КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №2н-977/2010
Провадження № 6/552/255/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.06.2014 року Київський районний суд
м. Полтави у складі:

головуючого судді Шаповал Т.В.

при секретарі Лавріненко О.А.

розглянувши подання Київського
відділу державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_1
у праві виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И В :

Київський відділ державної
виконавчої служби Полтавського
міського управління юстиції звернувся
до суду з поданням про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_1

Вказував, що на примусовому
виконанні у відділі знаходиться
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого документу про
стягнення аліментів з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 на утримання сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розміні 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісячно до
досягнення дитиною повноліття.

Зазначав, що ОСОБА_1 протягом
тривалого часу ухиляється від
виконання рішення суду, не реагує та
ігнорує численні виклики та
повідомлення державного виконавця про
обов'язок з'явитися до відділу ДВС і
надати підтверджуючі документи про
виконання останнім вищевказаного
рішення суду.

Просив суд тимчасово обмежити
ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Суд розглянувши матеріали
подання, приходить до наступних
висновків.

Статтею 377-1 ЦПК України
передбачено, що питання про тимчасове
обмеження боржника - фізичної особи або
керівника боржника - юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Як вбачається з наданих до суду
матеріалів, в провадженні державного
виконавця знаходиться виконавче
провадження з примусового виконання
судового наказу Київського районного
суду м. Полтави про стягнення аліментів
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розміні 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісячно до
досягнення дитиною повноліття.

Наданими до суду матеріалами
встановлено, що ОСОБА_1 свідомо
ухиляється від виконання судового
рішення.

За нормами Конституції України
судові рішення ухвалюються судами
іменем України і є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Згідно з нормами ст. 6 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод кожен має
право на справедливий і публічний
розгляд його справи упродовж розумного
строку незалежним і безстороннім
судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини
наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує
кожному право порушити в суді чи
відповідному органі будь-який позов,
який стосується його цивільних прав та
обов'язків; таким чином, пункт
передбачає "право на суд", одним з
аспектів якого є право доступу до суду,
тобто право порушувати в судах позов
для вирішення цивільного спору. Однак
це право було б ілюзорним, якби
національна правова система Високої
Договірної Сторони дозволяла, щоб
остаточне, обов'язкове для виконання
судове рішення залишалося невиконаним,
на шкоду будь-якій стороні. Важко
уявити собі ситуацію, якби пункт 1
статті 6 докладно описував процедурні
гарантії, які надано сторонам у спорі, -
справедливість, відкритість і
оперативність проваджень, - і не
передбачав би гарантій виконання
судових рішень; тлумачення статті 6 як
положення, що лише гарантує право на
звернення до суду та проведення
судового розгляду, могло б призвести до
ситуації, несумісної з принципом
верховенства права, який Високі
Договірні Сторони зобов'язалися
поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже,
виконання судового рішення має
розглядатися як невід'ємна частина
"судового процесу" для цілей статті 6
(див. "Горнсбі проти Греції", Reports of Judgments
and Decisions, 1997-II, с. 510, п. 40).

Як вбачається з подання, ОСОБА_1
від виконання судового рішення
ухиляється, має місце свідоме
невиконання рішення суду.

Відповідно до п.5 ч. 1, ч. 2 ст.6
Закону України «Про порядок виїзду з
України та вїзду в Україну громадян
України» громадянинові України, який
має паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадку, коли він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи), - до
виконання зобов'язань.

За таких обставин, враховуючи, що
ОСОБА_1 ухиляється від виконання
судового рішення, суд приходить до
висновку, що подання державного
виконавця підлягає задоволенню.

Необхідно тимчасово обмежити
ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає АДРЕСА_1),
громадянина України, у праві виїзду
за межі України до виконання
зобов»язань з виконання рішення
Київського районного суду м. Полтави
про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 на утримання сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розміні 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісячно до
досягнення дитиною повноліття.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України,
-

У Х В А Л И В :

Подання задовольнити.

Тимчасово обмежити ОСОБА_1 (
ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає АДРЕСА_1),
громадянина України, у праві виїзду
за межі України до виконання
зобов»язань з виконання рішення
Київського районного суду м. Полтави
про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 на утримання сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розміні 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісячно до
досягнення дитиною повноліття.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Полтавської області
через Київський районний суд м. Полтави
шляхом подачі в 5-денний термін
апеляційної скарги.

Головуючий
Т.В.Шаповал