АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа №22-ц/796/7436/2014
Головуючий у 1-й інстанції -Бартащук
Доповідач - Заришняк Г.М
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2014 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:

Головуючого: Заришняк Г.М.

Суддів: Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі: Онищенко О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду міста Києва цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на ухвалу Дніпровського районного суду
міста Києва від 14 квітня 2014 року по
справі за поданням старшого державного
виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м.
Києві Шеремета Ю.М. про примусове
проникнення до житла, -

В С Т А Н О В И Л А :

Державний виконавець ВДВС
Дніпровського РУЮ у м. Києві Шеремет
Ю.М. звернувся в суд з поданням про
примусове проникнення до житла
боржника ОСОБА_3

Ухвалою Дніпровського районного суду
міста Києва від 14квітня 2014 року у
задоволенні подання відмовлено.

В апеляційній скарзі стягувач ОСОБА_1
просить скасувати зазначену ухвалу
суду та постановити нову про
задоволення подання державного
виконавця, посилаючись на неповне
з»ясування судом обставин, які мають
значення для справи, порушення норм
матеріального та процесуального права.

В суді апеляційної інстанції
представник стягувача ОСОБА_1
підтримав апеляційну скаргу з підстав
та доводів, викладених в ній.

Представник боржника ОСОБА_3 проти
задоволення апеляційної скарги
заперечував, вважаючи ухвалу суду
законною.

Представник ВДВС Дніпровського РУЮ у м.
Києві в судове засідання не з»явився,
про час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність й обґрунтованість
постановленої ухвали суду в цій
частині, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у
ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві
знаходиться виконавчий лист № 2-2834/1-2010,
виданий 27.09.2010 року Дніпровським
районним судом м. Києва ,про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 279
020,00 грн.

Старший державний виконавець
звернувся в суд з поданням про
примусове проникнення до житла
боржника ОСОБА_3, посилаючись на те, що
з метою забезпечення повного
виконання рішення суду необхідно
здійснити опис майна в квартирі
АДРЕСА_1.

Відмовляючи в задоволенні подання
державного виконавця, суд виходив з
того, що підстав для задоволення
подання не вбачається, оскільки
державним виконавцем не надано суду
жодного доказу, який би свідчив про
отримання боржником постанови про
відкриття виконавчого провадження,
відсутні відомості на підтвердження
права власності боржника на квартиру,
відсутні дані про зареєстроване місце
проживання боржника станом на день
звернення з поданням до суду.

Проте з такими висновками суду
погодитися не можна, оскільки вони
суперечать зібраним по справі доказам
та вимогам закону.

Статтею 30 Конституції України
встановлено, що не допускається
проникнення до житла чи іншого
володіння особи, проведення в них
огляду чи обшуку інакше як за
вмотивованим рішенням суду.

На підставі 11 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець при здійсненні виконавчого
провадження має право входити до
приміщень, що належать боржникам або
зайняті ними, проводити огляд
зазначених приміщень, при необхідності
примусово відкривати їх в
установленому порядку. Звертатися до
суду з поданням про постановлення
вмотивованого рішення про примусове
проникнення до житла чи іншого
володіння боржника - фізичної особи.

Відповідно до ст.376 ЦПК України питання
по примусове проникнення до житла чи
іншого володіння боржника-фізичної
особи або особи, у якої знаходиться
майно боржника чи майно та кошти,
належні боржникові від інших осіб, або
дитина, щодо якої є виконавчий документ
про її відібрання, при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням житла чи іншого
володіння особи за поданням державного
виконавця.

Як видно зі справи, постановою
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві Шеремет Ю. М. від 10
вересня 2013 року відкрито виконавче
провадження з виконання виконавчого
листа № 2-2834/1-2010, виданого 27.09.2010 року
Дніпровським районним судом м. Києва,
про стягнення з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 боргу в сумі 279 020,00 грн. та
запропоновано боржнику добровільно
виконати рішення суду.

Дана постанова про відкриття
виконавчого провадження була
надіслана боржникові 10.09.2013 року.

27 грудня 2013 року копія постанови про
відкриття виконавчого провадження
була надіслана боржникові повторно.

Разом з тим, копії постанови про
відкриття виконавчого провадження,
надіслані боржникові, були повернуті
Відділу державної виконавчої служби
без вручення ОСОБА_3 з поміткою пошти
про причини повернення - у зв'язку із
закінченням терміну зберігання.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 31 Закону «Про
виконавче провадження» боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Таким чином, державний виконавець
двічі направляла боржнику постанову
про відкриття виконавчого провадження,
яку той не отримував на пошті. Між тим,
Законом «Про виконавче провадження»
встановлено, що боржник вважається
повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі, а
не лише якщо він одержав постанову про
відкриття виконавчого провадження,
тому висновки суду про те, що державним
виконавцем не надано до суду доказу
про отримання боржником постанови про
відкриття виконавчого провадження,
суперечать вимогам закону.

Згідно з п.1 ч.1 ст.32 Закону України «Про
виконавче провадження», заходами
примусового виконання рішень є
звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших

осіб або належать боржникові від інших
осіб.

Постановою державного виконавця від
19.09.2013 р. було накладено арешт на все
майно боржника та оголошено заборону
на його відчуження.

З матеріалів справи вбачається, що
боржник в добровільному порядку
рішення суду не виконав, на
неодноразові виклики до державного
виконавця не з'являвся.

За даними відповідних компетентних
органів у боржника ОСОБА_3 відсутнє
рухоме майно.

Довідкою Київського міського бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна від 12.11.2013 року
підтверджується належність ОСОБА_3 на
праві власності 1/3 частина квартири
АДРЕСА_1. Відомості про відчуження 1/3
частини цієї квартири у Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
відсутні (а.с.15, 28-30).

Представник боржника підтвердив у суді
апеляційної інстанції про те, що ОСОБА_3
зареєстрований за адресою вказаної
квартири.

Із наявних у справі актів видно, що для
здійснення опису майна боржника 27
березня 2014 року старшим державним
виконавцем Шеремет Ю. М. було здійснено
вихід за місцем проживання боржника - в
квартиру АДРЕСА_1, про що боржник був
належним чином повідомлений.

Проте ОСОБА_3 не дав можливості
державному виконавцеві здійснити
передбачені законодавством дії,
необхідні для примусового виконання
рішення суду, виштовхнувши державного
виконавця з квартири.

Повторний вихід за місцем проживання
боржника був здійснений державним
виконавцем 28 березня 2014 року. Про час
повторного виходу державний
виконавець та боржник домовилися по
телефону.

Проте двері квартири ніхто не відчинив.
На телефонний дзвінок державного
виконавця боржник повідомив, що він
знаходиться на зустрічі та не має
наміру пускати державного виконавця до
квартири.

За таких обставин, колегія суддів
вважає обґрунтованими доводи
апеляційної скарги про те, що боржник
протягом тривалого часу умисно
ухиляється від виконання рішення суду,
державний виконавець вжив всіх
можливих та необхідних заходів для
примусового виконання рішення суду, й
без проникнення до житла та опису майна
ОСОБА_3 виконання рішення суду є не
можливим.

З огляду на викладене, ухвала суду
підлягає скасуванню з постановленням
нової ухвали про задоволення подання
старшого державного виконавця ВДВС
Дніпровського РУЮ у м. Києві Шеремет
Ю.М.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду
міста Києва від 14 квітня 2014 року
скасувати та постановити нову ухвалу,
якою подання старшого державного
виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м.
Києві Шеремет Ю.М. задовольнити.

Надати дозвіл Відділу державної
виконавчої служби Дніпровського
районного управління юстиції в м.Києві
на примусове проникнення в квартиру
АДРЕСА_1, 1/3 частина якої належить на
праві власності боржнику ОСОБА_3.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і в касаційному порядку
оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді