Справа № 259/1840/14-ц
Провадження № 2/259/1037/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.05.2014 р.
місто Донецьк

Куйбишевський районний суд м. Донецька
у складі:

головуючого судді:
Ларіної О.В.,

при секретарі:
Литвиненко Ю.Е.,

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
особи, втратившим права користування
житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з позовною
заявою до ОСОБА_3 про визнання особи,
втратившим право користування
житловим приміщенням.

В обґрунтування заявлених вимог
вказавши, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є
власниками квартири АДРЕСА_1 на
підставі свідоцтва про право власності
на квартиру № 11819 від 25.11.1994 року.

Відповідач ОСОБА_3 є матір'ю
ОСОБА_1, яка була зареєстрована в
зазначеній вище квартирі 26.02.2013 року,
однак відповідач постійно
влаштовувала сварки та у серпні 2013 року
остання зібрала свої речі та пішла від
позивачів. Після чого, до теперішнього
часу відповідач до позивачів у
квартиру АДРЕСА_1 не поверталась, де
фактично мешкає ОСОБА_3, позивачам не
відомо.

Оскільки ОСОБА_3 без поважних
причин не мешкає в квартирі АДРЕСА_1 вже
більш шості місяців, а позивачі
вимушені нести додаткові витрати,
пов'язані з оплатою комунальних
платежів, останні звернулись до суду за
захистом своїх прав, шляхом визнання
ОСОБА_3, особою, яка втратила право
користування житловим приміщенням, з
подальшою метою зняття останньої з
реєстраційного обліку з
вищезазначеної адреси.

В судове засідання позивач ОСОБА_1
не з'явилась про час та дату розгляду
справи була повідомлена належним чином
відповідно до ст. 76 ЦПК України, надала
заяву про можливість слухання справи
за її відсутністю, у зв'язку з важким
станом здоров'я.

Позивач ОСОБА_2 в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги в
повному обсязі, надав пояснення
аналогічні викладеним у позовній
заяві, просив задовольнити позов у
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явилась про час та дату
розгляду справи була повідомлена
належним чином відповідно до ст. 76 ЦПК
України, однак причини неявки суду не
відомі.

За згодою позивача ОСОБА_2 суд на
підставі ст. ст. 169 ч. 4, 224 ЦПК України
постановляє заочне рішення.

Суд, заслухавши позивача, свідків,
дослідивши матеріали справи, вважає
позовні вимоги не підлягаючими
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з дублікатом від 22.06.2004 року
свідоцтва про право власності на
квартиру № 11819 від 25.11.1994 року, виданим
Агентством по приватизації в/о
«Донецьквцгілля», квартира загальною
площею 60,9 кв.м., яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, на праві приватної
спільної сумісної власності, належить
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, (а.с. 4).

Відповідно з витягом про реєстрацію
права власності на нерухоме майно
встановлено, що трикімнатна квартира
АДРЕСА_1 належить на праві приватної
спільної сумісної власності ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 на підставі дублікату свідоцтва
про право власності /11819/ 25.11.1994 року,
виданого Агентством по приватизації
в/о «Донецьквцгілля», виданий 22.06.2004
року, (а.с. 5, 6).

Відповідно до статті 41 Конституції
України кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушеним.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові
належить права володіння, користування
та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Згідно з ч. 3 ст. 319 ЦК
України усім власникам забезпечуються
рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ч. 7 ст. 319 ЦК України
діяльність власника може бути обмежена
чи припинена або власника може бути
зобов'язано допустити до користування
його майном інших осіб лише у випадках
і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 321 ЦК
України право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні. Особа може бути
позбавлена права власності або
обмежена у його здійсненні лише у
випадках і в порядку, встановлених
законом.

Приведені норми закону свідчать про те,
що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як співвласникам
спірної квартири належить право
розпоряджатися, володіти та
користуватися квартирою.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України
держава забезпечує рівний захист прав
усіх суб'єктів права власності.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними і
власником житла або законом.

На підставі ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

На підтвердження своїх позовних вимог
позивачі надали суду акти Комунального
підприємства "Керуюча компанія
Куйбишевського району м. Донецька" від
11.10.2013 р., від 24.12.2013 р. та від 13.02.2014 року,
з яких вбачається, що в квартирі
АДРЕСА_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 не
проживає з 12.08.2013 року. Особистих речей
останньої за вказаною адресою також
немає, комунальні платежі остання не
сплачує, місце проживання ОСОБА_3
невідомо (а.с. 9-11).

Згідно з довідкою № 320 Комунального
підприємства «Керуюча компанія
Куйбишевського району м. Донецька»
встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1
зареєстровані три людини, а саме:
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2 - чоловік та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3 - мати, (а.с. 7).

Факт не проживання відповідача
ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 з серпня 2013
року по теперішній час в судовому
засіданні підтвердили свідки - ОСОБА_4
та ОСОБА_5, остання є листоношею, яка
носила пенсію ОСОБА_3 за місцем
реєстрації але з серпня 2013 року,
припинила носити пенсію останній за
вищевказаною адресою, оскільки остання
там не мешкає, за якою адресою на
теперішній час отримує пенсію ОСОБА_3
свідку не відомо.

З урахуванням наведеного, у суду
не має підстав ставити під сумнів
достовірність і правдивість фактів,
повідомлених свідками. Даних про їх
заінтересованість в результаті справи
відсутні, їх показання об'єктивно
підтверджуються і не суперечать іншим
зібраним у справі доказам.

Суд, намагався встановити місце
отримання пенсії ОСОБА_3 з метою
встановлення місця проживання
останній, у зв'язку з чим звертався з
відповідним запитом до Управління
пенсійного фонду України у
Куйбишевському районі м. Донецька,
однак згідно відповіді останніх
встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрована
за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться на
обліку в управлінні, та отримує пенсію
з 01.10.2013 року по картковому рахунку ДРУ
КБ «ПриватБанк» 13 числа. Філія банку
розташована за адресою: м. Донецьк, вул.
Октябрьська, 82а, (а.с. 42).

Тоді як відповідачем суду не надано
ніяких доказів на підтвердження того,
що вона не проживає у спірній квартири
саме з поважних причин.

Таким чином, судом встановлено, що
ОСОБА_3 на час розгляду справи у суді не
проживає у спірній квартири менш ніж
один рік без поважних причин, а саме 9
місяців, тому ще не втратила право на
користування цим житлом.

Крім цього, позивачі посилаючись на
підставу своїх вимог, користуючись
вимогами ст. 71 ЖК України, при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців, що є помилковим, оскільки
спірна квартира не входить до
Державного фонду, а є приватною
спільною сумісною власністю позивачів.
Таким чином, позивачі повинні були
звертатись відповідно до ст. 405 ЦК
України, до суду з позовною заявою до
відповідача про усунення перешкод у
користуванні спірною квартирою.

Згідно пункту 11 роз'яснень постанови №
2 Пленуму ВСУ «Про деякі питання, що
виникли в практиці застосування судами
Житлового кодексу України» від 12.04.1985
року, зі змінами від 25.05.1998 року
встановлено, що суд може визнати особу
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням, лише з однієї
вказаної позивачем підстави,
передбаченої ст. 71 або ст. 107 ЖК України.
Змінити підставу позову суд вправі
тільки за згодою позивача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60-61, 169 ч. 4, 209, 224-228 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи,
втратившим права користування
житловим приміщенням -відмовити.

Заочне рішення може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного
рішення може бути подано протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Куйбишевського районного суду

м. Донецька
О.В. Ларіна