Справа 206/1603/14-ц
Провадження 2/206/579/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" травня 2014 р. Самарський районний суд
м.Дніпропетровська у складі:

головуючий, суддя
Сухоруков А.О.

при секретарі
Кудрявцев Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у
м.Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Самарського РВ ДМУ
ГУМВС України в Дніпропетровській
області, Прокуратури Самарського
району м.Дніпропетровська, третя особа
- Управління інформаційно-аналітичного
забезпечення ГУМВС України в
Дніпропетровській області, про
визнання незаконним обмеження в правах
на свободу пересування та вільний
вибір місця проживання, вільне
залишення території України,

в с т а н о в и в :

26 грудня 2013 року позивач звернувся із
зазначеним позовом.

27 грудня 2013 року ухвалою судді було
відмовлено у відкритті провадження у
справі.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 11
березня 2014 року ухвалу судді
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 27 грудня 2013 року
скасовано, передавши питання про
відкриття провадження по справі на
новий розгляд до того ж суду.

17 березня 2014 року за поданою позовною
заявою відкрито провадження у
цивільній справі.

Ухвалою Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 29 травня 2014 року
провадження у зазначеній цивільній
справі в частині позовних вимог про
визнання факту службового підроблення
постанови Самарського району суду м.
Дніпропетровська від 29.06.2010р, що
вступила в законну силу - було закрито.

Позовні вимоги позивача з урахуванням
уточнень обґрунтовані тим, що він
отримав витяг з реєстру № 137-23052013/12210
ІНД 051325 від 23.05.2013 року, підготовлений
Управлінням інформаційно-аналітичного
забезпечення ГУМВС України в
Дніпропетровській області. Витягом
засвідчено, що він заарештований 02.07.2009
року прокуратурою Мінської області за
ст. 298 ч. 4, ст. 197-1 ч. 2 КК України по
кримінальній справі 68089018: «за
постановою Самарського районного суду
м. Дніпропетровська 29.06.2010 року». Цей
запис не відповідає дійсності,
фактично судом 29.06.2010 року було
постановлено: «Отказать в
удовлетворении представления
следователя СО ДГУ УМВД Украины в
Днепропетровской области Стрелкова
А.В. об избрании меры пересечения не
связанной с заключением под стражу в
отношении ОСОБА_1». Постанова суду від
29.06.2010р. оскаржена не була і вступила в
законну силу 05.07.2010 р. До теперішнього
часу він звільнений з тюрми, з нього
зняті всі обвинувачення, а кримінальна
справа закрита. Наслідками стало те, що
він громадянин України протягом
тривалого часу (з 29.06.2010 року і до 04.01.2014
року), позбавлений, гарантованого ч. 1
ст. 33 Конституції України, права на
свободу пересування та права вільного
вибору місця проживання, позбавлений
права вільно залишити територію
України. Позбавлений гарантованого ч. 1
ст. 43 Конституції України, права на
працю. Позбавлений права,
гарантованого ч. 1 ст. 45 Конституції
України, на відпочинок і санаторне
лікування. Також позбавлений права,
гарантованого ч. 1 ст. 4 Конституції
України на охорону його здоров'я та
вибору, на власний розсуд, медичної
допомоги. Управління
інформаційно-аналітичного
забезпечення ГУМВС України в
Дніпропетровській області на його
звернення повідомило, що інформацію
для обліку надають правоохоронні
органи України, які порушують
кримінальні справи або проводять
оперативно-слідчі дії. У цьому ж листі
Управління інформаційно-аналітичного
забезпечення ГУМВС України в
Дніпропетровській області повідомило,
що інформація закладена ними у витяг,
надана для обліку до Управління СВ
Самарського РВ та слідчим ізолятором
ДПтСУ в Дніпропетровській області, а
також роз'яснило, що згідно припису
прокуратури Дніпропетровської області
від 05.03.2008р. № 10/12 вих. - 08 корегування до
обліків інформаційного підрозділу
вносяться на підставі вимоги
прокурора. На підставі викладеного
просить суд визнати незаконним
обмеження його у його правах, протягом
з 29.06.2010 року по 04.01.2014 року, на свободу
пересування, вільного вибору місця
проживання та право вільно залишити
територію України та стягнути судові
витрати (а.с.2-6, 52-53).

В судовому засідання позивач уточнені
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі, просив задовольнити з підстав,
викладених у заяві. Неодноразово
пропонував відповідачам укласти
мирову угоду, проте сторони жодних
письмових пропозицій з приводу
взаємних поступок та умов, на яких
могла бути укладена мирова угода, не
надавали. Пояснив, що у 2009 році бцв
затриманий правоохоронними органами
республіки Білорусь, внаслідок
екстрадиції понад рік перебував під
вартою, а у 2010 році Самарський районний
суд м.Дніпропетровська відмовив у
застосуванні запобіжного заходу у
вигляді тримання під вартою. В той же
день слідчий обрав запобіжний захід у
вигляді підписки про невиїзд,
внаслідок чого позивач не міг виїхати
на поховання родича у Білорусію. Всі ці
хахлди були скасовані фактично лише
04.01.2014 року, хоча кримінальна справа
була закрита за рік до цього. На судові
засідання призначені 14.05.2014 року та
останнє 29.05.2014 року надав заяву з
проханням розглядати справу за
відсутності позивача. (а.с.115-118).

Представники відповідачів Самарського
РВ ДМУ УМВС України в
Дніпропетровській області, прокурор
прокуратури Самарського району міста
Дніпропетровська в судовому засіданні
заперечували проти задоволення
позовних вимог, оскільки інформація
про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної
відповідальності вилучена з обліків
УІАЗ, про що свідчить довідка станом на
4.01.2014 року, позивач є особою, яка до
кримінальної відповідальності не
притягувалась, засудженою (за
кримінальними справами) не значиться
та в розшуку не перебуває, а тому
відсутній предмет спору.

Прокурор прокуратури Самарського
району м. Дніпропетровська надала
письмові заперечення проти позову, які
обґрунтовують тим, що позивач вимогу
про визнання незаконним обмеження його
у його правах протягом з 29.06.2010р. по
04.01.2014р., в обґрунтування чого ОСОБА_1
вказує, що підставою його знаходження
на підписці про невиїзд став
сфабрикований службовими особами
державного органу влади запис у Витяг,
з посиланням у ньому на сфабриковану
ними постанову суду, який не відповідає
дійсності, є сфальсифікованим та
посягає на його права та свободи
людини. Втім, факт фальсифікації на
сьогоднішній день у встановленому
законом порядку не визнано, більш того,
відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, він
не підлягає встановленню в порядку
цивільного судочинства (а.с.63-64).

Представник третьої особи Управління
інформаційно - аналітичного
забезпечення ГУМВС України в
Дніпропетровській області Байков А.Г. в
судовому засіданні пояснив, що вони
діють на підставі наказу з виконання
покарань. Вони вносять коригування в
разі надходження постанови про
закриття. Згідно зазначеного вони
повинні вилучити інформацію з обліків.
Інформація була вилучено з обліків
04.01.2014 року на підставі постанови
слідчого від 2011 року. Крім того, ці
обліки структури МВС жодним чином не
перебувають у віданні прикордонної чи
митної служби, і навіть зазначення
ОСОБА_1 таким, що перебуває на підписці
про невиїзд, не могло стати перешкодою
для виїзду.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
представників відповідачів, третьої
особи, оглянувши матеріали
кримінальної справи (провадження),
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
постановою Самарського районного суду
м. Дніпропетровська від 29 червня 2010
року, якою було відмовлено в обранні
забіжного заходу відносно ОСОБА_1 у
вигляді тримання під вартою, щодо інших
запобіжних заходів питання не
вирішувалося, яка набрала законної
сили 05.07.2010 року (а.с.25-27). 29 червня 2010
року слідчим Самарського РВ відносно
ОСОБА_1 було обрано запобіжний захід -
підписка про невиїзд (а.с. 77), в той же
день постановою слідчого звільнений із
слідчого ізолятора (а.с. 75-76).

З рішення Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 09 січня 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_1,
директора Приватного підприємства «М -
Самара - М» до Самарського РВ ДМУ УМВС
України в Дніпропетровській області,
Прокуратури Самарського району міста
Дніпропетровська, Управління
інформаційно - аналітичного
забезпечення ГУМВС України в
Дніпропетровській області,
прокуратури Дніпропетровської
області, Дніпропетровського міського
управління УМВС України в
Дніпропетровській області про
зобов'язання вичинити певні дії -
відмовлено (а.с.65-68).

Ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24
березня 2014 року рішення Самарського
районного суду м. Дніпропетровська від
09 січня 2014 року залишено без змін
(а.с.69-72).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» громадянам
України, а також іноземцям та особам
без громадянства, які на законних
підставах перебувають в Україні,
гарантуються свобода пересування та
вільний вибір місця проживання на її
території, за винятком обмежень, які
встановлені законом. Реєстрація місця
проживання чи місця перебування особи
або її відсутність не можуть бути
умовою реалізації прав і свобод,
передбачених Конституцією ( 254к/96-ВР ),
законами чи міжнародними договорами
України, або підставою для їх
обмеження.

Частиною другою ст. 12 цього Закону
передбачено зокрема, що свобода
пересування обмежується щодо:

осіб, до яких відповідно до
процесуального законодавства
застосовано запобіжні заходи,
пов'язані з обмеженням або
позбавленням волі.

За приписами ст. 148
Кримінально-процесуального кодексу
України (1960 року), запобіжні заходи
застосовуються до підозрюваного,
обвинуваченого, підсудного,
засудженого з метою запобігти спробам
ухилитися від дізнання, слідства або
суду, перешкодити встановленню істини
у кримінальній справі або продовжити
злочинну діяльність, а також для
забезпечення виконання процесуальних
рішень.

Запобіжні заходи застосовуються за
наявності достатніх підстав вважати,
що підозрюваний, обвинувачений,
підсудний, засуджений буде намагатися
ухилитися від слідства і суду або від
виконання процесуальних рішень,
перешкоджати встановленню істини у
справі або продовжувати злочинну
діяльність.

Якщо немає достатніх підстав для
застосування запобіжного заходу, від
підозрюваного, обвинуваченого або
підсудного відбирається письмове
зобов'язання про явку на виклик особи,
яка проводить дізнання, слідчого,
прокурора або суду, а також про те, що
він повідомить про зміну свого місця
перебування.

При застосуванні запобіжного заходу до
підозрюваного обвинувачення йому має
бути пред'явлене не пізніше десяти діб
з моменту застосування запобіжного
заходу. Якщо в цей строк обвинувачення
не буде пред'явлене, запобіжний захід
скасовується.

Як зазначено вище, судом оглядалися
матеріали кримінальної справи, при
досудовому розслідуванні якої до
ОСОБА_1 були застосовані запобіжні
заходи, проте після звільнення його
з-під варти 29.06.2010 року і обрання
слідчим запобіжного заходу у вигляді
підписки про невиїзд обвиинувачення
ОСОБА_1 пред'явлено не було, про що
зазначено також і наприкінці другої
сторінки подання слідчого про обрання
запобіжного заходу ОСОБА_1 у вигляді
тримання під вартою від 29.06.2010 року (а.с.
73-74).

Отже запобіжних захід у вигляді
підписки про невиїзд відповідно до ч.4
ст. 148 КПК України (1960 року) скасований з
10.07.2010 року, і з цього дня юридично не
існував і не існує до теперішнього
часу.

Із витягу з реєстру № 37-23052013/12210 ІНД 051325
ГУМВС України в Дніпропетровській
області Управління інформаційно -
аналітичного забезпечення за
автоматизованими обліками громадянин
України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
притягується до кримінальної
відповідальності: 30.05.2008р. Самарським
РВ ДМУ ГУМВС України в Д/о за ст. 197-1 ч. 2
КК України по кримінальній справі №
68089018 заарештований: 02.07.2009 року
прокуратурою Мінського району
Мінської області за ст. 298 ч. 4, ст. 197 ч. 2
КК України. За постановою Самарського
районного суду м. Дніпропетровська від
29.06.2010 року звільнений на підписку про
невиїзд (а.с.24).

З відповіді ГУМВС України в
Дніпропетровській області Управління
інформаційно - аналітичного
забезпечення від 02.08.2013 року № 5/13-38
інформацію для обліку надають
правоохоронні органи України, які
порушують кримінальні справи або
проводять оперативно-слідчі дії. Також
надано для обліку СВ Самарського РВ та
слідчим ізолятором ДПтСУ в
Дніпропетровській області. А також
роз'яснили, що згідно припису
прокуратури Дніпропетровської області
від 05.03.2008р. № 10/12 вих. - 08 корегування до
обліків інформаційного підрозділу
вносяться на підставі вимоги
прокурора. З приводу з'ясування питання
достовірності наданих документів
направлено запит до прокуратури, після
чого можуть бути внесені корегування
до обліку (а.с.28).

У картці обліку Управління
інформаційно - аналітичного
забезпечення ГУМВС України в
Дніпропетровській області вказано про
затримання ОСОБА_1 та обрання стосовно
нього слідчим запобіжного хаходу у
вигляді підписки про невиїзд 29.06.2010
року (а.с. 104).

30 грудня 2011 року слідчим СВ Самарського
РВ ДМУ ГУМВС України в
Дніпропетровській області лейтенантом
міліції Мазур О.В. винесено постанову
про закриття кримінальної справи №
68089018 відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 за
ознаками складу злочину, передбаченого
ст. 298 ч. 4 КК України, у зв'язку з
відсутністю в його діях складу злочину
на підставі ст. 6 п. 2, ст. 213 КПК України
та закриття кримінальної справи № 68089018
відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 за
ознаками складу злочину, передбаченого
ст. 197-1 ч. 2 КК України, у зв'язку з тим, що
по даному злочину Республікою Білорусь
у видачі ОСОБА_1 було відмовлено на
підставі ст. 6 п. 12 КПК (а.с.100-103).

З моменту отримання належним чином
завіреної копії постанови про закриття
кримінальної справи № 68089018 від 30.12.2011
року, Управління
інформаційно-аналітичного
забезпечення ГУМВС України в
Дніпропетровській області вилучило
інформацію про притягнення ОСОБА_1 до
кримінальної відповідальності з
обліків УІАЗ, про що свідчить довідка
ОСК-Ф1 станом на 4.01.2014 року (а.с.79).

З листа Самарського РВ ДМУ ГУМВС
України в Дніпропетровській області за
вих. № 47/1172 від 25.12.2013 року до Управління
інформаційно - аналітичного
забезпечення ГУМВС України в
Дніпропетровської області, яким вони
надсилають належним чином завірену
копію постанови про закриття
кримінальної справи № 68089018 від 30.12.2011
року та просять УІАЗ ГУМВС України в
Дніпропетровській області внести
відповідні відомості до обліку. Для
отримання вимоги прокурора, щодо
зняття з обліку алфавітної картки Ф1 по
кримінальній справі № 68089018 відносно
ОСОБА_1 просять звернутися з листом до
прокурора Самарського району м.
Дніпропетровська (а.с.99).

Пунктом 3.2 спільного наказу МВС України
та ДДУПВП від 23.08.2002 № 823/188 «Про
затвердження Інструкції про порядок
формування, ведення та використання
оперативно- довідкового і
дактилоскопічного обліку в органах
внутрішніх справ та органах (установах)
кримінально-виконавчої системи
України», зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 09.09.2002
року за вих. № 738/7026, передбачено форми
документів, що використовуються для
формування та коригування оперативно -
довідкового обліку (банку даних), серед
яких є постанова органу слідства про
закриття кримінальної справи. (а.с.92-98).

З огляду на те, що позивач у своїй
позовній заяві посилається на
постанови про закриття відносно нього
кримінальних справ від 19.11.2010 року та
12.07.2010 року, які були скасовані та
належним чином завірені копії яких не
були своєчасно надані до Управління
інформаційно-аналітичного
забезпечення ГУМВС України в
Дніпропетровській, тому останній до
отримання в грудні 2013 року з
Самарського РВ ДМУ належним чином
завіреної копії постанови від 30.12.2011
року про припинення відносно ОСОБА_1
кримінальної справи № 68089018 за всіма
статтями звинувачення, яка не
оскаржувалась та не відмінялась - діяв
в рамках закону та не мав підстав
виключати ці дані.

Позивач стверджує, що він був обмежений
у своїх правах на свободу пересування,
зокрема не міг виїхати за межі України
на поховання родича. Як встановлено
вище, юридично жодні запобіжні заходи
стосовно ОСОБА_1 не існували з 10.07.2010
року, а до цієї дати з 29.06.2010 року діяла
підписка про невиїзд у встановленому
законом порядку.

Представник третьої особи наголошував,
що обліки УІАЗ МВС жодним чином не
пов'язані з прикордонною службою чи
митницею, ці органи не могли ними
скористатися і взагалі знати про
наявність на обліку підписки про
невиїзд. Тому саме по собі існування
цих даних не могло бути перешкодою для
пересування ОСОБА_1, в тому числі за
межі України. Позивач ОСОБА_1 не
зазначив, коли і у якому пункті
пропуску йому не вдалося виїхати за
межі України, не надав жодних доказів
прибуття його до пунктів пропуску
автомобільним, залізничним чи
авіатранспортом (відповідних квитків
чи показів свідків). Отже його вимога
мотивована лише припущенням такого
обмеження, а не реальною його дією та
реальним порушенням права позивача.

Приходячи до висновку про відмову у
задоволенні позову, суд враховує як
юридичну відсутність запобіжного
заходу, так і відсутність доказів
наявності обмежень у пересуванні та
вільному виборі місця проживання
позивача у зв'язку наявності на обліку
підписки про невиїзд в УІАЗ ГУМВС
України в Дніпропетровські області,
отже позовні вимоги в заявлений
позивачем спосіб не підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст.4-8, 10, 11, 18, 57-64, 88, 130, 208, 209,
212-215, 218 Цивільного процесуального
кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Самарський районний суд м.
Дніпропетровська протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
оголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя А.О.
Сухоруков