Єдиний унікальний номер 205/2295/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2/205/2436/14

205/2295/14-ц

26 травня 2014 року
м.
Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Залімської Н.В.,

при секретарі Кравцову С.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні м. Дніпропетровська цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
звернення стягнення,виселення, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПриватБанк» 14.03.2014р. звернулося
до суду з позовом до ОСОБА_1, про
звернення стягнення, виселення.
Позивач у своєму позові посилався на
те, що 31.01.2008р. між позивачем та
відповідачем було укладено кредитний
договір, згідно умов якого позивач
надав відповідачу кредит у розмірі 63
000,00 доларів США зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12,00 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 31.01.2028р., а відповідач
зобов'язався кошти прийняти, належним
чином їх використовувати та повернути
у строк та на умовах, передбачених
договором. В забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором
31.01.2008р. між позивачем та відповідачем
було укладено договір іпотеки, згідно
умов якого відповідач передав в
іпотеку нерухоме майно, а саме:
житловий будинок, розташований за
адресою: АДРЕСА_1. Разом з тим,
відповідач свої зобов'язання щодо
повернення кредиту та сплати процентів
не виконав, що призвело до виникнення
заборгованості, розмір якої станом на
24.02.2014р. склав 208 448,65 доларів США.

Позивач у своєму позові просив суд
звернути стягнення на будинок за
адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу
вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ
«ПриватБанк» з укладанням від імені
відповідача договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем; виселити відповідача
та інших осіб, які зареєстровані та/або
проживають у житловому будинку за
адресою: АДРЕСА_1.

У своїй заяві до суду представник
позивача просив справу розглядати за
його відсутності, позовні вимоги
підтримує в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про дату, час та місце
слухання справи повідомлявся належним
чином, про причини своєї неявки суд не
повідомив. Письмових заяв від нього не
надходило.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Підставою звернення позивача до суду є
захист права сторони за майновим
правовідношенням, що виникло в силу
укладеного кредитного договору, на
вимогу дострокового повернення
грошових коштів у зв'язку із порушенням
його виконання.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
надані та добуті докази, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню за наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

На підставі ч.1 ст.16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 31.01.2008 року між
ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником
якого відповідно до Статуту є ПАТ КБ
«Приватбанк», та відповідачем було
укладено кредитний договір №
DNG0GК, згідно умов якого позивач
надав відповідачу кредит у розмірі 63
000.00 доларів США зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12,00 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 31.01.2028 року, а відповідач
зобов'язався кошти прийняти, належним
чином їх використовувати та повернути
у строк та на умовах, передбачених
договором (а.с. 12-14).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
банки і банківську діяльність»
банківський кредит - будь-яке
зобов'язання банку надати певну суму
грошей, будь-яка гарантія, будь-яке
зобов'язання придбати право вимоги
боргу, будь-яке продовження строку
погашення боргу, яке надано в обмін на
зобов'язання боржника щодо повернення
заборгованої суми, а також на
зобов'язання на сплату процентів та
інших зборів з такої суми.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором 31.08.2008 року між
ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником
якого відповідно до Статуту є ПАТ КБ
«Приватбанк», та відповідачем було
укладено договір іпотеки № DNG0GК,
посвідчений приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 за
реєстровим № 208. Відповідно до умов
зазначеного договору відповідач
передав в іпотеку нерухоме майно, а
саме: домоволодіння загальною площею
64,40 кв.м., житловою площею 39,90 кв.м.,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.
18-19).

У відповідності до ст.6 Закону «Про
іпотеку» якщо будівля (споруда), що
передається в іпотеку, розташована на
земельній ділянці, яка належить
іпотекодавцю на праві власності, така
будівля (споруда) підлягає передачі в
іпотеку разом із земельною ділянкою, на
якій вона розташована. Якщо ця земельна
ділянка належить іншій особі та була
передана іпотекодавцю в оренду
(користування), після звернення
стягнення на будівлі (споруди) їх новий
власник набуває права і обов'язки, які
мав іпотекодавець за правочином, яким
встановлено умови оренди цієї
земельної ділянки , користування нею.

Відповідачем порушуються взяті на себе
зобов'язання щодо повернення кредиту
та сплати процентів, внаслідок чого
станом на 24.02.2014 року відповідно до
розрахунку виникла заборгованість у
розмірі 208448,65 доларів США, що за курсом
8,93 відповідно до службового
розпорядження НБУ від 24.02.2014р. складає 1
861 446,43 грн., яка складається з: 63 990,57
доларів США - заборгованість за
кредитом, 50 360,35 доларів США -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 1 535,40 доларів
США - заборгованість по комісії за
користування кредитом, 82 609,54 доларів
США - пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, 28,00 доларів
США - штраф (фіксована частина), 9 924,79
доларів США - штраф (процентна складова)
(а.с. 5-8).

Згідно з ст.525 ЦК України одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

На підставі ст.610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Позивачем 31.01.2008р. відповідачу було
направлено вимогу про добровільне
звільнення будинку, що є предметом
іпотеки (а.с.11), про що свідчить реєстр
(з.а.с.11), але до цього часу
заборгованість за кредитним договором
сплачено не було.

Згідно з ч.1 ст.33 Закону України «Про
іпотеку», у разі невиконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Таким чином, оскільки відповідач
порушив умови кредитного договору,
добровільно не сплатив заборгованість
за кредитним договором, забезпеченим
іпотекою, суд вважає за необхідне
звернути стягнення на предмет іпотеки,
а саме: належне відповідачу на праві
власності нерухоме майно: житловий
будинок, розташований за адресою:
АДРЕСА_1

Відповідно до ст.39 Закону України «Про
іпотеку», у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки в рішенні суду
зазначаються і спосіб реалізації
предмета іпотеки шляхом проведення
публічних торгів або із застосуванням
процедури продажу, встановленої ч.1 ст.38
цього Закону, яка передбачає право
Іпотекодержателя на продаж предмета
іпотеки будь-якій особі - покупцеві.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
за необхідне встановити спосіб
реалізації предмета іпотеки, а саме:
житлового будинку АДРЕСА_1, який
складається з: житлового будинку літ.
А-1, загальною площею 64,40 кв.м., житловою
площею 39,90 кв.м., вбиральні літ. В, душу
літ. Г, 1-6 споруди., шляхом його продажу.

Відповідно до положень ст.40 Закону
України «Про іпотеку», ст.109 ЖК України,
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення є підставою для виселення
всіх мешканців.

Згідно з ч.2 ст.39 Закону України «Про
іпотеку», одночасно з рішенням про
звернення стягнення на предмет іпотеки
суд, за заявою іпотекодержателя вправі
винести рішення про виселення
мешканців, якщо предметом іпотеки є
житловий будинок або житлове
приміщення.

Відповідно до ст. ст.3, 6 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»,
громадяни України, іноземці та особи
без громадянства реєструють своє місце
проживання. Реєстрація місця
проживання - це внесення відомостей до
паспортного документа про місце
проживання або місце перебування із
зазначенням адреси житла особи та
внесенням цих даних до реєстраційного
обліку відповідного органу. Оскільки
реєстрація фіксує офіційне місце
проживання особи, за якою особа має
право проживати, на неї надсилаються
усі офіційні документи.

Згідно з ч.1 ст.7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється на підставі остаточного
рішення суду про позбавлення права
власності або права користування
житловим приміщенням.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Однак, суд зауважує, що позивачем, в
порушення вимог ст. ст.10, 59-60 ЦПК
України, не надано суду доказів
реєстрації та постійного проживання
відповідача у спірному домоволодінні.

Таким чином, суд вважає за необхідне
відмовити позивачу в задоволенні
позовних вимог щодо виселення
відповідача та інших осіб, які
зареєстровані та/або проживають в
домоволодінні АДРЕСА_1 зі зняттям їх з
реєстраційного обліку.

Зважаючи на викладене, розглядаючи
даний спір в межах заявлених вимог,
оцінюючи здобуті по справі докази щодо
їх належності, допустимості,
достовірності, а також достатності та
взаємності зв'язку у сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ
«Приватбанк» підлягають частковому
задоволенню.

Частиною 1 статті 88 ЦПК України
встановлено, що стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних з вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд вважає, що з
відповідача на користь позивача слід
стягнути судовий збір пропорційно до
розміру задоволених позовних вимог у
розмірі 3 654,00 грн. (а.с.25).

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст.15-16, 525-526, 610, 612, 629, 1050, 1054 Цивільного
кодексу України, ст.109 Житлового
кодексу України, ст.2 Закону України
«Про банки і банківську діяльність»,
ст. ст.33, 38-40 Закону України «Про
іпотеку», ст. ст.3, 6-7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», ст. ст.10-11,
59-60, 88, ч. 2 ст. 197, ст. ст.209, 212-215, 218
Цивільно-процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
звернення стягнення - задовольнити
частково.

В рахунок погашення заборгованості
для задоволення вимог Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк « Приватбанк» за кредитним
договором № DNG0GК від 31 січня 2008
року в розмірі 208448,65 доларів США, що за
курсом 8,93 відповідно до службового
розпорядження НБУ від 24.02.2014р. складає 1
861 446,43 грн., яка складається з: 63 990,57
доларів США - заборгованість за
кредитом, 50 360,35 доларів США -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 1 535,40 доларів
США - заборгованість по комісії за
користування кредитом, 82 609,54 доларів
США - пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, 28,00 доларів
США - штраф (фіксована частина), 9 924,79
доларів США - штраф (процентна складова)
.

Звернути стягнення на предмет іпотеки
а саме: на будинок загальною площею 64,40
кв.м., житловою площею 39,90 кв.м.,
розташований за адресою: АДРЕСА_1
шляхом продажу вказаного предмету
іпотеки Публічним акціонерним
товариством комерційний банк
«ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ,
вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ) з укладанням від імені
ОСОБА_1 договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, з реєстрацією
правочину купівлі-продажу предмету
іпотеки у Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно, з отриманням
кадастрового номеру земельної ділянки,
з отриманням дублікатів
правовстановлюючих документів на
нерухомість у відповідних установах,
підприємствах або організаціях
незалежно від форм власності та
підпорядкування, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах
або організаціях незалежно від форм
власності та підпорядкування, з
можливістю здійснення Публічним
акціонерним товариством Комерційного
банку «ПриватБанк» всіх передбачених
нормативно-правовими актами держави
дій, необхідних для продажу предмету
іпотеки.

Встановити початкову ціну реалізації
предмета іпотеки не нижче за 90
відсотків його вартості, визначеної
шляхом його оцінки суб'єктом оціночної
діяльності відповідно до
законодавства України в процедурі
виконавчого провадження.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» судовий
збір у сумі 3 654,00 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Н.В. Залімська