АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22-ц/796/7091/2014
Головуючий 1 інстанції - Лісовська О.В.
Доповідач - Борисова
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Музичко С.Г.

при секретарі: Мовчан О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
та об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Гришко-8»
на рішення Деснянського районного суду
м.Києва від 28 листопада 2013 року по
справі за позовом фізичної особи -
підприємця ОСОБА_9 до ОСОБА_10 про
розірвання договору, стягнення
штрафних санкцій та визнання права
власності,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Деснянського районного суду
м.Києва від 28 листопада 2013 року позов
фізичної особи - підприємця ОСОБА_9 до
ОСОБА_10 про розірвання договору,
стягнення штрафних санкцій та визнання
права власності задоволено.

Розірвано договір про спільну
діяльність та додаткову угоду №1 до
договору від 11.08.2011 року, укладених між
ФОП ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ФОП
ОСОБА_9 штрафні санкції за договором
про спільну діяльність від 11.08.2011 року в
розмірі 10000 грн.

Визнано за ФОП ОСОБА_9 право власності
на групу нежитлових приміщень АДРЕСА_1

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ФОП
ОСОБА_9 витрати по сплаті судового
збору в сумі 3441 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСББ
«Гришко-8» подали апеляційну скаргу та
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального і
порушення норм процесуального права
просять скасувати рішення суду в
частині визнання за ФОП ОСОБА_9 права
власності на групу нежитлових
приміщень АДРЕСА_1 та ухвалити нове
рішення, яким в цій частині відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Зазначають, що суд першої інстанції
визнавши право власності за ФОП ОСОБА_9
на групу нежитлових приміщень АДРЕСА_1,
вирішив питання про права та обов'язки
ОСББ «Гришко-8» та інших співвласників
багатоквартирного будинку АДРЕСА_1.

В судовому засіданні апелянти ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
та представник ОСББ «Гришко-8»
підтримали доводи апеляційної скарги
та просили її задовольнити.

В судовому засіданні представник
прокуратури міста Києва повністю
підтримала доводи апеляційної скарги.

Позивач в судовому засіданні проти
задоволення апеляційної скарги
заперечував.

Апелянт ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_10 в
судове засідання не з'явилися, про день
та час слухання справи судом
повідомлялися у встановленому законом
порядку, а тому колегія судів вважає
можливим слухати справу у їх
відсутності.

Заслухавши доповідь судді Борисової
О.В., пояснення осіб, які беруть участь у
справі, з'ясувавши обставини справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.08.2011 року ФОП
ОСОБА_9 та ОСОБА_10 уклали договір про
спільну діяльність.

Розділом 1 договору визначено, що
предметом угоди є зобов'язання шляхом
об'єднання своїх зусиль і майна, що
належить сторонам на відповідних
правових підставах, спільно діяти для
досягнення загальної господарської
мети, провести реконструкцію й
введення в експлуатацію групи
нежитлових приміщень АДРЕСА_1.

11.08.2011 року сторони уклали додаткову
угоду № 1 до договору, якою було
затверджено вартість виконання робіт з
реконструкції й введення в
експлуатацію групи нежитлових
приміщень АДРЕСА_1, яка склала 420000 грн.

Пунктом 4.1 договору визначено, що
позивач повинен закінчити будівництво
в строк до 04.02.2013 року. Позивач свої
зобов'язання за договором виконав в
повному обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги про
розірвання договору та стягнення
штрафних санкцій суд виходив з того, що
відповідач умови укладеного договору
від 11.08.2011 року в повному обсязі не
виконала, грошові кошти повністю на
рахунок позивача не сплатила.

Рішення суду першої інстанції в цій
частині не оскаржується, а тому в
апеляційному порядку не перевіряється.

Задовольняючи позов в частині визнання
права власності, суд першої інстанції
виходив з того, що позовні вимоги про
визнання права власності є підставними
та обґрунтованими, оскільки
відповідачем оспорюється право
власності позивача на вказану будівлю,
що робить неможливим для позивача
здійснення права власності в повному
обсязі, при цьому суд посилався на
норми ст.331, ч.5 ст.376 та ст.392 ЦК України.

Проте, колегія суддів не погоджується
з висновком суду першої інстанції,
оскільки такого висновку суд дійшов не
з'ясувавши дійсні обставини спору, не
перевіривши доводи сторін та без
належної оцінки доказів.

Зазначені порушення норм
матеріального та процесуального права
є підставою відповідно до ст.309 ЦПК
України до скасування рішення суду в
цій частині та ухвалення нового
рішення по суті заявлених позовних
вимог.

Як вбачається з матеріалів справи за
адресою: АДРЕСА_1, знаходиться
багатоквартирний житловий будинок
збудований Холдинговою компанією
«Київміськбуд» за рахунок коштів
приватних інвесторів та переданий на
баланс від ХК «Київміськбуд» до ОСББ
«Гришко-8».

Як вбачається з матеріалів справи в
переліку майна по житловому будинку
АДРЕСА_1, що передається об'єднанню
власників в загальне користування
складеного УРЗ ХК «Київміськбуд»
зазначено підвал площею 502,7 кв.м.

ОСББ «Гришко-8» зареєстровано 07.09.1998
року та з цього часу здійснює свою
діяльність в багатоквартирному
житловому будинку, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 відповідно до Закону
України «Про об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку» та на
підставі свого Статуту.

Як вбачається з рішення
Конституційного Суду України від 02.03.2004
року № 4-рп/2004 у справі № 1-2/2004 за
конституційним зверненням ОСОБА_12 та
інших громадян про офіційне тлумачення
положень пункту 2 статті 10 Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» та за конституційним
поданням 60 народних депутатів України
про офіційне тлумачення положень
статей 1, 10 цього Закону (справа про
права співвласників на допоміжні
приміщення багатоквартирних будинків),
підвал, як допоміжне приміщення
належить власникам квартир
багатоквартирного будинку та є
об'єктом права спільної власності
співвласників багатоквартирного
будинку, тобто їх спільним майном.

Таким чином спірне нежитлове
приміщення належить власникам квартир
будинку АДРЕСА_1, в тому числі і
апелянтам: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Частиною 9 ст.1 Закону України «Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку» визначено,
що об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку - юридична
особа, створена власниками для
сприяння використанню їхнього
власного майна та управління,
утримання і використання неподільного
та загального майна.

Як вбачається з матеріалів справи ОСББ
«Гришко-8» відповідно до ч.9 ст.1, ч.ч. 1, 4
ст.4 Закону України «Про об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку», ст.385 ЦК Україні ОСББ
управляє, утримує і використовує
допоміжне приміщення - підвал у
багатоквартирному житловому будинку
АДРЕСА_1, а також забезпечує реалізацію
прав власників квартир
багатоквартирного будинку на
володіння та користування цим
підвалом.

Згідно з ч.6 ст.19 Закону України «Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку» об'єкти
права спільної власності на майно
можуть бути передані в користування
фізичній або юридичній особі або групі
осіб у разі, якщо це не пов'язано з
порушенням прав і інтересів інших
співвласників неподільного та
загального майна, які охороняються
законом.

Відповідно до договору оренди від
23.12.2003 року, договору оренди №20
нежитлового приміщення від 01.01.2012 року
зі змінами та доповненнями від: 16.05.2012
року, 11.01.2013 року, 01.01.2014 року, договору
оренди №26 нежитлового приміщення від
01.01.2014 року та договору оренди №27
нежитлового приміщення від 01.01.2014 року
укладених між ОСББ «Гришко-8»
(орендодавець) та ФОП ОСОБА_9 (орендар),
ФОП ОСОБА_9 було передано в строкове
платне користування частину підвалу
багатоквартирного будинку - нежитлове
підвальне приміщенняАДРЕСА_1 для
розміщення та експлуатації
торгівельного центру та надання
послуг населенню.

Договором оренди не
передбаченопередачу права власності
на підвал (як об'єкт спільної власності
співвласників (власників квартир)
багатоквартирного будинку) від ОССБ
«Гришко-8» до ФОП ОСОБА_9

Водночас, підвал багатоквартирного
будинку є складовою частиною будинку,
будівництво якого було завершено у 1998
році, відповідно підвал не є
новоствореним майном чи об'єктом
незавершеного будівництва.

Згідно з ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу
власника (користувача) земельної
ділянки суд може визнати за ним право
власності на нерухоме майно, яке
самочинно збудоване на ній, якщо це не
порушує права інших осіб.

Проте, за змістом цієї норми, суд має
право визнати право власності на
нерухоме майно, яке самочинно
збудоване на земельній ділянці, за
власником (користувачем) цієї
земельної ділянки.

Позивачем не надано, та в матеріалах
справи відсутні докази того, що ФОП
ОСОБА_9 є власником (користувачем)
земельної ділянки на якій збудовані
спірні приміщення.

Статтею 41 Конституції України
встановлено, що кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності. Право приватної
власності набувається в порядку,
визначеному законом.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.Власникові належать
права володіння, користування та
розпоряджання своїм майном.Власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч.1 ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Позивач в обґрунтуванні позовних
вимог про визнання за ним права
власності на групу нежитлових
приміщень посилався на те, що ним
виконані роботи з реконструкції і
введення в експлуатацію нежитлових
приміщень та він отримав висновок
експерта за результатами проведення
будівельно - технічного дослідження
від 25.11.2013 року № 0678, згідно з яким група
нежилих приміщень АДРЕСА_1 відповідає
вимогам чинним в галузі будівництва
станом на момент складання висновку.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності, а частинами 1, 4
ст.60 ЦПК встановлено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог, заперечень, крім випадків,
установлених ст.61 цього Кодексу.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Позивачем будь-яких належних та
допустимих доказів на підтвердження
того, що спірне приміщення було
побудоване за його кошти та те, що
вказане нерухоме майно було набуте
позивачем у власність у встановленому
Законом порядку суду не надано.

Проте, суд першої інстанції не взяв до
уваги вказані положення закону та
обставини справи та прийшов до
необґрунтованого висновку про
наявність правових підстав для
визнання за позивачем права власності
на групу нежитлових приміщень АДРЕСА_1,
загальною площею 416,7 кв.м.

Оцінивши в сукупності докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення суду першої інстанції в
частині задоволення позовних вимог ФОП
ОСОБА_9 до ОСОБА_10 про визнання права
власності ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підлягає скасуванню з
ухваленням в цій частині нового
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог про визнання права
власності.

В решті рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст.218, 303, 307, 309, 313, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш
И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
та об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Гришко-8»
задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду
м.Києва від 28 листопада 2013 року в
частині визнання за фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_9 права власності на
групу нежитлових приміщень АДРЕСА_1 -
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення наступного змісту.

В задоволенні позовних вимог фізичної
особи - підприємця ОСОБА_9 до ОСОБА_10 про
визнання права власності на групу
нежитлових приміщень АДРЕСА_1 -
відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: