Провадження № 2/234/46/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2014 р.
м. Краматорськ

Краматорський міський суд
Донецької області у складі

головуючого судді
Нейло І.М.

при секретарях
Калугіної А.П., Товмасян І.А.,
Ткачової А.О.

за участю позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

представника відповідача
Сірко С.О.

представника третьої особи
Пахомової С.І.

розглянувши у відритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Донбаського
міжрегіонального центру професійної
реабілітації інвалідів у м.
Краматорську Донецької обл. третьої
особи директора Донбаського
міжрегіонального центру професійної
реабілітації інвалідів у м.
Краматорську Донецької області
Фоміної Світлани Олександрівни про
поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу,-

В С Т
А Н О В И В:

30 серпня 2013 року позивачка
ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним
позовом до відповідача Донбаського
міжрегіонального центру професійної
реабілітації інвалідів у м.
Краматорську, який уточнила 22.10.2013 року
/а.с. 153/. Позов обґрунтувала тим, що з
01.08.2012 працювала у відповідача на
посаді практичного психолога. Під час
роботи у неї виникли особисті
конфліктні взаємовідносини з
директором Донбаського
міжрегіонального центру професійної
реабілітації інвалідів у м.
Краматорську Фоміною С.О. Наказом
відповідача від 25.07.2013 № 53 було
накладено дисциплінарне стягнення за
систематичне порушення трудової
дисципліни. Наказом відповідача №17-К
від 01.08.2013 була звільнена на підставі п.
3 ст.40 КЗпП України за систематичне
невиконання без поважних причин
обов'язків, покладених трудовим
договором та правилами внутрішнього
трудового розпорядку. Вважає
звільнення не законним з підстав, що
відповідач в наказі про звільнення не
зазначив за які саме порушення її було
звільнено, не ознайомили з актами про
порушення трудової дисципліни, які
зазначені в наказі про звільнення, не
відбиралися пояснення стосовно
порушень, не ознайомлювали з
розпорядженням про щоденний супровід
слухачів. Вважає, що дійсною підставою
для накладення дисциплінарних
стягнень були не порушення трудової
дисципліни а особисті конфліктні
відносини з директором Фоміною С.О.,
які виникали під час роботи у зв'язку з
її принциповою позицією щодо умов
праці. Вважає, що неправомірні дії
відповідача привели до її моральних
страждань, а саме втрати душевного
спокою, постійного перебування у
роздратованому стані та відсутності
засобів для належного рівня життя.
Моральну шкоду оцінює у 3000 грн.

У судовому засіданні позивачка та
її представник позов позовні вимоги
підтримали. Позивачка просила:
скасувати наказ Донбаського
міжрегіонального центру професійної
реабілітації інвалідів у м.
Краматорську Донецької обл. № 53 від
25.07.2013; скасувати наказ Донбаського
міжрегіонального центру професійної
реабілітації інвалідів у м.
Краматорську Донецької обл. № 17-к від
01.08.2013; поновити її на роботі
практичного психолога Донбаського
міжрегіонального центру професійної
реабілітації інвалідів у м.
Краматорську Донецької області;
стягнути з відповідача на її користь
середній заробіток за час вимушеного
прогулу; стягнути з відповідача на її
користь моральну шкоду у сумі 3000 грн.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнала та в судовому
засіданні пояснила, що в Донбаському
міжрегіональному центрі професійної
реабілітації інвалідів у м.
Краматорську профспілка відсутня.
ОСОБА_1 працювала в центрі професійної
реабілітації інвалідів у м.
Краматорську на посаді практичного
психолога з 01.08.2013. Згідно наказу від
25.12.2012 року № 88 за допущені недоліки в
роботі, невиконання розпоряджень
директора практичному психологу
ОСОБА_1 було оголошено догану. Наказом
Донбаського міжрегіонального центру
професійної реабілітації інвалідів у
м. Краматорську від 25.07.2013 року № 53
ОСОБА_1 за нездійснення супроводу
слухачів, незадовільну роботу та
недовіру з боку слухачів-інвалідів
ОСОБА_1 знов притягнуто до
дисциплінарної відповідальності.
Наказом від 01.08.2013 року № 17-к центру
професійної реабілітації інвалідів
від 25.07.2013 року № 53 на підставі п.3 ст. 40
КЗпП України з ОСОБА_1 був припинений
трудовий договір за систематичне
невиконання без поважних причин
обов'язків, покладених на практичного
психолога трудовим договором та
правилами внутрішнього трудового
розпорядку встановлених актами та
доповідними записками. Вважає, що
звільнення ОСОБА_1 було проведено
відповідно до вимог законодавства,
тому просила в позовних вимогах
відмовити.

Представник третьої особи в
судовому засіданні пояснив, що робота
позивача як психолога не задовольнила
адміністрацію центру професійної
реабілітації інвалідів. Позивачка в
період своєї роботи неодноразово
допускала неналежну поведінку по
відношенню як до інвалідів так і до
керівника центру, вважає, що ОСОБА_1
було звільнено правомірно.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судовому
засіданні пояснили, що проходила
навчання в центрі професійної
реабілітації інвалідів і у них не було
зауважень до роботи психолога ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_9 в судовому
засіданні пояснила, що працює на посаді
бухгалтера центру професійної
реабілітації інвалідів. Була присутня
під час конфліктів між ОСОБА_1 та
керівником Фоміною С.О. під час яких
позивачка допускала зухвалу та
некоректну поведінку по відношенню до
керівника Фоміної С.О. у присутності
інших осіб. Деякі слухачі-інваліди
висловлювали небажання займатися з
ОСОБА_1.

Сідок ОСОБА_10 в судовому засіданні
пояснила, що працює на посаді
начальника відділу центру професійної
реабілітації інвалідів та була
безпосереднім керівником ОСОБА_1 під
час роботи якої встановлені
неодноразові порушення та
незадовільну роботу. Після
встановлених ОСОБА_1 порушень
складала службові записки на підставі
яких позивачка притягалась до
дисциплінарної відповідальності.
Позивачка відмовлялась надавати
пояснення щодо виявлених порушень.

Свідок ОСОБА_11 в судовому
засіданні пояснила, що працює
комірником в центрі професійної
реабілітації інвалідів та до її
обов'язків входить ведення графіку
супроводження співробітниками центру
інвалідів з фізичними вадами. Згідно
розпорядження директора Донбаського
міжрегіонального центру професійної
реабілітації інвалідів від 15.05.2012, з
яким позивачка була ознайомлена,
працівники центру повинні надавати
допомогу інвалідам у пересуванні по
центру професійної реабілітації
інвалідів але позивачка супроводження
інвалідів не здійснювала у зв'язку з
чим складала службові записки.

Заслухавши сторін, представника
третьої особи, проаналізувавши зібрані
у справі докази, суд вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом
директора Донбаського
міжрегіонального центру професійної
реабілітації інвалідів у м.
Краматорську від 01.08.2012 була прийнята
за строковим трудовим договором на
один місяць ОСОБА_1 на посаду
практичного психолога. Наказом
директора від 01.09.2012 було продовжено
роботу ОСОБА_1 на посаді практичного
психолога на невизначений строк./а.с. 4/.

Директором Донбаського
міжрегіонального центру професійної
реабілітації інвалідів у м.
Краматорську 03.08.2012 було затверджено
посадову інструкцію практичного
психолога з якою позивачка була
ознайомлена після працевлаштування, що
не заперечувалось сторонами в судовому
засіданні. /а.с.67-69/.

Наказом директора Донбаського
міжрегіонального центру професійної
реабілітації інвалідів у м.
Краматорську від 25.12.2012 № 88, ОСОБА_1 за
допущені недоліки в роботі,
невиконання розпоряджень директора
оголошено догану. Підставою до
притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної
відповідальності була доповідна
записка працівника центру професійної
реабілітації інвалідів ОСОБА_10 від
12.12.2012 згідно якої позивачка була
відсутня на індивідуальній
консультації в групі ОКН 01/12, згідно
затвердженого графіку. Також підставою
для притягнення ОСОБА_1 до
дисциплінарної відповідальності
зазначено невиконання нею
розпорядження директора від 22.12.2012 №
01-14/70-12 згідно якого керівник зажадала
від позивачки пояснення стосовно
виявленого порушення, надати яке
позивачка відмовилась. Відповідачка
була ознайомлена з зазначеним наказом
про притягнення її до дисциплінарної
відповідальності /а.с. 88 - 93/.

Суд вважає, що наказ директора
Донбаського міжрегіонального центру
професійної реабілітації інвалідів у
м. Краматорську від 25.12.2012 № 88 про
притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної
відповідальності не можна вважати
законним враховуючи, що відповідач не
вказав в цьому наказі конкретні факти
порушень, коли саме ці порушення мали
місце. Наказ носить узагальнюючий
характер і не підтверджений датою та
фактами порушень. Крім того не може
бути підставою для притягнення до
дисциплінарної відповідальності
відмова від надання пояснень щодо
виявлених порушень оскільки згідно ч.1
ст. 149 КЗпП України це є правом а не
обов'язком працівника.

Розпорядженням директора
Донбаського міжрегіонального центру
професійної реабілітації інвалідів у
м. Краматорську від 15.05.2012 р. № 01-14/12/1-12
про щоденний супровід слухачів, на
працівників центру покладені обов'язки
щодо здійснення допомоги
слухачам-інвалідам під час їх
пересування в приміщенні навчального
закладу. /а.с. 101/.

Суд критично ставиться до
заперечень позивачки, що вона не була
ознайомлена з розпорядженням
директора Донбаського
міжрегіонального центру професійної
реабілітації інвалідів у м.
Краматорську від 15.05.2012 про щоденний
супровід слухачів оскільки згідно
службових записок комірника центру
ОСОБА_11 від 01.08.2012 ОСОБА_1 була
ознайомлена з вказаним розпорядженням
та знайомилась з графіком
супроводження слухачів-інвалідів про
що свідчать її підписи /а.с. 100, 204/.

Наказом директора Донбаського
міжрегіонального центру професійної
реабілітації інвалідів у м.
Краматорську від 25.07.2013 № 53 ОСОБА_1
оголошено догану за систематичне
порушення трудової дисципліни. Згідно
наказу, підставою для притягнення
відповідачки до дисциплінарної
відповідальності було: не здійснення
супроводу слухачів - інвалідів згідно
графіку на липень 2013р.; встановлені
факти систематичного порушення
трудової дисципліни за результатом
перевірки позивачки за період з 01.08.2012
по 22.07.2013; та у зв'язку зі зверненням
слухачів - інвалідів від 25.07.2012 оскільки
їм не комфортно працювати з
психологічними методами та заходами
які використовувались ОСОБА_1 та вона
не викликала у них довіри. /а.с.70/.

За кожне з виявлених порушень
керівник центру професійної
реабілітації інвалідів Фоміна С.А.
зажадала від позивачки пояснень від
надання яких ОСОБА_1 відмовилась /а.с. 201,
85, 80, 83, 86, 84, 71/.

Відповідачку двічі
ознайомлювали з наказом від 25.07.2013 № 53
про притягнення її до дисциплінарної
відповідальності, а саме 25.07.2013 та 26.07.2013
/а.с. 72, 87/.

За змістом ст. 139 КЗпП України
працівники зобов'язані працювати чесно
і сумлінно, своєчасно і точно
виконувати розпорядження власника або
уповноваженого ним органу, додержувати
трудової і технологічної дисципліни,
вимог нормативних актів про охорону
праці, дбайливо ставитися до майна
власника, з яким укладено трудовий
договір.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України
за порушення трудової дисципліни до
працівника може бути застосовано
тільки один з таких заходів стягнення:
1) догана; 2) звільнення.

Строк і порядок застосування
дисциплінарного стягнення передбачено
ст. ст. 148, 149 КЗпП України.

Дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці.
Дисциплінарне стягнення не може бути
накладене пізніше шести місяців з дня
вчинення проступку.

До застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення. За кожне порушення
трудової дисципліни може бути
застосовано лише одне дисциплінарне
стягнення.

При обранні виду стягнення власник
або уповноважений ним орган повинен
враховувати ступінь тяжкості
вчиненого проступку і заподіяну ним
шкоду, обставини, за яких вчинено
проступок, і попередню роботу
працівника. Стягнення оголошується в
наказі (розпорядженні) і
повідомляється працівникові під
розписку.

Аналіз вказаних норм трудового
права дає підстави для висновку, що
дисциплінарні стягнення
застосовуються у разі порушення саме
трудової дисципліни, тобто невиконання
або неналежне виконання працівником
трудових обов'язків.

В наказі директора Донбаського
міжрегіонального центру професійної
реабілітації інвалідів у м.
Краматорську від 25.07.2013 № 53 однією з
підстав притягнення позивачки до
дисциплінарної відповідальності було
зазначено як не комфортність слухачам
- інвалідам роботи з психологічними
методами та заходами які
використовувались ОСОБА_1 та вона не
викликала у них довіри, що не є
порушенням трудової дисципліни а
стосується професійної кваліфікації
позивача за рівень якої не передбачена
дисциплінарна відповідальність.

Суд вважає, що наказ директора
Донбаського міжрегіонального центру
професійної реабілітації інвалідів у
м. Краматорську від 25.07.2013 № 53 про
притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної
відповідальності не можна вважати
законним враховуючи, що відповідач
однією з підстав притягнення ОСОБА_1 до
дисциплінарної відповідальності
зазначив незадоволеність якістю
проведеного заняття з слухачами -
інвалідами, що не є дисциплінарним
порушенням.

Наказом № 17-к від 01 серпня 2013 року
позивачка була звільнена за п.3 ст.40
КЗпП України. Підставою для
звільнення позивачки зазначено: "За
систематичне невиконання без поважних
причин обов'язків покладених на
практичного психолога трудовим
договором та правилами внутрішнього
трудового розпорядку» /а.с.5/.

Згідно вказаного наказу підставою
для звільнення позивачки було те, що
ОСОБА_1 раніше притягувалась до
дисциплінарної відповідальності за
систематичне порушення трудової
дисципліни за наказом від 25.07.2013 року №
53 та допустила чергові дисциплінарні
проступки, а саме:

- згідно акту від 25.07.2013 відмовилась
від надання письмових пояснень
стосовно заяви слухачів - інвалідів
від 25.07.2012 оскільки їм не комфортно
працювати з психологічними методами та
заходами які використовувались ОСОБА_1
та вона не викликала у них довіри / 71, 84/;

- згідно акту від 26.07.2013 перед
початком святкування випуску
слухачів-інвалідів позивачка поводила
себе не етично, а саме порвала квіти,
розсипала землю з квітів та кидала ними
по залу та в директора, на зауваження
директора та колег не реагувала /а.с.77/;

- згідно доповідної записки від
29.07.2013 № 01-14/44-13 ОСОБА_1 не надала
обов'язкову документацію практичного
психолога, не надані психологічні
карти слухачів, не заповнений вихідний
контроль в індивідуальних планах
реабілітації слухачів /а.с.73/

- згідно акту від 29.07.2013 ОСОБА_1
поводила себе не етично по відношенню
до директора, погрожувала влаштувати
бійку, штовхала директора та кидала
документи на підлогу на зауваження не
реагувала; /а.с.75/;

- згідно акту від 31.07.2013 позивачка
31.07.2013 об 11 год. 45 хв. не перебувала на
робочому місці, /а.с. 76/;

- згідно акту від 01.08.2013 позивачка
була відсутня на робочому місці 31.07.2013
р. /а.с.217/.

Відповідно до п.3 ч.1 статті 40 КЗпП
України, трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку систематичного
невиконання працівником без поважних
причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівника раніше
застосовувалися заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення.

Згідно ч. 3 статті 149 КЗпП України,
при обранні виду стягнення власник або
уповноважений ним орган повинен
враховувати ступінь тяжкості
вчиненого проступку і заподіяну ним
шкоду, обставини, за яких вчинено
проступок, і попередню роботу
працівника.

Відповідно до п. 23 Постанови
Пленуму Верховного суду України №9 від
06.11.1992 року "Про практику розгляду
судами трудових спорів", за
передбаченими п.3 ст. 40 КЗпП України
підставами працівник може бути
звільнений лише за проступок на роботі,
вчинений після застосування до нього
дисциплінарного або громадського
стягнення за невиконання без поважних
причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку. У
таких випадках враховуються ті заходи
дисциплінарного стягнення, які
встановлені чинним законодавством і не
втратили юридичної сили за давністю
або зняті достроково (ст.151 КЗпП), і ті
громадські стягнення, які застосовані
до працівника за порушення трудової
дисципліни у відповідності до
положення або статуту, що визначає
діяльність громадської організації, і
з дня накладення яких до видання наказу
про звільнення минулого не більше
одного року.

Із вищевказаних норм випливає, що
розірвання трудового договору на
підставі п. 3 ч.1 статті 40 КЗпП України
проводиться із врахуванням ступеня
тяжкості вчиненого проступку і
заподіяної ним шкоди, обставин, за яких
вчинено проступок, і попередньої
роботи працівника, і лише у разі
сукупності таких умов: порушення має
стосуватись обов'язків, які є
складовими трудової функції
працівника, чи випливати з правил
внутрішнього трудового розпорядку;
невиконання чи неналежне виконання
працівником трудових обов'язків має
бути винним, скоєним без поважних
причин умисно або з необережності.

Згідно наказу № 17-к від 01 серпня
2013 року «Про припинення трудового
договору», позивачу ставиться у вину
відмова від надання письмових
пояснень стосовно заяви слухачів -
інвалідів від 25.07.2012 /а.с.71/, що згідно ч.1
ст. 149 КЗпП є правом а не обов'язком
працівника.

Згідно двох актів складених
працівниками відповідача від 26.07.2013 та
29.07.2013 підставами притягнення ОСОБА_1 до
дисциплінарної відповідальності
вказана зухвала та неетична поведінка
позивачки по відношенню до директора
центру професійної реабілітації
інвалідів у присутності інших осіб
/а.с. 75, 77/. Суд вважає, що зазначені
порушення не стосуються обов'язків,
трудових функцій працівника та правил
трудового розпорядку а є оцінкою її
поведінки стосовно якої рішення
приймається згідно п.3 ч.1 ст. 41 КЗпП
України. (Пленум Верховного Суду
України абз. 3 п. 28 постанови від 6
листопада 1992 року № 9).

Посилаючись наказі № 17-к від 01
серпня 2013 року про звільнення на
систематичне порушення без поважних
причин функціональних обов'язків та
правил внутрішнього розпорядку роботи,
відповідач, всупереч вимог п.3 ч. 1 ст. 40
КЗпП України, не навів конкретних
фактів порушень, які склали систему, не
вказав, коли вони скоєні працівником, а
обмежився загальним посиланням на акти
про порушення, що також свідчить про
незаконність даного наказу.

Виходячи з наведеного та
враховуючи, що в матеріалах справи
відсутні докази відібрання від
позивачки пояснень за порушення
зазначені в наказі директора
Донбаського міжрегіонального центру
професійної реабілітації інвалідів у
м. Краматорську № 17-к від 01 серпня 2013
року, суд приходить до висновку, що у
відповідача не було підстав для
звільнення позивачки за п.3 ч. 1 ст. 40
КЗпП України, оскільки всі накази, які
начебто складали систему, є
незаконними, а тому і саме звільнення
позивачки є незаконним і вона підлягає
поновленню на роботі на посаді
практичного психолога.

Згідно ст. 237 - 1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

В ході судового засідання
позивачем було доведено, що в ході
неправомірних дій з боку Донбаського
міжрегіонального центру професійної
реабілітації інвалідів у м.
Краматорську позивачка отримала
моральну шкоду, яка виразилась у втраті
душевного спокою та відсутності
засобів для належного рівня життя. При
таких обставинах, з оцінкою моральної
шкоди на суму 3000 гривень суд не
погоджується і вважає за необхідним
стягнути з відповідача моральну шкоду
в сумі 700 гривень.

Оскільки позивачку звільнено
без законних підстав вона підлягає
поновленню на роботі, а рішення суду в
цій частині відповідно до п. 4 ч.1 ст. 367
ЦПК України, ч.5 ст.235 КЗпП України
підлягає негайному виконанню.

Відповідно до Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 року
№100 з наступними змінами, суд, для
обчислення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, виходить з
заробітної плати позивача за останні
два місяці, що передували звільненню.

З матеріалів справи вбачається,
що за червень та липень 2013 р. заробітна
плата позивачки склала відповідно 1072, 30
грн. та 1017, 06 грн. /а.с. 207/.

Середньоденна заробітна плата
позивача складає 50, 96 грн. (1072,30 грн. +
1017,06 грн. : 41 робочих днів).

Період вимушеного прогулу з
02.08.2013 по 22.05.2014 включно становить 202
робочих днів.

Заробітна плата за час
вимушеного прогулу, яка підлягає
стягненню з Донбаського
міжрегіонального центру професійної
реабілітації інвалідів у м.
Краматорську на користь позивачки,
становить 10293 грн. 92 коп., виходячи з
розрахунку 50 грн. 96 коп. х 202 робочих
днів.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 367 ЦПК
України, рішення в частині стягнення
заробітної плати за один місяць в
розмірі 1061 грн. 23 коп. підлягає
негайному виконанню.

Також з відповідача на користь
Державного бюджету необхідно стягнути
витрати з судового збору, від сплати
якого позивачка звільнена.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 209, 213, 215
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1 до Донбаського
міжрегіонального центру професійної
реабілітації інвалідів у м.
Краматорську Донецької обл. про
поновлення на роботі та стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, задовольнити частково.

Визнати незаконним притягнення
ОСОБА_1, практичного психолога
Донбаського міжрегіонального центру
професійної реабілітації інвалідів у
м. Краматорську Донецької обл., до
дисциплінарної відповідальності на
підставі наказу Донбаського
міжрегіонального центру професійної
реабілітації інвалідів у м.
Краматорську Донецької обл. № 53 від
25.07.2013.

Визнати незаконним звільнення
ОСОБА_1 практичного психолога
Донбаського міжрегіонального центру
професійної реабілітації інвалідів у
м. Краматорську Донецької обл. на
підставі наказу Донбаського
міжрегіонального центру професійної
реабілітації інвалідів у м.
Краматорську Донецької обл. № 17-К від
01.08.2013.

Поновити ОСОБА_1 на посаді
практичного психолога Донбаського
міжрегіонального центру професійної
реабілітації інвалідів у м.
Краматорську Донецької області.

Стягнути з Донбаського
міжрегіонального центру професійної
реабілітації інвалідів у м.
Краматорську Донецької облвсті на
користь ОСОБА_1 середній заробіток за
час вимушеного прогулу в сумі 10293 грн. 92
коп. та моральну шкоду в сумі 700 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Донбаського
міжрегіонального центру професійної
реабілітації інвалідів у м.
Краматорську Донецької області в
доход держави 261 грн. 40 коп. судового
збору з позовних вимог майнового
характеру та 261 грн. 40 коп. з позовних
вимог щодо відшкодування моральної
шкоди.

Допустити негайне виконання
рішення суду в частині поновлення
ОСОБА_1 на роботі та стягнення
заробітної плати за один місяць в
розмірі 1061 грн. 23 коп.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Донецької області
через суд м. Краматорська протягом
десяти днів від дня його проголошення.

Суддя І. М. Нейло