03 червня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого: Качана В.Я.
Суддів: Барановської Л.В.,
при секретарі: Мікітчак
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційні скарги
ТОВ "Житло-сервіс груп" та ОСОБА_1 на
рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 24 березня 2014 року у справі
за позовом ТОВ "Житло-сервіс груп" до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по
квартплаті та комунальним послугам та
за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ТОВ
"Житло-сервіс груп" про визнання
недійсним договору про участь у
витратах на утримання будинку та
прибудинкової території, -

встановила:

У серпні 2013 року ТОВ «Житло-сервіс
груп» звернулося до суду з позовом до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по
квартплаті та комунальним послугам за
період з 01.06.2010 року по 31.05.2013 року в сумі
10 607,04 грн., трьох відсотків річних за
час прострочення виконання
зобов'язання, а також, інфляційні
витрати.

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зустрічним позовом до ТОВ
«Житло-сервіс груп» про визнання
недійсним договору про участь у
витратах на утримання будинку та
прибудинкової території.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 24 березня 2014 року
позовні вимоги ТОВ «Житло-сервіс груп»
до ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ
«Житло-сервіс груп» 5 379,43 грн.
заборгованості по квартплаті та
комунальним послугам, 203,00 грн. - три
відсотки річних, 537,41 грн. - інфляційні
витрати та 243,60 грн. - судовий збір. В
іншій частині позовних вимог
відмовлено. В задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_1 до ТОВ «Житло-сервіс
груп» відмовлено.

Справа 752/14667/13-ц № апеляційного
провадження: 22-ц/796/6103/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Шевченко
Т.М.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Качан В.Я.В апеляційній
скарзі ТОВ «Житло-сервіс груп» просить
суд скасувати рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 24 березня 2014
року та ухвалити нове рішення, яким
стягнути з ОСОБА_1, власника квартири
АДРЕСА_1 користь ТОВ «Житло-сервіс
груп» заборгованість по квартплаті та
комунальним платежам в сумі 10 607,04 грн.,
три відсотки річних від простроченої
суми заборгованості в розмірі 417,03 грн.,
суму індексу інфляції за весь час
прострочення в розмірі 1 050,04 грн., а
також судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог апелянт
посилається на порушення норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування всіх фактичних
обставин справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його
представник ОСОБА_3 просять суд
скасувати рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 24 березня 2014
року та ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог ТОВ
«Житло-сервіс груп» відмовити у
повному обсязі та задовольнити
зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1

В обґрунтування своїх вимог апелянт
посилається на порушення норм
матеріального та процесуального права,
невірне встановлення обставин справи.

Заслухавши доповідь головуючого,
пояснення осіб, які з'явились в судове
засідання, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційні скарги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
розпорядженням Деснянської районної в
м. Києві державної адміністрації «Про
прийняття в експлуатацію житлового
будинку на АДРЕСА_4» від 29.12.2008 року № 1566
житловий будинок АДРЕСА_3 передано на
обслуговування та в експлуатацію ТОВ
«Житло-сервіс груп».

Квартира АДРЕСА_1 на праві власності
належить ОСОБА_1, проте в даній квартирі
він не зареєстрований, а
зареєстрований і проживає за адресою:
АДРЕСА_2.

Як вбачається з матеріалів справи,
25.12.2008 року між сторонами було укладено
договір про участь у витратах на
утримання будинку та прибудинкової
території, за умовами якого ТОВ
«Житло-сервіс груп» зобов'язувалося
забезпечити виконання комплексу робіт
по утриманню будинку та прибудинкової
території, наданню житлово-комунальних
послуг, послуг чергового наглядача, а
ОСОБА_1зобов'язався не пізніше 20-го
числа поточного місяця вносити
відповідну плату за користування
послугами.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник
зобов'язаний утримувати майно, що йому
належить, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ст. ст. 20, 21 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» споживач
зобов'язаний, зокрема, оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.
Виконавець зобов'язаний, зокрема,
забезпечувати своєчасність та
відповідну якість житлово-комунальних
послуг згідно із законодавством та
умовами договору.

Таким чином, судом першої інстанції
вірно встановлено, що витрати на
утримання квартири АДРЕСА_1 та будинку
повинен нести ОСОБА_1, оскільки
зазначена квартира належить йому на
праві власності, а вказані послуги
надаються незалежно від проживання чи
не проживання власника у квартирі.

Як вбачається із розрахунку, наданого
ТОВ «Житло-сервіс груп»,
заборгованість з утримання будинку та
прибудинкової території,
централізованого опалення, гарячого та
холодного водопостачання за період з
01.06.2010 року по 31.05.2013 року становить 10
607,04 грн.

01.03.2010 року ОСОБА_1 звертався до ТОВ
«Житло-сервіс груп» із заявою про
відключення опалення у квартирі
АДРЕСА_1.

Листом директора ТОВ «Житло-сервіс
груп» від 23.03.2010 року № 31/03/10 ОСОБА_1 було
відмовлено у відключенні квартири від
мереж опалення.

Згідно наказу Міністерства з питань
ЖКГ України «Про затвердження змін до
наказу № 4 Мінбуду України від 22.11.2005
року «Про затвердження порядку
відключення окремих житлових будинків
від мереж центрального
теплопостачання» № 169 від 06.11.2007 року
визначено порядок відключення від
мереж опалення багатоквартирних
будинків з ініціативи споживачів.

З огляду на зазначене, судом першої
інстанції вірно встановлено, що ТОВ
«Житло-сервіс груп» відмовило ОСОБА_1 у
відключенні від мереж центрального
опалення необґрунтовано.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що з ОСОБА_1 на користь
ТОВ «Житло-сервіс груп» підлягає
стягненню заборгованість за період з
01.06.2010 року по 31.05.2013 року в сумі 5 379,43
грн., оскільки відмовивши у відключенні
від мереж центрального опалення ТОВ
«Житло-сервіс груп» нарахував
заборгованість по холодному та
гарячому водопостачанню без
проведення у встановленому законом
порядку звірки даних лічильників,
встановлених у квартирі.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Таким чином, судом першої інстанції
вірно стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ
«Житло-сервіс груп» три відсотки
річних в сумі 203,00 грн., та інфляційні
витрати в сумі 537,41 грн.

Що стосується зустрічних позовних
вимог, то відповідно до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається.

Пленум Верховного Суду України в
постанові № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» в п. 2
роз'яснив, щозгідно із статтями 4, 10 та 203
ЦК зміст правочину не може суперечити
ЦК, іншим законам України, які
приймаються відповідно до Конституції
України та ЦК, міжнародним договорам,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України, актам
Президента України, постановам
Кабінету Міністрів України, актам
інших органів державної влади України,
органів влади Автономної Республіки
Крим у випадках і в межах, встановлених
Конституцією України та законом, а
також моральним засадам суспільства.

Враховуючи зазначене, обставини справи
та докази у справі, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відмову в задоволенні
зустрічних позовних вимог, оскільки
житлово-комунальні послуги ОСОБА_1
отримує від ТОВ «Житло-сервіс груп»,
докази, які б свідчили про відмову від
зазначених послуг, в матеріалах справи
відсутні, ОСОБА_1 здійснено часткову
оплату за спожиті житлово-комунальні
послуги. Договір про участь у витратах
на утримання будинку та прибудинкової
території від 25.12.2008 року, укладений між
ОСОБА_1 та ТОВ «Житло-сервіс груп»,
підписаний сторонами, що свідчить про
досягнення сторонами усіх істотних
умов, передбачених чинним
законодавством. Тому, зазначений
договір не підлягає визнанню
недійсним.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про часткове
задоволення позовних вимог ТОВ
«Житло-сервіс груп» до ОСОБА_1 та про
відмову в задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_1 до ТОВ «Житло-сервіс
груп».

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції ухвалено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
відповідає обставинам справи та
доказам у справі, підстави для його
скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу «Житло-сервіс груп»
відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 24 березня 2014 року у справі
за позовом ТОВ «Житло-сервіс груп» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по
квартплаті та комунальним послугам та
за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ТОВ
«Житло-сервіс груп» про визнання
недійсним договору про участь у
витратах на утримання будинку та
прибудинкової території залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: