СУД МІСТА КИЄВА
вул. Солом»янська, 2-А
Справа № 22- ц/ 796/2783 /2014 р.
Головуючий у 1 інстанції - Бартащук Л.П.
Доповідач - Мараєва Н.Є.
28.05.2014 р. колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м.Києва в складі :
Головуючого - Мараєвої Н.Є.,
Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.
При секретарі - Онищенко О.С.
Розглянули у відкритому судовому
засіданні в м.Києві
Цивільну справу за апеляційними
Представників ОСОБА_1 та ОСОБА_2
на рішення Дніпровського районного
суду м.Києва від 18.12.2013 р.
в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
про стягнення боргу
заслухавши доповідь судді Мараєвої
Н.Є., пояснення осіб, які з"явилися,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів, -
В с т а н о в и л а :
Рішенням Дніпровського районного суду
м.Києва від 18.12.2013 р. частково
задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
ОСОБА_3 про стягнення боргу, а саме :
стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
борг в сумі 23 659,28 грн. та судові
витрати; в задоволенні решти позовних
вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі на зазначене
рішення представник позивача просить
скасувати це рішення в частині відмови
у задоволенні позовних вимог та
постановити нове рішення, яким позов
задовольнити в повному обсязі;

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_1 просить скасувати рішення та
постановити нове, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі та закрити провадження по
справі.

В апеляційних скаргах посилалися на
його незаконність, зокрема, що суд
неповно з"ясував обставини справи, не
дав належної оцінки доказам, порушив
норми матеріального і процесуального
права.

Апеляційні скарги не підлягають
задоволенню з таких підстав.

Постановлюючи рішення суд виходив,
зокрема, з того, що відповідачка не
виконувала своїх зобов»язань за
договором позики від 7.08.2009 р., а тому,
дійшов висновку про задоволення
позову в цій частині та відмовив у
задоволенні решти позовних вимог, які
не знайшли свого підтвердження в
судовому засіданні.

Такі висновки суду відповідають
вимогам закону, підтверджуються
матеріалами справи.

Як вбачається з матеріалів справи і
встановлено судом, рішенням
Дніпровського районного суду м. Києва
від 23.04.2013 р. у справі за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_1, 3-особа Приватний нотаріус
КМНО ОСОБА_5 про стягнення боргу за
договором позики, яке набрало законної
сили, 26.03.2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1
було укладено договір позики грошових
коштів, посвідчений приватним
нотаріусом КМНО ОСОБА_5

Згідно умов цього договору позики
позикодавець ОСОБА_4 передав у
власність позичальника ОСОБА_1 грошові
кошти в сумі 469650,00 грн., що на момент
укладення договору за офіційним курсом
НБУ еквівалентно 93 000,00 дол.США, а
позичальник зобов»язується повернути
позикодавцеві таку ж суму у строк до
25.03.2009 р.

Грошові кошти, які є предметом цього
договору, передані позикодавцем та
одержані позичальником до підписання
цього договору. Цей договір укладено за
згодою чоловіка позичальника та за
згодою чоловіка позикодавця, що
підтверджено письмовими заявами
останніх від 26.03.2008 року.

01.05.2009 р. ОСОБА_1 написано
розписку-зобов'язання на ім'я ОСОБА_2,
відповідно до якої ОСОБА_1 підтверджено
отримання 25.03.2008 р. від ОСОБА_2 грошових
коштів в сумі 93 000,00 дол.США для власних
потреб.

Вказану суму грошових коштів ОСОБА_2 на
прохання ОСОБА_1 отримав у ВАТ
«Універсал Банк» на своє ім'я під
заставу своєї квартири.

Згідно договору ОСОБА_1 взяла на себе
зобов'язання повернути позику в сумі 93
000,00 доларів США до 25.03.2009 року.

У зв'язку з неповерненням у строк до
25.03.2009 року позичених грошових коштів в
сумі 93 000, 00 дол.США, ОСОБА_1 взяла на себе
зобов'язання та гарантувала повернення
у найкоротший строк, але не пізніше
25.03.2010 р., в повному обсязі та безумовно
погасити заборгованість.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Оскільки, судовим рішенням, яке набрало
законної сили, встановлено факт
наявних між ОСОБА_1 як боржником, з
одного боку та ОСОБА_4 як кредитором,
яка вчиняла певні дії особисто та
через свого чоловіка - ОСОБА_2, з другого
боку, правовідносин позики, предметом
яких є грошові кошти, отримані ОСОБА_1 в
сумі 93 000 дол. США., дана оцінка
розписці-зобов'язанню від 01.05.2009 р., як
доказу отримання ОСОБА_1 грошових
коштів 25.03.2008 р. саме за договором
позики грошових коштів від 26.03.2008 р.,- то
суд першої інстанції правильно дійшов
до висновку про необґрунтованість
доводів позивача про наявність
боргових зобов'язань ОСОБА_1 перед
ОСОБА_2 (позивачем у даній справ) в сумі
93 дол.. США на підставі розписки -
зобов'язання від 01.05.2009 р.

Згідно ч.1 ст. 543 ЦК України, - у разі
солідарного обов'язку боржників
кредитор має право вимагати виконання
обов'язку частково або в повному обсязі
як від усіх боржників разом, так і від
будь -кого з них окремо.

Суд також правильно вважав, що
посилаючись на солідарний обов'язок
ОСОБА_3 відповідати за зобов'язаннями
ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 чи ОСОБА_4, позивач
не довів той факт, що ОСОБА_3 є
поручителем.

Згідно п.8 розписки-зобов'язання від
01.05.2008 р., яким передбачено, що у випадку
невиконання обов'язків ОСОБА_1 її
спадкоємці ОСОБА_3 та ОСОБА_6
зобов'язані повернути борг ОСОБА_2 чий
його спадкоємцям, не підтверджує факт
укладення між сторонами договору
поруки і не може бути підставою для
висновку про те, що зобов'язання ОСОБА_1
забезпечене порукою.

З урахуванням викладеного, суд першої
інстанції обгрунтовано дійшов до
висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3
про солідарне стягнення боргу в сумі 93
000 дол. США, що складає еквівалент 743 349,
00 грн. та 3% річних в розмірі 66 901, 41 грн.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, на
підтвердження укладання договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Суд правильно вважав, що розпискою від
07.08.2009 р. підтверджується той факт, що
ОСОБА_1 отримала в борг від ОСОБА_2
грошові кошти в сумі 2960 дол. США, які
зобов'язалася повертати щомісячно.

Таким чином, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на
підставі зазначеної розписки виникли
правовідносини позики.

Згідно ч.1 ст.104 ЦК України, позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідач ОСОБА_1 не надала суду
належних доказів повернення нею ОСОБА_2
отриманих у борг грошей у сумі 2960
дол.США.

Тому, суд правильно дійшов висновку
про обгрнутованість позовних вимог в
частині стягнення боргу в сумі 2960
дол.США, що еквівалентно 23659,28 грн. та
задоволення позову в цій частині.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки, судом встановлено, що доводи
позивача щодо порушення його прав
відповідачем частково знайшли своє
підтвердження в судовому засіданні, то
суд першої інстанції правильно
дійшов висновку про часткове
задоволення позову.

Судом повно з»ясовано обставини
справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам
закону, підтверджуються матеріалами
справи.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не
вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 312-315, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л
и л а :

Апеляційні скарги представників
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - відхилити, а рішення
Дніпровського районного суду м.Києва
від 18.12.2013 р. - залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :
Судді :