Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних
справ
У х в а л а

2 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Штелик С.П.,

суддів: Євтушенко О.І.,
Кузнєцова В.О.,

Попович
О.В.,
Ступак О.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 7 лютого 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про захист прав споживача,

за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості по
договору,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду із позовом до ОСОБА_4 про захист
прав споживача.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що 15 жовтня 2012 року уклала з
приватним підприємцем ОСОБА_4 договір
на виготовлення та установку балкону з
видвиженням із ПВХ-констукцій,
вартість замовлення становила 10 000 грн,
які позивачка передала відповідачу 21
вересня

2012 року в розмірі 4 000 грн, як аванс та 15
жовтня 2012 року решту -

6 000 грн. 16 жовтня 2012 року позивачці було
змонтовано балкон, який виготовлено та
встановлено із суттєвими порушеннями
технології. Позивач просив розірвати
договір від 15 жовтня 2012 року, стягнути з
ПП

ОСОБА_4 сплачені кошти в розмірі 10 000
грн, неустойку за порушення строків
виконання зобовʼ?язання в розмірі 3 500
грн та моральну шкоду в розмірі 3 000 грн.

Відповідач ОСОБА_4 звернувся із
зустрічним позовом до

ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по
договору від 15 жовтня

2012 року в розмірі 6 000 грн, посилаючись
на те, що ОСОБА_3 оплатила за
встановлений їй балкон лише 4 000 грн, про
що їй була видана відповідна квитанція,
решту суми по договору 6 000,00 грн вона
сплатити відмовляється. ОСОБА_4 просить
стягнуту з ОСОБА_3 заборгованість в
розмірі

6 000 грн.

В ході судового розгляду ОСОБА_3
зменшила позовні вимоги. просила суд
розірвати договір від 15 жовтня 2012 року,
стягнути з ПП ОСОБА_4 на її користь
сплачені по договору кошти в розмірі 10
000 грн, моральну шкоду в розмірі 3 000 грн
та компенсувати витрати на правову
допомогу адвоката в розмірі 2 000 грн.

Рішенням Білоцерківського
мськрайонного суду Київської області
від

1 листопада 2013 року позовні вимоги
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист прав
споживача задоволено. Розірвано
договір про виготовлення та
встановлення ПВХ-конструкції балкону,
укладений 15 жовтня 2012 року між. ОСОБА_3
та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
сплачені кошти за товар в розмірі 10 000
грн, моральну шкоду в розмірі 3 000 грн,
судові витрати в розмірі

2 000 грн та витрати на правову допомогу в
розмірі 2 000 грн, всього

17 000 грн. В задоволенні зустрічних
позовних вимог ОСОБА_4 до

ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по
договору відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4
судовий збір в розмірі 458 грн 80 коп.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 15 січня 2014 року рішення
Білоцерківського мськрайонного суду
Київської області від

1 листопада 2013 року в частині
задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про
захист прав споживача, розірвання
договору, стягнення коштів та
моральної шкоди скасовано та ухвалено
в цій частині нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про захист прав споживача,
розірвання договору, стягнення коштів
та моральної шкоди відмовлено. В іншій
частині рішення залишено без змін.

Ухвалою судді судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від

7 лютого 2014 року у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист прав
споживача, за зустрічним позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості по договору за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
апеляційного суду Київської області
від 15 січня 2014 року відмовлено.

26 травня 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 7 лютого 2014 року з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, зокрема ч. 2
ст. 857,

ч. 3 ст. 858, ст. 1163 ЦК України. Крім того, у
заяві про перегляд судового рішення
заявник просить поновити строк на
звернення із заявою про перегляд
судового рішення, оскільки він
пропущений з поважних причин.

Клопотання про поновлення строку на
звернення із заявою про перегляд
ухвали суді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 7 лютого 2014 року
підлягає задоволенню, оскільки причини
пропуску є поважними.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить:

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Верховного Суду
України від 14 квітня 2010 року у справі
про захист прав споживача, якою рішення
суду апеляційної інстанції скасовано,
рішення суду першої інстанції залишено
в силі;

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 липня 2011 року у справі про
розірвання договору купівлі-продажу,
стягнення сплаченої суми за товар,
стягнення майнової та моральної шкоди,
якою рішення суду апеляційної
інстанції скасовано, рішення суду
першої інстанції залишено в силі;

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 липня 2012 року у справі про
зобовʼ?язання вчинити певні дії або
стягнення майнової та моральної шкоди,
рішення суду апеляційної інстанції
скасовано, рішення суду першої
інстанції залишено в силі;

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 січня 2013 року у справі про
розірвання договору підряду,
відшкодування збитків та стягнення
пені, якою рішення суду апеляційної
інстанції скасовано, рішення суду
першої інстанції залишено в силі;

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 10 квітня 2013 року у справі про
розірвання договору про надання послуг
з виготовлення столярних виробів і
відшкодування збитків, якою рішення
суду апеляційної інстанції скасовано,
рішення суду першої інстанції залишено
в силі;

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 31 жовтня 2013 року у справі про
захист прав споживачів, якою рішення
суду апеляційної інстанції скасовано,
рішення суду першої інстанції залишено
в силі;

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 листопада 2013 року у справі
про розірвання договору та стягнення
коштів за неякісний товар, якою рішення
суду першої та ухвалу апеляційної
інстанцій залишено без змін виключивши
з мотивувальної частини рішення суду
першої інстанції посилання на Закон
України «Про захист прав споживачів»
та ст. 708 ЦК України;

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Зі змісту заяви та доданої до неї копій
судовий рішень не вбачається
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11, заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах із підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК України, може бути подана
за сукупності таких умов: судом (судами)
касаційної інстанції при розгляді двох
або більше справ неоднаково
застосовано одні й ті самі норми
матеріального права; справи стосуються
спорів, які виникли з подібних
правовідносин; має місце ухвалення
різних за змістом судових рішень судом
(судами) касаційної інстанції.

Неоднакове застосування одних і тих
самих норм матеріального права
полягає, зокрема: у різному тлумаченні
судами змісту і сутності правових норм,
що призвело до різних висновків про
наявність чи відсутність суб'єктивних
прав та обов'язків учасників
відповідних правовідносин; у різному
застосуванні правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням юридичної сили
цих правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; у різному визначенні
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосуванні різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
правовідносин або поширенні дії норми
на певні правовідносини в одних
випадках і незастосуванні цієї самої
норми до аналогічних відносин в інших
випадках, тобто різне застосування
закону, який не підлягав застосуванню;
у різному застосуванні правил аналогії
права чи закону у подібних
правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів не знаходить підстав для
допуску справи до провадження
Верховного Суду України, оскільки зі
змісту ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Верховного
Суду України від 14 квітня 2010 року,
ухвали колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 липня 2011 року, ухвали
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 липня 2012 року, ухвали
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 січня

2013 року, ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 10 квітня 2013 року, ухвали
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 31 жовтня 2013 року, ухвали
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 листопада 2013 року не
вбачається тотожності встановлених
фактичних обставин справи. А тому із
них не вбачається неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції ч. 2 ст. 857, ч. 3 ст. 858, ст. 1163 ЦК
України.

Отже, наведені заявником доводи не
містять ознак, які згідно вимог
вищевказаної норми є підставами для
перегляду судового рішення, а тому у
допуску справи до провадження слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Поновити ОСОБА_3 строк на звернення із
заявою про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 7 лютого 2014 року.

У допуску справи за позовом позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист прав
споживача, за зустрічним позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості по договору, за заявою
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 7 лютого

2014 року до провадження Верховного Суду
України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.П. Штелик
судді:О.І. Євтушенко В.О. Кузнєцов О.В.
Попович О.В. Ступак