Справа №442/1352/14-ц
Провадження №2/442/756/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Заочне

03 червня 2014 року Дрогобицький
міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді Хомика А.П.

з участю секретаря - Галин Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Дрогобичі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про виселення без надання
іншого житлового приміщення та
зобов'язання до вчинення певних дій, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
вказаним позовом, посилаючись на те, що
являється власником квартири АДРЕСА_1 в
якій, крім неї, зареєстрований її внук -
відповідач у справі. Останній проявляє
агресивну поведінку щодо неї, провокує
сварки та скандали, неодноразово
застосовував фізичне насильство,
систематично порушує правила
співжиття і робить неможливим для неї
проживання з ним в одній квартирі,
перешкоджає їй здійснювати право
користування та розпорядження
квартирою.

Крім цього вказала, що відповідач
притягався до адміністративної
відповідальності за вчинення
насильства в сім'ї. Вжиті заходи впливу
щодо відповідача не дали жодного
позитивного результату, той і надалі
продовжує вчиняти щодо неї фізичне
насильство та створює неможливе з ним
спільне проживання, а тому просить суд
постановити рішення про виселення
відповідача з належного їй житла без
надання іншого житлового приміщення ,
та зобов'язати ВПР та МР при
Дрогобицькому МВ ГУ МВСУ у Львівській
області зняти відповідача з реєстрації
за вказаною вище адресою.

В судове засідання позивачка не
з'явилась, від неї надійшла заява про
розгляд справи у її відсутності у
зв'язку з поганим станом здоров'я.
Позовні вимоги підтримує в повному
обсязі з підстав, викладених у позовній
заяві, просить позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, не повідомивши причин, хоча
повістка йому була направлена
своєчасно на останню відому судові
адресу, а тому, керуючись ст. 74 ЦПК
України, суд вважає цю особу
повідомленою про час та місце судового
засідання. При таких обставинах суд
визнав неявку відповідача неповажною
та розглянув справу у його відсутності,
провівши заочний розгляд справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК
України фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

З'ясувавши обставини справи,
дослідивши надані позивачем докази,
суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Вимогами ст. 10 ЦПК України визначено, що
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Згідно ст.
11 ЦПК України суд розглядає цивільні
справи в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами та іншими
учасниками процесу доказів. А згідно
ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Небажання ж відповідача надавати
докази в обґрунтування своїх
заперечень проти позову, зокрема з
причини ухилення від участі в судових
засіданнях, дає суду право при заочному
розгляді справи обмежитися доказами,
наданими позивачем, що повністю
відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК
України.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
власником квартири АДРЕСА_1 (копія
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, а.с. 3).

Внук позивачки - відповідач ОСОБА_2
зареєстрований у спірному житлі з 04
жовтня 2013 року (а. с. 6).

Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 383 ЦК України власник
житлового будинку має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з
урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК
України члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним у будинку, що
йому належить, користуються жилим
приміщенням у обсязі, визначеному
відповідно до угоди з власником.

Відповідно до ст. 157 ЖК України членів
сім'ї власника жилого будинку
(квартири) може бути виселено у
випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 цього
Кодексу.

Право вимагати у судовому порядку
виселення членів сім'ї, у т. ч. колишніх,
власник жилого будинку (квартири) має
відповідно до ст. 157 ЖК України, але за
наявності обставин, передбачених ч. 1
ст. 116 цього Кодексу, зокрема, якщо вони
систематичним порушенням правил
співжиття роблять неможливим для інших
проживання з ними в одній квартирі чи в
одному будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявилися
безрезультатними.

Тобто для застосування норм цієї
статті необхідна наявність двох умов:
систематичне порушення правил
співжиття, а також вжиття заходів
попередження або громадського впливу,
які не дали позитивних результатів. Під
заходами впливу маються на увазі
заходи попередження, що застосовуються
судами, прокурорами, органами
внутрішніх справ, адміністративними
комісіями виконкомів, а також заходи
громадського впливу, вжиті на зборах
жильців будинку чи членів ЖБК, трудових
колективів, товариськими судами й
іншими громадськими організаціями за
місцем роботи або проживання
відповідача.

Крім того, згідно із п. 17 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України» від 12 квітня 1985 року під час
вирішення справ про виселення на
підставі ст. 116 ЖК України осіб, які
систематично порушують правила
співжиття та роблять неможливим для
інших проживання з ними в одній
квартирі або будинку, слід керуватися
тим, що під час тривалої
антигромадської поведінки виселення
винного може статися під час
повторного порушення, якщо раніше
вжиті заходи попередження або
громадського впливу не дали позитивних
результатів. Серед таких визначені
заходи попередження, що застосовуються
судами, прокуратурами, органами
внутрішніх справ тощо.

Так, як вбачається з оглянутих в
судовому засіданні адміністративних
постанов від 22.11.2013 року, від 08.05.2014 року,
відповідач ОСОБА_2 притягався до
адміністративної відповідальності за
насильство в сім"ї, зокрема, по
відношенню до позивачки, за що був
підданий адміністративному стягненню
у виді штрафу в дохід держави.

Крім цього, як вбачається з копій
повідомлень Дрогобицького МВ ГУ МВСУ у
Львівській області від 10.12.2013 року та
від 22.12.2013 року, позивачка зверталась до
зазначеного міськвідділу з заявою про
нанесення їй тілесних ушкоджень
відповідачем, у зв'язку з чим було
розпочате кримінальне провадження, яке
22.12.2013 року було закрито у зв'язку з
відсутністю складу кримінального
правопорушення.

Отже, судом встановлено, що відповідач
за час свого проживання в належному
позивачці на праві власності житлі
провокує конфлікти, порушує правила
співжиття, погрожує позивачці фізичною
розправою, за що до відповідача були
вжиті передбачені законом заходи
попередження, які не дали позитивних
результатів. Такі дії відповідача
роблять неможливим для позивачки
проживання з ним в одній квартирі.

За таких обставин суд вважає, що позов у
частині виселення відповідача без
надання іншого житлового приміщення
підлягає до задоволення.

Що стосується вимоги позивачки про
зобов'язання ВПР та МР при
Дрогобицькому МВ ГУ МВСУ у Львівській
області зняти відповідача з реєстрації
у квартирі АДРЕСА_1, суд вважає, що така
вимога задоволенню не підлягає,
оскільки зазначений ВПР та МР при
Дрогобицькому МВ ГУ МВСУ у Львівській
області не був стороною в даній справі,
хоча судом у відповідності до вимог ст.
10 ЦПК України таке право та наслідки не
вчинення цієї процесуальної дії
позивачу були роз'яснені. Однак,
клопотання про залучення другого
співвідповідача від позивача не
надходило. А відтак, покладання
обов'язку по виконанню рішення суду не
на сторону по справі суперечить
вимогам ст. ст. 27, 31 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 224, 226
ЦПК України, ст. ст. 116, 157 ЖК України, ст.
ст. 317, 319, 321, 386 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 без
надання іншого житлового приміщення,
знявши його з реєстрації.

В решті позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги, з подачею
її копії до апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом 10
днів з дня отримання копії рішення.

Суддя