АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5260/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Слюсар Л.П. Доповідач - Свистунова
О.В. Категорія 81
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого
Свистунової О.В.

суддів Міхеєвої
В.Ю., Ремеза В.А.

при секретарі Гасановій
С.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу першого заступника
прокурора м. Дніпропетровська в
інтересах ОСОБА_2

на ухвалу судді Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
02 квітня 2014 року по цивільній справі

за заявою першого заступника прокурора
м. Дніпропетровська в інтересах ОСОБА_2
заявою про видачу судового наказу щодо
стягнення з Державного підприємства
Дніпропетровського державного
проектного інституту житлового і
цивільного будівництва
«Дніпроцивільпроект» нарахованої, але
не виплаченої заробітної плати, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2014 року перший заступник
прокурора м. Дніпропетровська
звернувся в інтересах ОСОБА_2 про
видачу судового наказу щодо стягнення
з Державного підприємства
Дніпропетровського державного
проектного інституту житлового і
цивільного будівництва
«Дніпроцивільпроект» нарахованої, але
не виплаченої заробітної плати.

Ухвалою судді Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
02 квітня 2014 року відмовлено у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу.

В апеляційній скарзі перший заступник
прокурора м. Дніпропетровська просить
ухвалу судді скасувати та справу
направити до суду першої інстанції для
продовження розгляду, оскільки ухвала
суду першої інстанції постановлена з
порушенням норм процесуального права.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість ухвали
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01 лютого 2010 року працює
на посаді охоронника
господарсько-технічного відділу.
Відповідно до довідки про
заборгованість із заробітної плати
працюючим співробітникам підприємства
від 21.03.2014 року заборгованість
підприємства перед ОСОБА_2 по виплаті
заробітної плати за період з квітня 2013
року по січень 2014 року складає 14 082,35
грн.

Заявник просив стягнути із відповідача
Державного підприємства
Дніпропетровського державного
проектного інституту житлового і
цивільного будівництва
«Дніпроцивільпроект» на користь
ОСОБА_2 заборгованість по заробітній
платі у сумі 14 082,35 грн.

Як вбачається із заяви ОСОБА_2 від 20.03.2014
року, він звернувся до прокурора м.
Дніпропетровська якою просив
захистити порушені права в судовому
порядку, оскільки, у зв'язку з скрутним
матеріальним становищем не має змоги
звернутись самостійно та вказує, що
його заборгованість по заробітній
платі складає 14 082,35 грн.

Суд першої інстанції відмовляючи у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу, керувався тим, що в заяві, з якою
перший заступник прокурора м.
Дніпропетровська звернувся до
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська в інтересах ОСОБА_2
для видачі судового наказу наявний
спір про право.

Але з таким висновком колегія суддів
погодитись не може.

Згідно роз*ясень Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 грудня 2011 року № 14
наявність спору про право, яке є
підставою для відмови у прийнятті
заяви про видачу судового наказу,
вирішується суддею у кожному
конкретному випадку, виходячи із
характеру та обргунтованості
заявленої матеріально-правової вимоги
і документів, доданих до заяви.
Наявність спору можна встановити
відсутністю документів, що
підтверджують наявність суб*єктивного
права або документів, що підтверджують
право вимоги.

Якщо заявлено вимогу про стягнення
нарахованої, але не виплаченої
працівникові суми заробітної плати
(пункт 1 частини першої статті 96 ЦПК),
судовий наказ може бути видано не лише
на суму заборгованості із заробітної
плати, а й на суму компенсації за
порушення строків її виплати, оскільки
вона входить до структури заробітної
плати (Закон України від 24 березня 1995
року № 108/95-ВР «Про оплату праці», Закон
України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III
«Про компенсацію громадянам втрати
частини доходів у зв'язку з порушенням
строків їх виплати»). До заяви має бути
додано докази перебування заявника у
трудових відносинах із боржником, а
підтвердженням суми, яка стягується,
може бути будь-який належно оформлений
документ, що вказує на розмір
нарахованої заробітної плати та
компенсації за порушення строків її
виплати, зокрема, довідка бухгалтерії
боржника, розрахунковий лист чи копія
платіжної відомості тощо. Не
допускається розгляд вимог про
стягнення заробітної плати у разі
наявності спору щодо розміру
заборгованості чи права на її
отримання. При цьому частиною другою
статті 233 Кодексу законів про працю
України визначено, що працівник має
право звернутися до суду з вимогою про
стягнення належної йому заробітної
плати без обмеження будь-яким строком.

Судом першої інстанції були порушені
вимоги процесуального права, а саме,
суд передчасно вирішив питання про
відмову у прийнятті заяви про видачу
судового наказу.

У пункті 12 зазначеної постанови
пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ роз»яснино, якщо
заявлено вимогу про стягнення
нарахованої, але не виплаченої
працівникові суми заробітної плати (п. 1
ч. 1 ст. 96 ЦПК України) до заяви має бути
додано докази перебування заявника у
трудових відносинах із боржником, а
підтвердженням суми, яка стягується,
може бути будь-який належно оформлений
документ, що вказує на розмір
нарахованої заробітної плати та
компенсації за порушення строків її
виплати, зокрема, довідка бухгалтерії
боржника, розрахунковий лист чи копія
платіжної відомості тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підтвердження його перебування у
трудових відносинах із ДП
Дніпропетровський державний проектний
інститут житлового і цивільного
будівництва «Дніпроцивільпроект» до
заяви про видачу судового наказу було
додано копії наказів від 01.02.2010 року №
10-к та № 11/1-к, копію трудової книжки, а
на підтвердження розміру нарахованої
заборгованості по заробітній платі
працюючому співробітнику підприємства
надано довідку № 04/101 від 21 березня 2014
року.

Крім того, відмовляючи у прийнятті
заяви про видачу судового наказу, суддя
не врахував положення ч. 3 ст. 118 ЦПК
України, якими передбачено, що позовна
заява щодо вимог, визначених у ч. 1 ст.96
цього Кодексу, може бути подана тільки
у разі відмови у прийнятті заяви про
видачу судового наказу або скасування
його судом.

Крім того, судом першої інстанції не
враховано, що згідно до роз*ясень
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ від 23
грудня 2011 року № 14 заява про видачу
судового наказу за формою і змістом
повинна відповідати вимогам статті 98
ЦПК, а в разі неналежного оформлення
заяви чи несплати судового збору
застосовуються положення статті 121
цього Кодексу. До заяви, яка подається
представником заявника, має бути
додано документ, що підтверджує його
повноваження, згідно зі статтею 42 ЦПК.

Проте, судом першої інстанції всупереч
вимогам чинного законодавства
зазначена заява не була залишена без
руху, чим позбавило можливості
заявника усунути недоліки.

З урахуванням наведеного і відповідно
до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а ухвала
суду скасуванню, оскільки судом першої
інстанції при її постановленні
порушено порядок встановлений для його
вирішення, з передачею питання на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.303,307, 312-315 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу першого
заступника прокурора м.
Дніпропетровська в інтересах ОСОБА_2 -
задовольнити.

Ухвалу судді Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
02 квітня 2014 року скасувати та передати
питання на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення і протягом двадцяти днів
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді