Справа № 296/183/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

"05" травня 2014 р.

м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира
в складі:

головуючого судді Сингаївського О.П.,

за участю секретаря Галіцької А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомир цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю
третьої особи Управління державної
міграційної служби в Житомирській
області про визнання особи такою, що
втратила право на користування
житловим приміщенням та зняття її з
реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИВ:

До Корольовського районного суду м.
Житомира звернулася ОСОБА_1 із вказаним
позовом, в якому просить визнати ОСОБА_1
такими, що втратив право користування
квартирою АДРЕСА_1.

Позивач в обґрунтування своїх вимог
зазначила, що відповідач, який
зареєстрований у зазначеній квартирі,
тривалий час не проживає у ній, не
цікавиться нею та не бере участі в
оплаті комунальних послуг, тобто не
виконує обов'язки членів сім'ї, що
передбачені ст. 64 ЖК України, а вона
змушена сплачувати комунальні послуги
по утриманню житла самостійно.

Позивач у судове засідання не
з'явилася.

Від представника позивача до суду
надійшла заява про розгляд справи за її
відсутності, в якій заявник зазначила,
що позовні вимоги її довірителя
підтримує повністю та просить їх
задовольнити, а також, просить допитати
у судовому засіданні свідків.

Відповідач та представник Управління
ДМС України в Житомирській області, які
були повідомлені про час і місце
розгляду справи, у судове засідання не
з»явилися і не надіслали заяв про
розгляд справи за їх відсутності.

За таких обставин, відповідно до вимог
ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд має
можливість ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів.

Прийнявши до уваги пояснення свідка та
дослідивши матеріали справи, суд
вважає позов таким, що підлягає до
задоволення виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог або заперечень. Ст. 11 ЦПК
України передбачено, що суд розглядає
цивільні справи на підставі наданих
сторонами доказів.

Встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
згідно копії довідки КП «ВЖРЕП № 2»
Житомирської міської ради № 964 від
20.12.2013 року (а. с. 11) та довідки
адресно-довідкового бюро (а. с. 3),
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

На даний час відповідач за вказаною
адресою не проживає, житло не займає і
за користування ним та комунальні
послуги не сплачує.

Так, суд переконаний у тому, що
відповідач тривалий час строком більш
ніж шість місяців не користуються вище
вказаним житловим приміщенням, про що
свідчать не тільки пояснення позивача,
а також, копія акту КП «ВЖРЕМ № 2»
Житомирської міської ради від 20.12.2013 (а.
с. 12).

Вище вказані обставини підтверджені
показами свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які
зазначили, що відповідач за адресою:
АДРЕСА_1 тривалий час не проживає.

Пункт 11 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 12 квітня 1985 року N 2 "Про
деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України" зазначає, що відповідно до ст.
107 ЖК наймач або член його сім'ї, який
вибув на інше постійне місце
проживання, втрачає право користування
жилим приміщенням з дня вибуття,
незалежно від пред'явлення позову про
це.

На ствердження вибуття, суд може брати
до уваги будь-які фактичні дані, які
свідчать про обрання стороною іншого
постійного місця проживання
(повідомлення про це в листах, розписка,
переадресована кореспонденція,
утворення сім'ї в іншому місці,
перевезення майна в інше жиле
приміщення, виїзд в інший населений
пункт, укладення трудового договору на
невизначений строк тощо).

Оцінюючи надані докази, суд вважає їх
належними, достовірними і тому приймає
їх як основу для ухвалення рішення.

Також, відповідно до вимог 11 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні», реєстрація місця проживання
та місця перебування особи
здійснюється відповідним органом
спеціального уповноваженого
центрального органу виконавчої влади з
питань реєстрації.

Враховуючи вище викладене, суд вважає
вимогу позивача щодо визнання ОСОБА_1
такими, що втратив право користування
житловим приміщенням обґрунтовано та
доведеною у судовому засіданні.

Таким чином, оцінюючи встановлені
обставини, суд вважає, що позовна заява
підлягає задоволенню в зазначених вище
межах.

Керуючись ст. ст. 116, 71, 72 ЖК України, ст.
ст. 3, 10, 11, 60, 224-226, 232, 292, 294 ЦПК України,
суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте
Корольовським районним судом м.
Житомира за письмовою заявою
відповідача, яка подається протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачі та інші особи, які беруть
участь у справі, мають право оскаржити
заочне рішення, подавши апеляційну
скаргу Апеляційному суду Житомирської
області через Корольовський районний
суд м. Житомира протягом десяти днів з
дня отримання копії цього рішення.

Суддя
О. П. Сингаївський