22-ц/775/828/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Доценко С.І.
Доповідач Попова С.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

03 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого
Попової С.А.,

суддів
Песоцької Л.І., Мальцевої Є.Є.,

при секретарі
Бєльченко Б.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства Комерційного банку
«ПриватБанк» на рішення Володарського
районного суду Донецької області від 04
квітня 2014 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційного банку «ПриватБанк» до
ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за
кредитним договором, -

в с т а н о в
и л а :

У вересні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся до суду із даним позовом,
уточнивши редакцію позовних вимог в
подальшому (а.с. 157), посилаючись на
наступне. 29.04.2008р. між сторонами було
укладено кредитний договір № MRA0A800000102,
за умовами якого ОСОБА_1 отримав у
кредит 7217,84 доларів США на умовах
сплати відсотків і терміном повернення
до 26.04.2013р. Відповідач, у порушення умов
кредитного договору, зобов'язання не
виконав в повному обсязі, у зв'язку з
чим станом на 03.09.2013р. заборгованість
за кредитним договором становить
5131,71дол.США або в перерахунку на
національну грошову одиницю 41002,33грн.,
які позивач просив стягнути з
відповідача.

Рішенням Володарського районного суду
Донецької області від 04 квітня 2014 року
позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором № MRA0A800000102 від
29.04.2008р. в сумі 1810,07дол.США, 0,25дол.США -
заборгованість за процентами за
користування кредитом, що загалом
становить 1810,32дол.США, пеню за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань за цим договором в розмірі
0,08 % від суми несвоєчасно виконаного
зобов'язання, що становить 4227,34грн.;
судовий збір в сумі 189грн. В решті
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду встановленим
обставинам справи, просив рішення суду
змінити в частині штрафу і часткового
задоволення вимог по пені та ухвалити
по даній позиції вимог нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2, яка заперечувала проти доводів
скарги, розглянувши справу згідно із ч.
2 ст. 305 ЦПК України у відсутність
повідомлених про дату і час розгляду
справи відповідача і представника ПАТ
КБ «ПриватБанк», неявка якого з огляду
на чисельність штату банку не є
поважною, дослідивши матеріали справи
та обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, з
таких підстав.

Як встановлено судом і це
підтверджується матеріалами справи,
29.04.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і
ОСОБА_1 укладено кредитно-заставний
договір № MRA0A800000102, за яким, із
урахуванням додаткової угоди №1 до
кредитного договору від 02.12.2011р.,
відповідач отримав у кредит 7217,84
доларів США на придбання автомобілю KIA
Clarus державний номерний знак НОМЕР_1, на
умовах щомісячної сплати 224дол.США з 24
по 28 число кожного місяця на
транзитний рахунок, зі сплатою
процентів за користування кредитом
16,92%річних, та з 30.11.2011р. - 0,12% річних - за
умови належного виконання зобов'язань
за графіком, зі строком погашення
01.12.2014р. Виконання зобов'язань
позичальника забезпечено заставою
вказаного автомобіля, вартість якого
на момент підписання договору
становить 13395,60дол.США.

Задля задоволення вимог кредитора був
реалізований заставний автомобіль KIA
Clarus, кошти від реалізації якого в сумі
4635,99дол.США внесені на рахунок позивача
і зараховані згодом у погашення боргу.

Позичальником порушені умови
кредитного договору, внаслідок чого
утворилася заборгованість,
розрахована банком станом на 03.09.2013р.,
із урахуванням здійснених платежів, в
загальній сумі 51131,71дол.США, що включає:
заборгованість за основною сумою боргу
- 2082,07дол.США, за відсотками - 0,25дол.США,
пеню - 2775,22дол.США, штраф (фіксований) -
31,29дол.США, штраф (процентна складова) -
242,88дол.США.

Задовольняючи частково позов, суд
врахував сплачені позичальником
272дол.США, які первісно були внесені на
рахунок за простроченим кредитом, що
суд, ухвалюючи рішення, відрахував від
суми основного боргу, виставлену
банком (2082,07), реструктуризацію боргу за
додатковою угодою № 1, зарахування
коштів від реалізації заставного
автомобіля. Суд зменшив розмір пені,
застосувавши положення ст. 258 ЦК
України щодо однорічного строку, за
який мав бути нарахований цей вид
неустойки, з переведенням суми пені на
національну грошову одиницю. Суд
відмовив в задоволенні вимог банку про
стягнення штрафів, вмотивувавши
рішення в цій частині спливом річного
строку для їх стягнення з моменту
виникнення прострочки платежів з
30.04.2010р., з огляду на положення п. 13.9
договору, яким визначено нарахування
штрафу у випадку прострочення
будь-яких платежів понад 30 днів.

З такими висновками, окрім відмови у
стягненні штрафу, не можна не
погодитись.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Зі ст. 530 ЦК України вбачається, що якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтями 1048, 1049, 1050 ЦК України
передбачено, що позикодавець має право
на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором. Позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Суд, беручи до уваги зібрані докази
щодо зарахування всіх сплачених сум, в
тому числі, від реалізації заставного
автомобіля в порядку п.12.7 договору,
вартості якого не стачило для повного
виконання зобов'язань, вважав
доведеними вимоги ПАТ «КБ «Приватбанк»
в частині стягнення заборгованості по
основній сумі боргу - 1810,07дол.США,
0.25дол.США - заборгованості за
процентами за користування кредитом. З
такими висновками, що грунтуються на
вимогах закону і умовах договору,
колегія суддів погоджується.

Крім того, суд апеляційної інстанції
схвалює і висновки суду щодо
необхідності зменшення розміру пені,
обчисленої банком за весь період
прострочення.

Так, суд урахував положення ч. 2 ст. 258 ЦК
України, якою встановлена спеціальна
позовна давність в один рік вимог, у
тому числі, про стягнення неустойки
(штрафу, пені).

Незалежно від подання заяви про
застосування позовної давності (п. п. 3, 4
ст. 267 ЦК України), вимоги ч. 2 ст. 258 ЦК
України про строк позовної давності є
обов'язковими для суду, нарахування
пені не може перевищувати одного року.

Умовами договору у п. 13.2,13.3 передбачено
виплату пені 0,15% від суми простроченого
платежу у випадку порушення
позичальником своїх зобов'язань щодо
повернення кредиту та сплати процентів
та всіх винагород. За додатковою угодою
№1 до кредитного договору від 02.12.2011
року сторони обумовили зменшення пені
до 0,08% від суми залишку непогашеної
заборгованості за кредитом за кожний
день прострочення - з листопада 2011 року.

Тому суд першої інстанції обгрунтовано
зменшив розмір пені до 528,88дол.США,
розрахувавши її за один рік
(10.09.2012р.-10.09.2013р.) із застосуванням
наведених імперативних норм, з
переведенням цього виду неустойки на
національну грошову одиницю за курсом
НБУ в сумі 4227,34грн., що відповідає
вимогам закону і умовам договору у п.
13.10.

Не є обгрунтованими доводи апеляційної
скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» по даній
позиції вимог.

Разом з тим, колегія суддів не може
погодитись із наслідками вирішення
вимог банку по штрафам, зважаючи на
наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України
штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Пунктом 13.9 договору сторонами
передбачено зобов'язання позичальника
при порушенні ним будь-якого з грошових
зобов'язань, визначених договором,
понад 30 днів, сплатити банку штраф в
розмірі 250грн. + 5% від суми невиконаного
зобов'язання. Така умова є результатом
домовленості сторін і є способом
забезпечення майнових прав кредитора
на випадок порушення зобов'язань з боку
позичальника. Враховуючи те, що пункт
13.9 договору є чинним, кінцевий термін
повернення кредитних коштів
пролонгований додатковою угодою до
01.12.2014р., беручи до уваги доведення
прострочення платежів більше ніж 30
календ днів, що тривало і після квітня
2012 року, коли здійснено позичальником
останній платіж, а також тривало і до
дня зведення розрахунку утвореного
боргу на 03.09.2013р., через що строк на
пред'явлення вимог по цій позиції з
огляду на положення ст. 258 ЦК України не
минув - то колегія суддів вбачає
настання підстав для застосування
обумовлених договором штрафів до
виниклих зобов'язальних правовідносин,
які не завершились належним виконанням
з боку позичальника.

Тому, як вірно посилається у
апеляційній скарзі позивач, суд
необґрунтовано застосував наслідки
спливу строку позовної давності щодо
неустойки у вигляді штрафу, що в даному
випадку з ухваленням нового рішення в
порядку ст. 309 ЦПК України має бути
стягнутий з позичальника на користь
кредитора в сумах 250грн. та з
обчисленням 5% від суми невиконаного
зобов'язання, з урахуванням курсу
долара НБУ (11,8776) на момент ухвалення
рішення рішення - в розмірі 1389,20грн.
(1810,32+528,88:100х5%=116,96дол.СШАх11,8776). Загальна
сума штрафів до стягнення складає
1639,20грн. (1389,20+250).

У зв'язку з ухваленням нового рішення і
частковим задоволенням апеляційної
скарги позивача підлягають
перерозподілу в порядку ст. 88 ЦПК
України понесені сторонами витрати з
оплати судового збору зі стягненням з
позичальника на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк», зважаючи на задоволену
суму боргу, витрат з оплати судового
збору за подання позовної заяви в сумі
294,23грн.

(
(1810,32дол.США+528,88дол.США+116,96дол.США)х11,8776+
250грн.=29423,29грн.:100х1%).

Крім того, з відповідача підлягає
стягненню на користь позивача понесені
останнім витрати з оплати судового
збору за подачу апеляційної скарги у
ставці 50%, обчисленої виходячи з
оспорюваної суми, - 147,12грн. (294,23:2).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

В и р і ш и
л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Рішення Володарського районного суду
Донецької області від 04 квітня 2014 року
в частині відмови в задоволенні позову
Публічного акціонерного товариства
Комерційного банку «ПриватБанк» про
стягнення штрафу скасувати і в цій
частині ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційного банку «ПриватБанк» штраф
в сумі 1639 (одна тисяча шістсот тридцять
дев'ять) гривень 20 копійок.

Це ж рішення в частині розміру судового
збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційного банку «ПриватБанк»
судовий збір в сумі 294 (двісті
дев'яносто чотири) гривні 23 копійки.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційного банку «ПриватБанк»
судовий збір за подачу апеляційної
скарги в сумі 147 (сто сорок сім) гривень
12 копійок.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання касаційної скарги протягом
двадцяти днів безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуючий

Судді