АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа 211/943/14-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження 22ц/774/1187/к/14
суддя Папарига В.А.
Суддя-доповідач - Остапенко
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Остапенко В.О.,

суддів: Митрофанової
Л.В., Савіної Г.О.

при секретарі: Кузьміній Н.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
відповідача ОСОБА_2 на рішення
Довгинцівського районного суду
м.Кривого Рогу від 07 квітня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
третя особа Дзержинський відділ
державної виконавчої служби
Криворізького міського управління
юстиції, про стягнення заборгованості
по аліментам та неустойки за
прострочення сплати аліментів.

Особи, які беруть участь у розгляді
справи:

відповідач ОСОБА_2,

позивач ОСОБА_3.

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості по аліментам
інеустойки за прострочення сплати
аліментів, посилаючись на те, що у
період з 28.07.2006 року по 11.04.2012 року вони з
відповідачем перебували у
зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них
народилась дочка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.
Рішенням Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 12.09.2011 року з
відповідача стягнуто аліменти на
користь позивача на утримання дочки
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини
його доходів щомісячно, однак
відповідач сплачував аліменти не в
повному обсязі, а інколи і взагалі не
сплачував, у результаті чого
утворилась заборгованість по
аліментам, яка станом на 30.11.2013 року
становить 13 401, 49 грн., тому вона просила
стягнути з відповідача заборгованість
по аліментам в сумі 13 401, 49 грн. та 37 290, 45
грн. неустойку за прострочення сплати
аліментів.

Рішенням Довгинцівського районного
суду м.Кривого Рогу від 07 квітня 2014 року
позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на
користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 неустойку
за прострочення сплати аліментів на
утримання неповнолітньої дитини
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з січня
2012 року по 18.12.2013 року в розмірі 37 290, 45
грн. витрати на правову допомогу в сумі
2200грн. та сплачений судовий збір в сумі
372 грн.

В іншій частині позовні вимоги
залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог, оскільки
судом неповно з'ясовано обставини
справи та не взято до уваги,що
розрахунок наданий позивачем не
відповідає вимогам діючого
законодавства.

Судом не взято до уваги, що
відповідач офіційно не працює, з нього
відповідно до рішення суду стягуються
аліменти на утримання дружини ОСОБА_6 у
розмірі ? частини від його доходу та
аліменти у розмірі ? частки на
утримання сина ОСОБА_7, а також
відповідач сплачує кредит, який він
брав в інтересах сім`ї.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 28.07.2006 року
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі. У період шлюбу у них народилась
дочка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає
разом з матір`ю та знаходиться на її
утриманні(а.с.4)

Рішенням Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 12.09.2011 року з
відповідача ОСОБА_2 стягнуто аліменти
на користь позивача на утримання дочки
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини
усіх видів заробітку (доходу), до
досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Жовтоводського міського суду
від 11.04.2012 року шлюб між сторонами
розірвано (а.с. 5).

На виконання рішення Довгинцівського
районного суду м. Кривого Рогу від
12.09.2011 року було видано виконавчий лист
№ 2-2049/2011 за яким 14.10.2011 року відкрито
виконавче провадження № 29214249 , яке
перебуває на виконанні в
Довгинцівському ВДВС Криворізького
МУЮ.

Аліменти відповідач сплачував не в
повному обсязі, у зв'язку з чим, станом
на 30.11.2013 року утворилась
заборгованість у сумі 13 401,49 грн. (а.с. 7).

Задовольняючи позовні вимоги про
стягнення неустойки за прострочення
сплати аліментів, суд першої інстанції
виходив з його обґрунтованості та
необхідності стягнення неустойки
(пені) з відповідача внаслідок
прострочення сплати аліментів,
посилаючись на положення ст.. 196 СК
України.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України, при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Згідно п. 22 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 від 15
травня 2006 року «Про застосування судом
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
передбачена ст. 196 СК відповідальність
платника аліментів за прострочення їх
сплати у виді неустойки (пені) настає
лише за наявності вини цієї особи. На
платника аліментів не можна покладати
таку відповідальність, якщо
заборгованість утворилася з
незалежних від нього причин, зокрема, у
зв'язку з несвоєчасною виплатою
заробітної плати, затримкою або
неправильним перерахуванням аліментів
банками. В інших випадках стягується
неустойка за весь час прострочення
сплати аліментів.

Оскільки зобов'язання зі сплати
аліментів носить періодичний характер
і повинно виконуватися щомісяця, суд
повинен з'ясувати розмір несплачених
аліментів по кожному з цих періодичних
платежів, встановити строк, до якого
кожне із цих зобов'язань мало бути
виконано, та з урахуванням
встановленого обчислити розмір пені,
виходячи із суми несплачених аліментів
за кожен місяць окремо від дня
порушення платником аліментів свого
обов'язку щодо їх сплати до дня
ухвалення судом рішення, підсумувавши
розміри нарахованої пені за кожен із
прострочених платежів та визначивши її
загальну суму.

Така правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
11 вересня 2013 року № 6-81цс13, яка згідно зі
ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для
судів..

Обчислюючи суму пені, суд першої
інстанції навів відповідні розрахунки
та прийшов до правильного висновку, що
заборгованість по аліментам виникла
виключно з вини відповідача, який не
мав об'єктивних перешкод для
своєчасної уплати аліментів.

Звертаючись до суду з позовом, позивач
посилалася на те, що відповідач сплачує
аліменти не регулярно та в неповному
обсязі, у зв'язку з чим, станом на 13.11.2013
року, виникла заборгованість по сплаті
аліментів у розмірі 13 401, 49 грн., що
підтверджується довідками наданими
державним виконавцем.

З огляду на вищевикладене колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції вірно встановив
обставини справи та правильно
розрахував розмір неустойки, що
підлягає стягненню з відповідача.

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
відповідачем не було доведено той факт,
що несплата аліментів була наслідком
тяжкої хвороби, іншої незалежної від
нього обставини, доказів того, що
заборгованість по аліментам виникла не
з вини відповідача, останній суду не
надав, а тому у одержувача аліментів
виникло на стягнення неустойки за
вказаний позивачем період допущеної
заборгованості.

Доводи апеляційної скарги, що
розрахунок наданий позивачем не
відповідає вимогам діючого
законодавства спростовується
матеріалами справи та положенням ст. 196
СК України.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що з відповідача стягуються аліменти
на утримання дружини ОСОБА_6 у розмірі ?
частини від його доходу та аліменти у
розмірі ? частки на утримання сина
ОСОБА_7, а також те, що він сплачує
кредит, який він брав в інтересах сім`ї,
не можуть бути взяті колегією суддів
до уваги, оскільки суд не встановив
об'єктивних причин, які б заважали
відповідачу своєчасно сплачувати
аліменти. Суд прийшов до
правильного висновку, що
заборгованість зі сплати аліментів
виникла саме з вини відповідача.
Підстав, з якими законодавець пов'язує
можливість зменшення розміру
неустойки у зв'язку з матеріальним
становищем чи сімейним станом платника
аліментів, чи звільнення його від
сплати вказаної неустойки, по справі не
встановлено.

Відсутність достатнього заробітку у
відповідача, який на час розгляду
справи є здоровою та працездатною
особою, атакож, відповідно копії витягу
з реєстру державної реєстрації
фізичної особи - підприємця відповідач
є суб`єктом підприємницької діяльності
не є підставою для зменшення пені.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції відповідає обставинам
справи та нормам діючого
законодавства, що регулює зазначені
правовідносини, доказам у справі суд
дав оцінку відповідно до вимог ст.212 ЦПК
України. Підстав для скасування
судового рішення не встановлено. .

В іншій частині рішення суду не
оскаржується.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст. 309, ст.ст.
313, 314, 316 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Довгинцівського районного
суду м.Кривого Рогу від 07 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підпис)