АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3884/14
Головуючий 1 інст. - Божко
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: -
Кружиліної О.А.,

- Макарова
Г.О.,

при секретарі - Прийміч А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові справу за
апеляційною скаргою представника
публічного акціонерного товариства
акціонерного банку «Південний» -
Богдашевського Павла Сергійовича на
ухвалу Київського районного суду м.
Харкова від 15 квітня 2014 року про
забезпечення позову по справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, приватного
підприємства фірми «Альтаір»,
публічного акціонерного товариства
акціонерного банку «Південний»,
приватного нотаріуса Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
треті особи: Київський відділ
державної виконавчої служби
Харківської міського управління
юстиції, товариство з обмеженою
відповідальністю «Омбілік-Трейд» про
визнання договорів іпотеки, поруки
недійсними та визнання виконавчих
написів такими, що не підлягають
виконанню та за позовом ОСОБА_5 до
публічного акціонерного товариства
акціонерного банку «Південний»,
приватного нотаріуса Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
третя особа: Київський відділ
державної виконавчої служби
Харківської міського управління
юстиції про визнання договорів іпотеки
та виконавчих написів нотаріуса
недійсними та такими, що не підлягають
виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_5, приватного підприємства фірми
«Альтаір» (далі по тексту - ПП фірма
«Альтаір»), ПАТ АБ «Південний»,
Приватного нотаріусу Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
треті особи: Київський ВДВС ХМУЮ, TOB
«Омбілік-Трейд» про визнання договорів
іпотеки, поруки недійсними та визнання
виконавчих написів нотаріуса
недійсними та такими, що не підлягають
виконанню.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_4
посилалася на положення п.6.1.6 Сатуту ПП
фірми «Альтаір», роз'яснення рішення
Конституційного Суду України від 19.09.2012
року по справі №1-8/2012 (№17-рп/2012),
ст.ст.60,61 Сімейного кодексу України,
вказуючи, що майно ПП «Альтаір», в тому
числі і квартира АДРЕСА_1 та нежитлові
приміщення площею 72,4 кв.м. в будинку
АДРЕСА_1, придбані під час шлюбу, є
спільною сумісною власністю подружжя,
однак відповідач без її згоди передав
їх в іпотеку, а приватний нотаріус
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, усупереч вимог ст.88 ЗУ
«Про нотаріат», постанови КМУ України
№1172 від 29.06.1999р., п.287 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої
наказом МЮ України №20/5 від 03.03.2004р.,
неправомірно вчинила 04.07.2013 року
нотаріальний напис, за яким виконавча
служба звертає стягнення на належні їй
квартиру і нежитлові приміщення з
метою задоволення вимог позичальника -
ПАТ АБ «Південний».

14.04.2014 р. представник позивача ОСОБА_4 -
ОСОБА_8 звернулась до суду із заявою про
забезпечення позову, в якій просить суд
вжити заходи забезпечення позову
шляхом зупинення у виконавчому
провадженні ВП 39096344 стягнення на
підставі виконавчого напису від 04.07.2013
р., яким звернено стягнення на нерухоме
майно: АДРЕСА_1 та належить ПП фірмі
«Альтаір»; зупинення у виконавчому
провадженні ВП 39095867 стягнення на
підставі виконавчого напису від 04.07.2013
р., яким звернено стягнення на нерухоме
майно: нежитлових приміщень 3-го
поверху № 7-11 житлового будинку літ. А-3,
яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
яке належить ПП фірмі «Альтаір», до
вирішення справи по суті.

В обґрунтування своїх доводів
посилається на те, що предметом позову
є оскарження виконавчого напису, за
яким територіальний орган державної
виконавчої служби намагається
звернути стягнення, тому невжиття
заходів забезпечення позову може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Ухвалою Київського районного суду м.
Харкова від 15.04.2014р. заяву задоволено.

Суд вирішив до розгляду справи по суті
зобов'язати Київський відділ державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції:

- зупинити у виконавчому
провадженні ВП 39096344 стягнення на
підставі виконавчого напису від 04.07.2013
р., зареєстрованого в реєстрі за №4733,
яким звернено стягненняні нерухоме
майно: квартира АДРЕСА_1 та належить ПП
фірмі «Альтаир».

- зупинити у виконавчому
провадженні ВП 39095867 стягнення на
підставі виконавчого напису від 04.07.2013
р., зареєстрованого в реєстрі за №4734,
яким звернено стягнення на нерухоме
майно: нежитлових приміщень 3-го
поверху № 7-11 житлового будинку літ. А-3.
загальною площею 72, 4 кв.м., яке
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та
належить ПП фірмі «Альтаир».

В апеляційній скарзі представник ПАТ
АБ «Південний» - Богдашевський П.С.
просить скасувати вказану ухвалу, та
ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у
задоволенні заяви про забезпечення
позову.

Вважає ухвалу суду необґрунтованою та
такою, що постановлено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт зазначає, що згідно п. 3.3.
договору іпотеки № 28_12/09-42 від 28.12.2009
року посвідченого приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_9, та
Договору іпотеки № 01 02/10-46 від 01.02.2010
року посвідченого приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_9:

Звернення стягнення і реалізація
предмета іпотеки здійснюється шляхом
позасудового врегулювання, або в
примусовому порядку відповідно до умов
цього договору та чинного
законодавства України.
Іпотекодержатель має право на свій
розсуд обрати відповідно до розділу V
Закону України «Про іпотеку» спосіб
стягнення: на підставі рішення суду; на
підставі виконавчого напису нотаріуса;
згідно із застереженням про
задоволення вимог іпотекодержателя, що
міститься в цьому договорі.

Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.» В даному
випадку позивач звернувся до суду з
позовом про визнання договору іпотеки
та виконавчого напису нотаріусу
недійсним. Тобто фактично, у разі
задоволення позову не потрібно
виконувати рішення суду, воно буде
носити лише констатуючий характер. У
зв'язку з чим, не зрозуміло, що саме
забезпечив суд першої інстанції, які
саме дії можуть зробити не можливим
виконання рішення суду, яким не буде ні
чого виконуватись. Вказане, на думку
апелянта, є грубим порушенням ст. 151
Цивільного процесуального кодексу
України.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції
вжив заходи забезпечення позову, які не
передбачені законом і які безпідставно
утискують права банку на догоду
позивача.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник банку підтримав
апеляційну скаргу і просив її
задовольнити, вказуючи, що вимоги
позивача є безпідставними, що позов
подано з метою перешкодити зверненню
до виконання виконавчого напису
нотаріуса, який вчинено у
відповідності з вимогами закону, а
також вказував, що подружжя ОСОБА_4
зловживає процесуальними правами,
затягуючи розгляд справи.

Представник позивача апеляційну
скаргу не визнала, проти доводів
апелянта заперечувала, пояснивши, що з
боку сторони позивача не чиниться
перешкоди у вирішенні справи, а
натомість ПАТ АБ «Південний» звертався
з безпідставною апеляційною скаргою на
ухвалу суду першої інстанції про
відкриття провадження, яка залишена
апеляційним судом без задоволення,
однак це зайняло певний час.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, що з'явилися, перевіривши надані
судом першої інстанції матеріали,
обговоривши доводи сторін, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає за таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та не
оспорюється сторонами, ОСОБА_4 у грудні
2013 року звернулася до суду з вказаним
вище позовом, вважаючи, що внаслідок
незаконних дій відповідачів та
вчинення 04.07.2013 року з порушенням
встановленого порядку та підстав
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу
виконавчих написів державними
виконавцями відчужується на користь
ПАТ АБ «Південний» квартира і
нежитлові приміщенні в будинку
АДРЕСА_1, які набуті у власність її
чоловіком, відповідачем ОСОБА_5 -
співвласника ПП фірми «Альтаір», під
час їх шлюбу, а відтак є їх сумісною
власністю.

Задовольняючи заяву представника
позивача, суд застосував заходи
забезпечення позову шляхом покладення
зобов'язання на Київський ВДВС
зупинити стягнення на підставі
виконавчого напису приватного
нотаріуса на спірні квартиру і
нежитлові приміщення в будинку АДРЕСА_1
до вирішення справи по суті.

Колегія суддів погоджується з ухвалою
суду першої інстанції, оскільки вона
постановлена у відповідності з
вимогами ст.ст.151,152, 153 ЦПК України.

Застосований судом вид забезпечення
позову не суперечить положенням ст.152
ЦПК України, яка передбачає такі види
як заборону вчиняти певні дії,
зупинення стягнення на підставі
виконавчого документа, який
оскаржується боржником у судовому
порядку.

Зазначений ч.1 ст.152 ЦПК України перелік
видів забезпечення позову не є
вичерпним. Частиною 2 ст.152 ЦПК України
передбачено, що у разі необхідності
судом можуть бути застосовані інші
види забезпечення позову. Суд може
застосувати кілька видів забезпечення
позову.

Застосований судом вид забезпечення
позову не входить до переліку тих видів
забезпечення позову, які зазначено
ч.ч.4,5,6 ст.152 ЦПК України.

Доводи апелянта в тій частині, що
позовні вимоги ОСОБА_4 безпідставні, що
позовну заяву подано лише з єдиною
метою - перешкодити зверненню
стягнення на предмет іпотеки на
підставі виконавчого напису нотаріуса
заслуговують на увагу і, можливо
відповідають дійсності, однак не є
підставою для задоволення апеляційної
скарги, оскільки законом не
передбачено вирішувати на даній стадії
розгляду справи ті питання, які суд,
згідно ст.214 ЦПК України, вирішує під
час ухвалення судового рішення по суті
спору.

Дійсно, будь-який вжитий судом захід
забезпечення позову в певній може
обмежувати права інших осіб, а даному
випадку право ПАТ АБ «Південний»
задовольнити свої майнові інтереси
шляхом звернення стягнення на спірне
нерухоме майно, яке є предметом
іпотеки, на підставі виконавчого
напису приватного нотаріуса.

Однак ці обмеження є тимчасовими,
вживаються лише з метою забезпечення
позову до вирішення спору судом.

Доводи апелянта в тій частині, що суд не
мав права вживати такий вид заходу
забезпечення позову, що він незаконно
втручається в діяльність державної
виконавчої служби, колегія суддів
відхиляє і вважає помилковим.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» недопустимо
забезпечувати позов шляхом зупинення
виконання судових рішень, що набрали
законної сили. Однак у даному випадку
оспорюється правомірність вчинення
виконавчого напису нотаріуса на
підставі якого здійснюються виконавчі
дії.

Пунктом 4 частини 1 статті 37 Закону
України «Про виконавче провадження»
прямо передбачено таку підстава, як
зупинення судом стягнення на підставі
виконавчого документа.

З матеріалів даної справи вбачається,
що виконавчим документом у даному
випадку є не рішення суду, а виконавчий
напис нотаріуса.

Невжиття заходу забезпечення позову
ОСОБА_4 дало б їй підставу вважати
позбавлення її судом передбаченого
ст.55 Конституції і ст.3 ЦПК України
права особи на звернення до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав.

Посилання апелянта на те, що дії
позивача ОСОБА_4 є недобросовісним
здійсненням нею процесуальних прав з
метою штучного створення перешкод у
виконанні виконавчого напису
приватного нотаріуса є лише
припущенням, матеріали справи
достатніх даних, які б давали підставу
для такого висновку, не містять.
Представник банку не заперечував
посилання представника позивача на ту
обставину, що жодного разу з вини
позивача чи її представника не
відкладався судом першої інстанції
розгляд справи, що тривалий розгляд
справи (з грудня 2013 року) обумовлений
оскарженням представником ПАТ АБ
«Південний» ухвали судді про відкриття
провадження, яке апеляційним судом
визнано правомірним.

За таких обставин апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а прийнята судом
першої інстанції ухвала від 15.04.2014р. -
залишенню без змін.

Разом з тим, таке вирішення апеляційної
скарги представника ПАТ АБ «Південний»
не перешкоджає йому у подальшому
звертатися до суду з заявою про заміну
чи скасування вжитого 15.04.2014 року
заходів забезпечення позову у порядку,
передбаченому ст.154 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 2 ст. 307, п.1
ст.312, ст.ст.313-315, 317, 319, 324 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника
публічного акціонерного товариства
акціонерного банку «Південний» -
Богдашевського Павла Сергійовича -
відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м.
Харкова від 15 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, касаційному оскарженню
не підлягає.

Головуючий -

Судді: