Справа № 559/1763/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2014 року Дубенський
міськрайонний суд Рівненської
області,

в особі головуючої судді
Лопухович
А.О.,

при секретарі

Федчук А.А.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті
Дубно справу за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

В обгрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що відповідно до
укладеного договору № DNH4KP2868100 від
11.05.2006 року ОСОБА_1 отримав кредит у
розмірі 4836,00 грн. зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 25.08 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом. Відповідач підтвердив
свою згоду на те, що підписана заява
разом з Умовами надання кредиту
фізичним особам «Розстрочка» складає
між ним і банком договір. Відповідно до
умов договору погашення
заборгованості здійснюється в
наступному порядку: щомісяця в період
сплати, позичальник повинен надавати
банку грошові кошти (щомісячний платіж)
для погашення заборгованості за
кредитом, яка складається із
заборгованості за кредитом, за
відсотками, комісією, а також інші
витрати згідно договору. В порушення
умов договору відповідач зобов»язання
за кредитним договором належним чином
не виконав. У зв»язку із цим відповідач
станом на 22.04.2014 року має
заборгованість в сумі 82389,58 грн., яка
складається з наступного:
заборгованість за кредитом - 4513,49 грн.,
заборгованість по процентам за
користування кредитом - 24414,39 грн., пеня
за несвоєчасність виконання
зобов»язань за договором - 49062,20 грн.,
штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф
(процентна складова) - 3899,50 грн. Просять
стягнути з відповідача суму боргу в
розмірі 82389,58 грн., а також судові
витрати по справі.

Представник позивача в судове
засідання не з»явився. Просить справу
розглядати без його участі, позовні
вимоги підтримує в повному обсязі, не
заперечує проти заочного розгляду
справи. Одночасно, заява містить у собі
зазначення про відкладення слухання у
справі у випадку наявності обставин,
які перешкоджатимуть суду ухваленню
рішення на користь позивача, що
суперечить вимогам ст.ст.4,5,195,196,212 ЦПК
України, в тому числі і порушує
таємницю нарадчої кімнати.

Відповідач в судове засідання не
з»явився, подав до суду заяву в якій
просить відмовити в задоволенні
позовних вимог в зв»язку із пропуском
позовної давності, позов не визнає
повністю, кредит у банку не брав.
Просить справу розглядати у його
відсутність.

Вивчивши матеріали
справи, суд прийшов до висновку, що
позов не підлягає до задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи,
11.05.2006 року, відповідно до укладеного
між сторонами у справі договору,
ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі
4836,00 грн. (а.с.5-10).

Згідно з наданим банком розрахунку
заборгованість відповідача перед
позивачем станом на 22.04.2014 року
становить в сумі 82389,58 грн., яка
складається з наступного:
заборгованість за кредитом - 4513,49 грн.,
заборгованість по процентам за
користування кредитом - 24414,39 грн., пеня
за несвоєчасність виконання
зобов»язань за договором - 49062,20 грн.,
штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф
(процентна складова) - 3899,50 грн. (а.с.4)

Відповідно до роз'яснення, що міститься
у п.31 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 30 березня 2012 року (із
змінами внесеними постановою №7
Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 7 лютого 2014
року) "Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
при застосуванні положення п.7 ч.11 ст.11
Закону України "Про захист прав
споживачів", яким кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, суди мають виходити з того,
що у системному зв'язку з ч.11 ст.11
зазначеного Закону ця вимога
стосується позасудового порядку
повернення споживчого кредиту і
спрямована на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту. У зв'язку
з цим та враховуючи, що ЦК не передбачає
заборони пред'явлення окремих вимог у
зв'язку з пропущенням строку позовної
давності, при вирішенні таких спорів,
суди повинні враховувати положення ЦК
про позовну давність. Оскільки зі
спливом строків позовної давності до
основної вимоги вважається, що позовна
давність спливла і до додаткової
вимоги (стягнення неустойки,
накладення стягнення на заставлене
майно тощо), положення п.7 ч.11 ст.11 Закону
"Про захист прав споживачів" та вимоги
ЦК щодо позовної давності
застосовуються й до додаткових вимог
банку (іншої фінансової установи).

Згідно п.23 ст.1 Закону України "Про
захист прав споживачів" кошти, які
надані кредитодавцем (банком або іншою
фінансовою установою) споживачеві на
придбання продукції є споживчим
кредитом. Таким чином, ОСОБА_1 був
отриманий споживчий кредит, як це
вказано у п.3.2.1 договору та у заяві.
(а.с.5,6,7)

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що
зобов'язання повинно виконуватися
належним чином і в установлений строк
згідно з вказівками закону, договору.

У відповідності із укладеним договором
та ст.ст.1049,1050,1054 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути кредит та
сплатити проценти.

Повернення кредиту відображено у
наданому позивачем розрахунку. Остання
проплата, здійснена відповідачем в
погашення заборгованості була 04.04.2007
року. З цього часу позивач ніяких дій
щодо погашення відповідачем кредитної
заборгованості не вчиняв.

Згідно ст.ст.256,267 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу. Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

За таких обставин, саме з часу
здійснення відповідачем останнього
платежу і припинення внесення ним
будь-яких коштів на погашення кредиту,
почався відлік строків позовної
давності. З настанням строку виконання
зобов'язань за кредитним договором
позивач дізнався чи повинен був
дізнатися про порушення свого права.
Позов же пред»явлено лише у травні 2014
року, тобто поза межами визначеного ЦК
України строку позовної давності, по
минуванню більше 6 років. Заяви про
поновлення пропущеного строку не
надходили. Абз.3 п.11 постанови
Пленуму Верховного Суду України №14 від
18 грудня 2009 року «Про судове рішення
у цивільній справі» роз'яснено, що у
випадку пропуску без поважної причини
строку для звернення з позовом суд
зазначає про відмову у позові з цих
підстав, якщо про застосування
позовної давності заявлено стороною у
спорі, зробленою ним до ухвалення
рішення, крім випадків, коли позов не
доведено, що є самостійною підставою
для цього.

У даному випадку має місце клопотання
відповідача про застосування строків
позовної давності, а тому суд прийшов
до висновку про необхідність
відмовити у задоволенні позову з
підстав пропуску позивачем строку
позовної давності.

За таких обставин, керуючись
ст.ст.3, 6, 57, 60, 174, 212, 215, 224 ЦПК України,
ст.ст.525, 526 ЦК України, Постановою
Пленуму Верховного Суду України №14 від
18 грудня 2009 року «Про судове
рішення у цивільній справі»,
Постановою Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 30 березня 2012 року (із
змінами внесеними постановою №7
Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 7 лютого 2014
року) «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у
задоволенні позову публічного
акціонерного товариствакомерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості - в
зв»язку із пропуском строку
позовної давності.

Рішення може бути
оскаржене до апеляційного суду
Рівненської області через Дубенський
міськрайонний суд протягом 10 днів з
дня його проголошення.

Суддя: