У х в а л а

іменем україни

24 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Амеліна В.І.,
Карпенко С.О.,
Савченко В.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» до ОСОБА_4, третя особа -
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Аттіс», про
стягнення заборгованості, за
касаційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» на рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 30 липня 2013
року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 24 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року Публічне акціонерне
товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ
«Універсал Банк») звернулось до суду із
зазначеним позовом до ОСОБА_4,
мотивуючи його тим, що 12 травня 2008 року
між позивачем та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Аттіс»
(далі - ТОВ «Аттіс») було укладено
кредитний договір, відповідно до умов
якого, із урахуванням укладених
додаткових угод, ТОВ «Аттіс» отримало
кредит в розмірі 300 000 дол. США зі
сплатою відсотків, розмір яких
встановлювався в додаткових угодах до
кредитного договору.

На забезпечення виконання зобов'язання
за кредитним договором 12
травня 2008 року між ПАТ «Універсал Банк»
та ОСОБА_4 було укладено договір поруки,
відповідно до умов якого останній
поручився відповідати за неналежне
виконання ТОВ «Аттіс» умов кредитного
договору.

У зв'язку із неналежним виконанням ТОВ
«Аттіс» умов кредитного договору
утворилась заборгованість, яка станом
на 17 квітня 2012 року становить 354 577,24 дол.
США.

Посилаючись на зазначені обставини,
позивач просив суд стягнути з ОСОБА_4 на
свою користь заборгованість за
кредитним договором в розмірі 354 577,24
дол. США.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 30 липня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 24
грудня 2013 року, в задоволенні позову
ПАТ «Універсал Банк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Універсал
Банк» просить суд касаційної інстанції
скасувати оскаржувані судові рішення
та ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК
України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суди дійшли обґрунтованого висновку,
що позовні вимоги ПАТ
«Універсал Банк» не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі (ст. 553 ЦК України).

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Частиною 4 статті 559 ЦК України
встановлено, що порука припиняється
після закінчення строку, встановленого
в договорі поруки. У разі, якщо
такий строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя. Якщо
строк основного зобов'язання не
встановлений або встановлений
моментом пред'явлення вимоги, порука
припиняється, якщо кредитор не
пред'явить позову до поручителя
протягом одного року від дня укладення
договору поруки.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ПАТ «Універсал Банк», суди
правильно виходили із того, що оскільки
строк основного зобов'язання
закінчився 30 вересня 2010 року, а позивач
звернувся до суду лише у грудні 2012 року,
порука відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК
України припинилась. Крім того, суди
правильно зазначили, що позивачем не
надано та матеріали справи не містять
доказів на підтвердження того, що
поручителю було надіслано досудову
вимогу про сплату кредитної
заборгованості.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що судами правильно
встановлено та належно перевірено
обставини, які мають значення для
правильного вирішення справи, судові
рішення ухвалено із додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстав для їх зміни чи
скасування немає.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 30 липня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 24 грудня
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
В.І.
Амелін

С.О. Карпенко

В.О. Савченко