівлі та споруди,
визначається насамперед їхньою угодою
залежно від розміру їхніх часток у
спільній власності на будинок, тому
відповідно до статті 88 ЗК України, слід
брати до уваги цю угоду при вирішенні
спорів як між ними самими, так і за
участю осіб, котрі пізніше придбали
відповідну частку в спільній власності
на землю або на жилий будинок і для яких
зазначена угода також є обов'язковою.

Відповідно до ч.1 ст.78 Земельного
кодексу України, право власності на
землю - це право володіти,
користуватися і розпоряджатися
земельними ділянками.

Згідно ст. 89 Земельного кодексу
України, земельна ділянка може
належати на праві спільної сумісної
власності співвласникам житлового
будинку. Співвласники земельної
ділянки, що перебуває у спільній
сумісній власності, мають право на її
поділ або на виділення з неї окремої
частки. Поділ земельної ділянки, яка є
у спільній сумісній власності, з
виділенням частки співвласника, може
бути здійснено за умови попереднього
визначення розміру земельних часток,
які є рівними, якщо інше не
передбачено законом або не
встановлено судом.

Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного
кодексу України, право власності на
земельну ділянку, а також право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 Земельного
кодексу України, у разі набуття права
власності на жилий будинок, будівлю або
споруду, що перебувають у власності,
користуванні іншої особи, припиняється
право власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.

Згідно ст. 328 ЦК України, передбачено, що
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Таким чином, оцінюючи належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, враховуючи те, що
обставини, на які посилаються позивачі
як на підставу для задоволення позову,
знайшли своє підтвердження у судовому
засіданні, а позовні вимоги є такими, що
ґрунтуються на вимогах закону, суд
прийшов до висновку, що позов про
визнання права власності на земельну
ділянку підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 78, 89, 120, 125 ЗК України,
ст. ст. 1261, 1268 , 1270 ЦК України, ст.ст.3, 4, 10,
11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
Київської міської Ради про визнання
права власності на земельну ділянку -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
1/3частки земельної ділянки за адресою:
АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
1/3частки земельної ділянки за адресою:
АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на
1/3частки земельної ділянки за адресою:
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Деснянський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня
проголошення.

Суддя
Бабко В.В.