Справа № 432/5007/13-ц
Провадження №2/432/75/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2014 р.

Стахановський
міський суд Луганської області

у складі:

головуючого судді ШАРГАРОВСЬКОЇ В.І.

при секретарі СКРИПНИК Г.С.

за участю:

- відповідача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Стаханові
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, 3-тя особа з боку відповідача,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору - комунальне
підприємство «Стахановське бюро
технічної інвентаризації» про поділ
спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовом
до відповідача про поділ спільного
майна подружжя.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначила, що в період з 11.12.1999
р. по 04.08.2009 р. вона перебувала у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем.
За період шлюбу, 09.08.2006 р. сторони
придбали квартиру АДРЕСА_1. Після
розірвання шлюбу відповідач у
добровільному порядку відмовився
розділити належну сторонам квартиру.
Просить суд визнати квартиру,
розташовану за адресою : АДРЕСА_1, яка
придбана за ціною 12 903 грн., спільною
сумісною власністю позивача та
відповідача; визнати за позивачем
право власності на ? частину спільно
набутого майна - квартиру, розташовану
за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати
комунальне підприємство «Стахановське
бюро технічної інвентаризації»
зареєструвати за позивачем право
власності на ? частину квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1;
стягнути з відповідача судові витрати.

В судовому засіданні позивач, будучі
допитаною в якості свідка, надала суду
показання, які повністю співпадають з
доводами, викладеними в позові. Просить
позовні вимоги задовольнити. В
наступних судових засіданнях позивач
була відсутня, скориставшись своїм
правом, передбаченим ст. 38 ЦПК України,
приймати участь у справі через свого
представника.

Представник позивача вимоги позивача
підтримав у повному обсязі і надав суду
пояснення, які повністю співпадають з
доводами, викладеними в позові. В
останньому судовому засіданні
представник позивача був відсутній,
надавши суду заяву про розгляд справи
за його відсутністю. Вимоги позивача
підтримує у повному обсязі, просить їх
задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні вимоги
позивача не визнав повністю і суду
пояснив, що квартира АДРЕСА_1 належала
на праві власності його двоюрідній
тітці ОСОБА_3. Остання висловила
бажання подарувати свою квартиру
відповідачу, оскільки нащадків не мала,
а родина відповідача доглядала
останню. За пропозицією матері
позивача перехід квартири від ОСОБА_3
до відповідача було оформлено
договором купівлі - продажу, але гроші
за квартиру відповідач та його родина
ОСОБА_3 не передавали. ОСОБА_3 до своєї
смерті мешкала в зазначеній квартирі.
До смерті останньої відповідач
доглядав її, а до теперішнього часу
опікується її могилою. Просить в
задоволенні позовних вимог позивача
відмовити, оскільки за час шлюбу
зазначену квартиру з позивачем вони не
купували.

Представник 3-ї особи з боку
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору -
комунального підприємства
«Стахановське бюро технічної
інвентаризації» в судовому засіданні
була відсутня, надавши суду заяву про
розгляд справи за її відсутністю.
Постановлення рішення відносить на
розсуд суду (а.с.183).

Згідно з положеннями ч.2 ст. 158 ЦПК
України заяви представника позивача та
представника 3-ї особи з боку
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору
судом прийняті.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи на
підставі доказів, наданих сторонами. В
судовому засіданні досліджені всі
докази, надані сторонами. Клопотання
про витребування і дослідження інших
доказів до суду не надійшли. Суд
постановляє рішення на підставі
доказів, наданих сторонами і
досліджених під час судового
засідання.

Дослідивши письмові докази та оцінивши
усі докази по справі в їх сукупності,
суд приходить до наступних висновків:

відповідно до ч.3 ст.368 Цивільного
Кодексу України, майно, набуте
подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Частина1 статті 60 Сімейного Кодексу
України зазначає, що майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Частина 2 зазначеної вище статті
визначає, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

В судовому засіданні встановлено, що з
11.12.1999 р. по 04.08.2009 р. сторони перебували
у зареєстрованому шлюбі, що
підтверджено копією свідоцтва про шлюб
серії НОМЕР_1 виданого 11.12.1999 р. відділом
реєстрації актів громадянського стану
Стахановського міського управління
юстиції Луганської області, актовий
запис № 517 (а.с.5) та копією свідоцтва
про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2
виданого 04.08.2009 р. відділом реєстрації
актів цивільного стану Стахановського
міського управління юстиції
Луганської області, актовий запис № 220
(а.с.6), які суд оцінює як допустимі і
кладе їх в основу рішення в якості
письмових доказів, оскільки оригінали
зазначених документів видані
уповноваженою державною установою і
оформлені у відповідності до вимог
діючого законодавства.

В теперішній час позивач вступила до
нового шлюбу і змінила прізвище з
ОСОБА_1 на ОСОБА_2, що підтверджено
копією паспорту серії НОМЕР_3 виданого
11.11.2011 р. Стахановським МВ УМВС України
в Луганській області (а.с.101), яку суд
оцінює як допустиму і кладе її в основу
рішення в якості письмового доказу,
оскільки оригінал зазначеного
документу видано уповноваженою
державною установою і оформлено у
відповідності до вимог діючого
законодавства.

09.08.2009 р. між відповідачем та ОСОБА_3
було укладено договір купівлі - продажу
квартири АДРЕСА_1 на підставі якого за
відповідачем було зареєстровано право
власності на означену квартиру, що
підтверджено копією договору купівлі -
продажу квартири від 09.08.2009 р.,
посвідченого приватним нотаріусом
Стахановського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 та зареєстрованого за №
2533 (далі Договір)(а.с.7-8, 184-185), копією
довідки комунального підприємства
«Стахановське бюро технічної
інвентаризації» № 306 від 27.08.2009 р. (а.с.9)
та довідкою комунального підприємства
«Стахановське бюро технічної
інвентаризації» № 502 від 11.02.2013 р.
(а.с.186), які суд також оцінює як
допустимі і кладе їх в основу рішення в
якості письмових доказів, оскільки
зазначені документи видані
уповноваженими особами, складені,
посвідчені та зареєстровані у
встановленому законом порядку.

Доводи відповідача з приводу того, що
спірна квартира не була предметом саме
договору купівлі - продажу, оскільки
під час спільного життя позивач та
відповідач не мали можливості зібрати
певну суму на придбання квартири, бо
отримували мінімальну заробітну плату,
при цьому ОСОБА_3 гроші за квартиру не
передавалися і вона до часу своєї
смерті мешкала в своїй квартирі не
можуть бути прийняті судом до уваги з
наступних підстав:

відповідно до положень ч.1 ст. 626 ЦК
України договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Частина 3 статті 640 ЦК України в
редакції, яка діяла на час укладання
Договору, зазначала, що договір, який
підлягає нотаріальному посвідченню
або державній реєстрації є укладеним з
моменту його нотаріального
посвідчення або державної реєстрації,
а в разі необхідності і нотаріального
посвідчення і державної реєстрації - з
моменту державної реєстрації.

Стаття 657 ЦК України, в редакції, яка
була чинною на час укладання Договору,
встановлювала, що договір купівлі -
продажу… житлового будинку
(квартири)… укладається у письмовій
формі і підлягає нотаріальному
посвідченню та державній реєстрації…

Як зазначено вище, договір купівлі -
продажу квартири від 09.08.2006 р. був
укладений у письмовій формі,
нотаріально посвідчений і
зареєстрований компетентним органом,
що підтверджено копією Договору та
довідками комунального підприємства
«Стахановське бюро технічної
інвентаризації» (а.с. 7-8, 184-185, 9, 186),
оцінка яким, як письмовим доказам
надана судом вище і додаткової
аргументації не потребує.

У встановленому законом порядку
зазначений договір не визнаний
удаваним, нікчемним, недійсним, що
підтверджено матеріалами цивільної
справи № 2/432/185/2013, дослідженої під час
судового засідання, судові рішення по
якій набрали чинності, а відповідно до
положень ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній справі..., що набрало законної
сили, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини.

Отже, в сенсі положень цивільного
законодавства України, зазначений
договір є дійсним з настанням всіх
наслідків дійсності договорів купівлі
- продажу нерухомого майна для
учасників договору, передбачених
діючим законодавством.

Із зазначених вище підстав судом не
приймаються як належні докази і не
кладуться в основу рішення в якості
письмових доказів: копія заповіту
ОСОБА_3 від 21.04.2012 р. (а.с.187), копії
документів про витрати відповідача на
поховання ОСОБА_3 (а.с.188-189), копія
трудової книжки, в серії НОМЕР_4
виписаної на ім'я відповідача 14.04.1997 р.
(а.с.206-222), оскільки, в сенсі положень ч.1
ст. 58 ЦПК України вони не містять
інформації щодо предмету доказування
по зазначеній цивільній справі.

При цьому слід зауважити, що на час
складання ОСОБА_3 заповіту 21.04.2012 р.,
квартира АДРЕСА_1 вже вибула з її
власності.

Оскільки, судом встановлено, що сторони
з 11.12.1999 р. по 04.08.2009 р. перебували у
зареєстрованому шлюбі, а квартиру було
придбано 09.08.2006 р., тобто під час
перебування сторін у зареєстрованому
шлюбі, не зважаючи на той факт, що
договір купівлі - продажу квартири та
його наступну реєстрацію було
проведено лише на ім'я відповідача,
зазначена квартира, в сенсі положень ч.1
ст. 60 Сімейного кодексу України,
належить сторонам на праві спільної
сумісної власності.

На підставі викладеного суд приходить
до висновку, що вимоги позивача в
частині визнання квартири АДРЕСА_1
спільною сумісною власністю сторін,
ґрунтуються на законі і підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 69 Сімейного
кодексу України, дружина і чоловік
мають право на поділ майна, що належить
їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст. 70 Сімейного
кодексу України, у разі поділу майна, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.2 ст.372 Цивільного
Кодексу України, у разі поділу майна,
що є у спільній сумісній власності,
вважається, що частки співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними або законом.

Відповідачем не надано суду
переконливих доказів, що існують
підстави, відповідно до яких його
частка в зазначеній квартирі може бути
збільшена.

Також відповідачем не надано суду
доказів з приводу оскарження вартості
майна.

На підставі викладеного, враховуючи
наведене вище, суд приходить до
висновку, що частки сторін в квартирі
АДРЕСА_1 є рівними і вимоги позивача в
частині визнання за нею права
власності на ? частину квартири, також
ґрунтуються на законі і підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Звертаючись до суду із позовом, поряд з
іншими вимогами, позивач просить суд
зобов'язати комунальне підприємство
«Стахановське бюро технічної
інвентаризації» зареєструвати за
позивачем право власності на ? частину
квартири, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, статус якого позивачем
визначено в якості 3-ї особи з боку
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору.

Завданням цивільного судочинства,
відповідно до ст. 1 ЦПК України, є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

В сенсі положень ст. 30 ЦПК України,
особа, яка порушує, невизнає або
оспорює права іншої особи, виступає в
цивільному процесі в якості
відповідача.

Право заміни неналежного відповідача
належним чи залучення до участі у
справі співвідповідача, відповідно до
вимог ст. 33 ЦПК України, віднесено
законодавцем тільки до повноважень
позивача. Інші учасники судового
процесу не наділені законним право
проводити заміну відповідача чи
залучати певну фізичну чи юридичну
особу до участі у справі в якості
відповідача чи співвідповідача.

Від позивача та її представника
клопотання з приводу залучення до
участі у справі комунального
підприємства «Стахановське бюро
технічної інвентаризації» в якості
співвідповідача, з метою покладання на
нього обов'язків вчинити певні дії, до
суду не надходили.

У суду законних підстав, в силу ст. 33 ЦПК
України, самостійно проводити таку
заміну, не має.

Крім того, з 01.01.2013 р. реєстрація прав
власності на нерухоме майно,
відповідно до Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень"
здійснюється органом державної
реєстрації прав при Стахановському
міському управлінні юстиції
Луганської області.

Таким чином, звертаючись до суду з
вимогою про зобов'язання 3-ї особи з
боку відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору -
комунального підприємства
«Стахановське бюро технічної
інвентаризації» здійснити певні дії з
приводу реєстрації права власності
позивача на частину квартири, позивач
та її представник обрали не вірний
спосіб захисту права позивача.

Оскільки вимоги позивача судом
задоволені і нею документально
підтверджено сплату судового збору, з
відповідача на користь позивача слід
стягнути 129,03 грн. в рахунок
відшкодування судового збору і 120 грн. в
рахунок відшкодування витрат на
інформаційно - технічне забезпечення
розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 368 ч.3, 372 ч.2, 626 ч.1, 640 ч.3,
657 ЦК України; ст.ст. 60 ч.1, 2, 69 ч.1, 70 ч.1
Сімейного кодексу України; ст.ст.1, 10, 11,
30, 33, 38, 58, 60, 61 ч.3, 88 ч.1, 158 ч.2, 212-215, 292, 294 ЦПК
України, суд,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Визнати квартиру АДРЕСА_1, придбану за
ціною 12 903 грн. спільною сумісною
власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1.

В задоволенні вимог ОСОБА_2 про
зобов'язання комунального
підприємства «Стахановське бюро
технічної інвентаризації»
зареєструвати за ОСОБА_2 право
власності на ? частину квартири
АДРЕСА_1, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 129,03
грн. в рахунок відшкодування
сплаченого судового збору і 120 грн. в
рахунок відшкодування витрат на
інформаційно - технічне забезпечення
розгляду справи.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на апеляційне
оскарження, якщо апеляційну скаргу
подано не було. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржено протягом 10
днів, з дня його проголошення, а
особами, які приймали участь у справі,
але були відсутніми під час його
проголошення, протягом 10 днів, з дня
отримання його копії, шляхом подання
апеляційної скарги до апеляційного
суду Луганської області через
Стахановський міський суд Луганської
області.

Головуючий

Шаргаровська В.І.