Справа № 285/1925/14-ц
Новоград-Волинський міськрайонний суд
Житомирської області
в складі: головуючого - судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м.
Новоград-Волинський цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Новоград-Волинської
міської ради про визнання права
Позивач звернувся до суду з цим позовом
та просить визнати за ним право
власності на гараж розташований за
В обґрунтування позову зазначив, що 19
квітня 1984 року виконавчим комітетом
Новоград-Волинської міської ради було
прийнято рішення № 174, зокрема пункт 16
про видачу документів на побудований в
1974 році ОСОБА_2 гараж на відведеній для
цієї мети площі по АДРЕСА_1.
13 серпня 1984 року ОСОБА_2 за договором
купівлі-продажу вищезазначений гараж
було відчужено, а 29 січня 2013 року його
було відчужено позивачу, про що
складено розписку. Він придбав
зазначений гараж у особи, яка на
законних підставах їм володіла та
користувалась, що підтверджується
технічним паспортом на гараж виданим
КП «Новоград-Волинське міжміське бюро
технічної інвентаризації» 17.12.2009 року.
Згідно листа КП «Новоград-Волинське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» від 10.08.2012 року № 639
право власності на гараж на ділянці
АДРЕСА_1 не зареєстровано.
Оскільки у нього виникло право
власності на вищезазначений гараж,
однак він не може зареєструвати своє
право та отримати відповідний право
реєстраційний документ, просить суд
позов задовольнити та визнати за ним
право власності на зазначений гараж.
Позивач та його представник у судове
засідання не з'явились. Однак від
представника позивача надійшла заява
про розгляд справи без його участі,
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі. У разі неявки в судове
засідання відповідача не заперечує
проти винесення по справі заочного
рішення.

Представник відповідача будучи
повідомленим належним чином
відповідно до вимог ст.ст.74, 76 ЦПК
України, в судове засідання не з'явився.
За таких обставин, враховуючи думку
представника позивача, суд вважає за
можливе слухати справу у відсутності
відповідача за наявними матеріалами у
справі з постановленням заочного
рішення згідно ст.ст.224-226 ЦПК України.

Врахувавши заяву представника
позивача, дослідивши матеріали
справи, та давши їм належну оцінку, суд
приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що 19
квітня 1984 року виконавчим комітетом
Новоград-Волинської міської ради було
прийнято рішення № 174, зокрема пункт 16
про видачу документів на побудований в
1974 році ОСОБА_2 гараж на відведеній для
цієї мети площі по АДРЕСА_1 (а.с.5). 13
серпня 1984 року ОСОБА_2 за договором
купівлі-продажу вищезазначений гараж
було відчужено (а.с.6).

29 січня 2013 року зазначений гараж був
придбаний позивачем, що
підтверджується розпискою (а.с.10)

Зазначений гараж складається
безпосередньо з гаражу, побудованого з
цегли та шлакоблоку, площею 46,8 кв.
метри, та погрібу з каменю площею 23,5 кв.
метри (а.с.7,8). Відповідно до листа КП
«Новоград-Волинське міжміське бюро
технічної інвентаризації» від 10.08.2012
року № 639 право власності на гараж на
ділянці АДРЕСА_1 не зареєстровано (а.с.9).

Згідно ст. 331 Цивільного кодексу
України право власності на нову річ,
яка виготовлена (створена) особою,
набувається нею, якщо інше не
встановлено договором або законом. За
положеннями ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

За вищевказаних обставин та положень
законів особа, яка продала ОСОБА_1
гараж, був законним його власником, мав
право його відчужувати, і позивач
правомірно набув право власності на це
майно.

Згідно ст. 316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб, а відповідно до ст. 317 ЦК
України власникові належать права
володіння, користування та
розпоряджання своїм майном. На зміст
права власності не впливають місце
проживання власника та
місцезнаходження майна. Згідно ст. 321 ЦК
України право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України одним
із способів захисту цивільних прав та
інтересів є визнання права.

Враховуючи вищевикладене суд
приходить до висновку, що позовна заява
підлягає задоволенню, оскільки
матеріалами справи підтверджено
обґрунтованість визнання за позивачем
права власності на гараж на ділянці
АДРЕСА_1, оскільки це право у нього є за
законом, та визнання права власності на
цей гараж не завдасть шкоди іншим
особам та не порушить їх прав.

Керуючись ст.ст. 3, 57, 60, 88, 208, 209, 212-215, 224-226
ЦПК України, ст.ст. 316, 317, 328, 376, 392 ЦК
України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на гараж розташований за адресою
АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Апеляційна скарга на рішення може
бути подана через Новоград-Волинський
міськрайонний суд до апеляційного суду
Житомирської області протягом 10 днів з
дня його проголошення.

Головуючий