Справа № 199/2355/14-ц
РІШЕННЯ

іменем України

« 22» травня 2014 року

Амур-Нижньодніпровський районний
суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Спаї В.В.,

секретар - Шахназарян М.А.,

за участі позивача - ОСОБА_1,

за участі представника відповідача -
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із
даним позовом, в його обґрунтування
посилаючись на те, що від шлюбу із
відповідачем (шлюб розірваний
рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
11.10.2012 р.) має доньку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом із
позивачем та перебуває на її утриманні.
Як зазначається позивачем при
зверненні до суду відповідач
проживає окремо та не надає
матеріальної допомоги на утримання
дитини та ухиляється від спроб
вирішити питання утримання дитини.

Предмет позову становить вимога
про стягнення з відповідача на користь
позивача аліментів на утримання
дитини до досягнення нею повноліття в
розмірі 1 000,00 грн. щомісяця, починаючи
проводити стягнення з моменту
розірвання шлюбу.

У судовому засіданні позивач
вимоги позову підтримала повністю,
надала пояснення, аналогічні
викладеним в позовній заяві, просила
суд повністю задовольнити поданий
позов.

Представник відповідача просив
суд задовольнити позов частково,
стягнути з аліменти на утримання
неповнолітньої дитини у частці від
заробітку, оскільки відповідач працює
та отримує стабільний заробіток,
починаючи проводити стягнення з дати
пред'явлення позову до суду.

Заслухав пояснення осіб, які
беруть участь у справі, та дослідив
докази в межах заявлених вимог згідно
ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до
висновку про наявність підстав для
ухвалення рішення про задоволення
позову частково, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права
дитини, прийнятої 44-ю сесією
Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та
яка набула чинності для України 27.09.1991
р., батько або (і) інші особи, що
виховують дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини. Разом з тим,
відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції
України та за ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дітей до їх
повноліття.

Як було встановлено судом, ОСОБА_4
народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 р., про що
Відділом реєстрації актів
громадянського стану
Амур-Нижньодніпровського районного
управління юстиції м. Дніпропетровська
в книзі записів актів громадянського
стану про народження зроблено
відповідний запис та видано свідоцтво,
відповідно до якого сторони в даній
справі є батьками неповнолітнього,
який мешкає разом із матір'ю та
перебуває на її утриманні.

Оскільки обов'язок по утриманню
дитини є безумовним, виникає в
результаті народження дитини з моменту
її народження та покладається законом
рівною мірою на обох батьків, не
пов'язаний із матеріальним становищем
особи, до якої заявлено
матеріально-правову вимогу про
стягнення аліментів, вбачаються усі
підстави для присудження до стягнення
з відповідача на користь позивача
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини в заявленому у позові розмірі.
Разом з тим, при вирішенні питання щодо
присудження до сплати аліментів, про
яке позивачем було заявлено відповідне
прохання, суд враховує стан здоров'я та
матеріальне становище дитини, яка є
неповнолітньою, мешкає разом із
матір'ю (позивачем), потребує
піклування та утримання.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України
частка заробітку (доходу) матері,
батька, яка буде стягуватися як
аліменти на дитину, визначається судом.

Що стосується розміру аліментів,
то суд погоджується зі слушністю
доводів представника відповідача;
відповідно до довідки про доходи з
місця роботи відповідач працює у ТОВ
«Голметресурс», займає посаду фахівця
групи внутрішнього контролю і аудиту,
загальна сума доходу становить 4 200,00
грн. (лютий 2014 р. - 1400,00 грн., березень 2014
р. - 1400,00 грн., квітень 2014 р. - 1 400,00 грн.).

Таким чином, підстави для
визначення розміру аліментів у
твердій грошовій сумі (ст. 184 СК
України) відсутні.

Що стосується вимоги позову про
стягнення аліментів за минулий час (з
моменту розірвання шлюбу між батьками
дитини), то для суду відсутні підстави
для задоволення даної вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України
аліменти присуджуються за рішенням
суду від дня подання позовної заяви.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України
аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову.

Аліменти за минулий час можуть
бути присуджені, якщо позивач подасть
суду докази того, що він вживав заходів
щодо одержання аліментів з
відповідача, але не міг їх одержати у
зв'язку з ухиленням останнього від їх
сплати. У цьому разі суд може присудити
аліменти за минулий час, але не більш як
за три роки (ч. 2 ст. 191 СК).

Кожна сторона зобов'язана довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу
(ч. 1 ст. 60 ЦПК України); доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір (ч. 3 ст. 60 ЦПК України).

За ст. 10 ЦПК цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін; сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості.

Утім, оскільки позивачем на
виконання зазначених вище правових
норм, не було надано доказів щодо
вжиття з його боку заходів щодо
одержання аліментів з відповідача за
минулий строк, та доказів щодо того, що
позивач не міг їх одержати у зв'язку з
ухиленням відповідача від їх сплати,
для суду вбачаються підстави для
відмови в задоволенні вимоги позову у
частині дня початку стягнення (з
моменту розірвання шлюбу між батьками
дитини) та аліменти на дитину
присуджуються за рішенням суду від дня
пред'явлення позову (25.03.2014 р.).

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України
аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову; на виконання п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК
України суд допускає негайне виконання
рішення в межах суми платежу за один
місяць.

Питання про розподіл судових
витрат вирішено у відповідності до
приписів ч. 3 ст. 88 та ст.. 215 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, ч. 3 ст. 88,
ст.ст. 212, 214-215, 367 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини
задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
аліменти на утримання неповнолітньої
дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
розмірі 1/4 частини заробітку (доходу)
відповідача - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
але не менше 30% прожиткового мінімум
для дитини відповідного віку,
починаючи проводити стягнення з
25.03.2014 р. та до досягнення дитиною -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, повноліття.

Рішення суду у частині стягнення
аліментів в межах суми платежу за один
місяць допустити до негайного
виконання.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в
дохід держави судовий збір в розмірі
243,60 грн.

В задоволенні вимоги про
стягнення аліментів за минулий час
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська. Апеляційна скарга
на рішення суду подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя