Ухвалаіменем україни 28 травня 2014 року

м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Парінової І.К.,Гончара В.П.,Савченко
В.О.,розглянувши у попередньому
судовому засіданні справу за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє в своїх
інтересах та інтересах неповнолітньої
дитини ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя
особа - орган опіки та піклування при
Якимівській селищній раді Запорізької
області про виселення з житлового
будинку, за касаційною скаргою ОСОБА_6,
яка діє в своїх інтересах та інтересах
неповнолітньої дитини ОСОБА_7, на
рішення Якимівського районного суду
Запорізької області від 25 грудня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 29 січня 2014
року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду із
зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що 23 травня 2007 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4
укладено договір № ZPMWGA00001049, згідно з
умовами якого останній отримав кредит
у розмірі 89 050 грн зі строком повернення
до 22 травня 2017 року. З метою
забезпечення виконання зобов'язань за
вказаним кредитним договором в той же
день укладено договір іпотеки №
ZPMWGA00001049, предметом якого є житловий
будинок, розташований за адресою:
АДРЕСА_1. Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 20 грудня 2011
року задоволено вимоги ПАТ КБ
«ПриватБанк» по зобов'язанням ОСОБА_4 в
сумі 144 771 грн 52 коп. за договором
іпотечний кредит № ZPMWGA00001049 від 23
травня 2007 року шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки, а саме
зазначеного вище житлового будинку у
спосіб, визначений ст. 38 Закону України
«Про іпотеку». У вказаному житловому
будинку зареєстровані відповідачі та
на їх адресу були направлені вимоги про
виселення з житлового будинку, в яких
повідомлялося про зобов'язання
добровільно звільнити житловий
будинок протягом одного місяця з дня
отримання вимог. Посилаючись на те, що в
добровільному порядку вимога виконана
не була, позивач просив суд виселити
відповідачів із житлового будинку,
який є предметом іпотеки.

Рішенням Якимівського районного суду
Запорізької області від 25
грудня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 29 січня 2014 року, позов
задоволено. Виселено ОСОБА_5, ОСОБА_4,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_7, з
житлового будинку АДРЕСА_1, без надання
іншого житлового приміщення, зі
зняттям з реєстраційного обліку у
Якимівському районному секторі
управління державної міграційної
служби України в Запорізькій області.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, яка діє в
своїх інтересах та інтересах
неповнолітньої дитини ОСОБА_7, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
мотивуючи свої вимоги порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права, і ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Ухвалюючи рішення та задовольняючи
вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про
примусове виселення без надання іншого
жилого приміщення, суди попередніх
інстанцій, дослідивши докази у справі й
давши їм належну оцінку, врахувавши всі
встановлені у справі обставин, дійшли
правильного висновку та обґрунтовано
виходили з наявності передбачених
законодавством умов для цього,
оскільки відповідачі добровільно не
звільнили спірне жиле приміщення
протягом тридцяти днів з дня отримання
письмової вимоги банку.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують та
зводяться до переоцінки доказів.

Оскільки зі змісту касаційної скарги
та оскаржуваних судових рішень не
вбачається порушення судами норм
процесуального права чи неправильного
застосування норм матеріального права,
колегія суддів вважає за необхідне
касаційну скаргу відхилити.

Керуючись статтями 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, яка діє в
своїх інтересах та інтересах
неповнолітньої дитини ОСОБА_7,
відхилити.

Рішення Якимівського районного суду
Запорізької області від 25
грудня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Запорізької області від 29
січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

І.К. Парінова В.П. ГончарВ.О. Савченко