Романівський районний суд
Житомирської області
У Х В А Л А

4 червня 2014 року
смт.Романів

Суддя Романівського районного
суду Житомирської області Бабич С.В.,
при розгляді цивільної справи за
позовом Національного технічного
університету України «Київський
політехнічний інститут» до ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
проживання у гуртожитку,-

В С Т А Н О В И В :

06.09.2013 року адвокат ОСОБА_3 в
інтересах Національного технічного
університету України «Київський
політехнічний інститут» звернувся до
Романівського районного суду
Житомирської області з позовом до
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в якому просив
ухвалити рішення про стягнення з
останніх в солідарному порядку 10800
грн. заборгованості з оплати за
проживання в університетському
гуртожитку № 22.

Ухвалою Романівського районного
суду Житомирської області від 17.02.2014
року, постановленою під головуванням
судді Бабича С.В., позовна заява
Національного технічного університету
України «Київський політехнічний
інститут» була залишена без розгляду
на підставі статті 207 частини 1 пункту 8
Цивільного процесуального кодексу
України (далі ЦПК України) у зв»язку з
недодержанням ним вимог, викладених у
статтях 119 і 120 ЦПК України та
неусуненням вказаних судом недоліків
у встановлений строк.

Зазначену ухвалу позивач оскаржив в
апеляційному порядку і ухвалою
Апеляційного суду Житомирської
області від 28.05.2014 року судове рішення
про залишення позовної заяви без
розгляду Національного технічного
університету України «Київський
політехнічний інститут» скасоване.

При цьому суд апеляційної
інстанції, скасовуючи ухвалу
Романівського районного суду
Житомирської області від 17.02.2014 року,
виходив із того, що суд першої
інстанції помилково витлумачив зміст
пункту 2 частини 2 статті 119 ЦПК України
та сам витлумачив вказану норму таким
чином, що у разі подання позовної заяви
юридичною особою зазначення в цій
заяві імені представника юридичної
особи, яким вона подана, є зайвим.

Окрім цього, суд апеляційної
інстанції прийшов до висновку, що
невиконання позивачем вимог суду, щодо
надання оригіналу довіреності його
представника, відповідає приписам ЦПК
України, оскільки таку процесуальну
дію можливо було вчинити в ході
розгляду справи.

Будучи переконаним, що ухвала
Романівського районного суду
Житомирської області від 17.02.2014 року
постановлена з дотриманням норм
цивільного процесуального
законодавства, а також будучи
позбавленим можливості оскаржити
рішення суду апеляційної інстанції,
суддя вважає за необхідне заявити про
свою упередженість при подальшому
розгляді зазначеної справи і, як
наслідок цього, про самовідвід.

Обґрунтування правильності
правової позиції суду першої
інстанції, на якій ґрунтувалось
процесуальне рішення про залишення
позовної заяви Національного
технічного університету України
«Київський політехнічний інститут»,
зводиться до наступного.

Відповідно до частини 3 статті 38 ЦПК
України юридичних осіб представляють
їхні органи, що діють у межах
повноважень, наданих їм законом,
статутом чи положенням, або їх
представники.

У частині 1 статті 92 Цивільного
кодексу України (далі ЦК України)
зазначено, що юридична особа набуває
цивільних прав та обов»язків і
здійснює їх через свої органи, які
діють відповідно до установчих
документів та закону.

Виходячи з вищевикладених
положень законодавства, слід дійти
висновку, що цивільні процесуальні
права та обов»язки юридична особа
набуває через свої органи, які не є
судовими представниками. Органи
юридичної особи, що діють у межах
повноважень, наданих їм законом,
статутом чи положенням і сама юридична
особа становлять єдиний суб»єкт права.

Одночасно цивільне процесуальне
законодавство допускає представництво
юридичної особи на підставі
довіреності, яка, відповідно до частини
3 статті 42 ЦПК України видається за
підписом посадової особи,
уповноваженої на це законом, статутом
або положенням, з прикладенням печатки
юридичної особи.

Системне тлумачення вищевказаних
норм закону та положень пункту 2
частини 2 статті 119 ЦПК України дає
підстави вважати, що у разі подання
позовної заяви від імені юридичної
особи посадовою особою (як органом),
яка діє у межах повноважень, наданих їй
законом, статутом чи положенням,
зазначення лише найменування цієї
юридичної особи є достатнім. Однак, у
разі подання позовної заяви
представником юридичної особи
(адвокатом), який діє на підставі
довіреності, зазначення в ній ім»я
(найменування) останнього є
обов»язковим.

Висновок апеляційного суду про
правомірність поведінки позивача щодо
ненадання оригіналу довіреності його
представника у зв»язку з можливістю
вчинення такої процесуальної дії в
ході розгляду справи, зроблений без
врахування тієї обставини, що саме в
ході розгляду справи судом першої
інстанції й було запропоновано
позивачу вчинити цю процесуальну дію і
позивач її вчинив, але поза
встановленим судом строком, що й стало
підставою для залишення позовної заяви
Національного технічного
університету України «Київський
політехнічний інститут» без розгляду
на підставі статті 207 частини 1 пункту 8
ЦПК України.

Таким чином, судом першої інстанції
в межах вимог цивільного
процесуального законодавства до
позивача було застосовано своєрідну
процесуальну санкцію за несвоєчасне
виконання процесуальних обов»язків,
яка не пов»язана з обмеженням
останнього доступу до правосуддя.

Згідно статті 20 частини 1 пункту 4
ЦПК України суддя за наявності
обставин, які викликають сумнів в
його об'єктивності та неупередженості
не може брати участі в розгляді справи
і підлягає відводу (самовідводу).

Керуючись статтею 23 ЦПК України,
суддя,-

У Х В А Л
И В :

Заявити самовідвід при розгляді
цивільної справи за позовом
Національного технічного університету
України «Київський політехнічний
інститут» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за
проживання у гуртожитку.

Цивільну справу передати на
розгляд іншому судді, визначеному у
порядку, встановленому частиною
третьою статті 11-1 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.В.Бабич