Справа № 242/1428/14-ц
Провадження № 2/242/554/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2014 року

м.Селидове

Селидівський міський суд Донецької
області у складіголовуючогосудді
Черкова В.Г.,при секретарі Кідрон О.М.,
за участю представника позивача
ОСОБА_2,розглянувши увідкритому
судовому засіданні в місті Селидове
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ПАТ «УкрСибБанк» про захист прав
споживача банківських послуг,-

В С Т А Н О В
И В:

До суду звернувся позивач з
вищевказаним позовом до відповідача
про захист прав споживача банківських
послуг, в якому зазначив, що він є
споживачем послуг банку. Вважає, що
кредитний договір № 0 від 23.11.2007 р.
не укладений, оскільки сторони не
досягли відповідно до актів цивільного
законодавства обов»язкових умов.
Просив визнати незаконною відсутність
у оспорюваному договорі № 0 від
23.11.2007 р. вираження грошового
зобов»язання; визнати умови у
оспорюваному договорі № 0 від
23.11.2007 р.: - не вираження грошового
зобов»язання, - не виконання грошового
зобов»язання, вимогу виконання ні
невираженого та невиконаного
грошового зобов»язання, а визначеного
грошового еквіваленту зобов»язання, -
обмеженням прав споживача за кредитним
договором № 0 від 23.11.2007 р. ОСОБА_3 -
несправедливими.

Позивач в судове засіданняне з'явився,
про день слухання справи повідомлений
належним чином.Надав заяву, в якій
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі та просив розглянути справу в
його відсутності.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позов та просив
суд його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про день слухання справи
повідомлявся належним чином, про що
свідчить поштове повідомлення, про
причини неявки суд не повідомив.

Суд вважає можливим розглянути справу
у відсутності представника
відповідача, оскільки ч.2 ст.169 ЦПК
України передбачено, що неявка
представника в судове засідання без
поважних причин чи неповідомлення ним
про причини неявки не перешкоджають
розгляду справи.

Зібраними по справі доказами судом
встановлено, що 23.11.2007 р. між
Акціонерним комерційним інноваційним
банком «УкрСибБанк» та ОСОБА_3 було
укладено договір № 0 про надання
споживчого кредиту, за умовами якого
банк надав кредит у розмірі 30000 доларів
США та сплати 12,4 % за його користування
шляхом внесення ануїтетних платежів в
порядку та на умовах, визначених
договором. Вказана сума кредиту
дорівнює еквіваленту 151500,00 грн. за
курсом Національного банку України на
день укладення договору. Надання
кредиту здійснюється 23.11.2007 р.,
позичальник зобов»язаний повернути
кредит у повному обсязі не пізніше
23.11.2028 р.(а.с.13-18).

Суд, вивчивши матеріали справи,
законодавство, яке регулює дані
правовідносини, дійшов до висновку, що
позов не обґрунтований і не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст.11 ЦК України, підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків є, зокрема, договори та інші
правочини.

Відповідно до ст..626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору (ст..638 ч.1
ЦК України). Відповідно до ст..629 ЦК
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами. Статтею 526 ЦК
України передбачено, що зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.

Статтею 1054 ЦК України передбачено,що за
кредитним договором банк…
(кредитодавекць) зобов»язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов»язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Стаття 1,11 Закону України «Про захист
прав споживачів» передбачає, що
договір про надання споживчого кредиту
укладається між кредитодавцем та
споживачем, відповідно до якого
кредитодавець надає кошти (споживчий
кредит) або бере зобов'язання надати їх
споживачеві для придбання продукції у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а споживач зобов'язується
повернути їх разом з нарахованими
відсотками.

Статтею 18 ч.3 п.16 Закону України «Про
захист прав споживачів» заборонено
включати у договори зі споживачем
умови, які є несправедливими.

Відповідно до ст. 22 Закону України
«Про захист прав споживачів» захист
прав споживачів, передбачених
законодавством здійснюється судом.

У рішенні Конституційного Суду України
від 10.11.2011 р. № 15-рп/2011 у справі за
конституційним зверненням громадянина
ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення
положень п.п.22,23 ст.1, ст..11, ч.8 ст.18, ч.3
ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів» у
взаємозв»язку з положеннями ч.4 ст.42
Конституції України (справа про захист
прав споживачів кредитних послуг),
зазначено, що дія п.22,23 ст.1, ст..11 ЗУ «Про
захист прав споживачів» поширюється на
правовідносини між кредитодавцем та
позичальником (споживачем) за
договором про надання споживчого
кредиту, що виникають як під час
укладення, так і виконання такого
договору.

Під час розгляду справи судом
встановлено, що23.11.2007 р. між Акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСибБанк» та ОСОБА_3 укладено
договір № 0 про надання
споживчого кредиту, за умовами якого
банк надав споживчий кредит у розмірі
30000 доларів США та сплати 12,4 % за його
користування шляхом внесення
ануїтетних платежів в порядку та на
умовах, визначених договором. Вказана
сума кредиту дорівнює еквіваленту
151500,00 грн. за курсом Національного
банку України на день укладення
договору. Надання кредиту здійснюється
23.11.2007 р., позичальник зобов»язаний
повернути кредит у повному обсязі не
пізніше 23.11.2028 р.

Позивач вважає даний договір не
укладеним, що не відповідає дійсності,
оскільки даний договір укладений у
письмовій формі, як це передбачено
ст..1055 ЦК України, договір підписаний
сторонами, що свідчить про досягнення
згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідач виконав свої зобов»язання
щодо надання кредиту у розмірі 30000
доларів США у день укладання договору.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Навпаки, позивачем не надано
допустимих і належних доказів, що
свідчать про не укладення зазначеного
договору.Позивач не зазначає, які саме
умови кредитного договору є
несправедливими та в чому саме є
істотний дисбаланс договірних прав та
обов»язків.Так, як доказ позивач надає
примірник підписаного ним власноруч
майже сім років тому кредитного
договору, у якому зазначено про надання
банком суми кредиту в день підписання
договору. У кредитному договорі
зазначено суму грошового зобов»язання:
сума кредиту - 30000 доларів США, що
складає 151500,00 грн. за курсом НБУ на
момент укладання договору, та сплата
12,4 процентів за користування кредитом.
Визначені строки та умови повернення
суми кредиту, права та обов»язки
сторін. Позивач вважає, що відповідач
діє всупереч ст..526 ЦК України і вимагає
від нього виконання грошового
еквіваленту зобов»язання, хоча цей
еквівалент був прописаний у договорі
під час його укладання і на той момент
сторони досягли згоди з цього приводу,
про що свідчать їх підписи.

Керуючись ст..ст.212-215 ЦПК України, суд,
-

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 до ПАТ «УкрСибБанк» про
захист прав споживача банківських
послуг.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя