Справа № 569/3731/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2014 року
Рівненський міський
суд

під головуванням судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Жижчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Рівне цивільну справу за
позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу
та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про поділ спільного майна подружжя,-

в с т а н о в и в
:

В судовому засіданні позивач за
первинним позовом ОСОБА_1 заявлені
позовні вимоги про розірвання шлюбу
повністю підтримав та пояснив, що вони
з відповідачем ОСОБА_2 перебувають у
зареєстрованому шлюбі з 12 вересня 1997
року, від якого неповнолітніх дітей у
них не має. На даний час вони проживають
окремо, шлюбні стосунки не підтримують,
спільного господарства не ведуть.
Неодноразові спроби примирення
позитивних наслідків не принесли, у
зв'язку з чим від надання терміну для
примирення відмовився. Тому, просить
суд шлюб між ним та ОСОБА_2 розірвати.

Уточнений зустрічний позов ОСОБА_2
про поділ майна подружжя повністю
визнав та не заперечив проти його
задоволення.

В судовому засіданні відповідач за
первинним позовом ОСОБА_2 позовні
вимоги про розірвання шлюбу визнала та
не заперечила проти їх задоволення.
Суду пояснила що їх з відповідачем шлюб
на даний час існує формально,
перспектив для збереження сім'ї не
вбачається.

Позов про поділ спільного майна
подружжя уточнила та просить суд
поділити майно, спільно набуте нею та
ОСОБА_1 за час шлюбу та визнати за нею
право власності на гараж, що
знаходиться в АДРЕСА_1, а за ОСОБА_1
визнати право власності на
транспортний засіб марки «Mitsubishi»,
модель «Lancer», 2008 року випуску,
державний номер НОМЕР_1.

Заслухавши учасників судового
процесу дослідивши матеріали справи та
подані сторонами письмові докази по
справі, суд прийшов до висновку, що
позовні вимоги є обґрунтованими та
підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що сторони по
справі перебувають у зареєстрованому
шлюбі з 12 вересня 1997 року.

Дана обставина стверджується
дослідженим в судовому засіданні
свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2
виданим 12 вересня 1997 року
Міськвідділом реєстрації актів
громадянського стану м.Рівне з якого
вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3
одружились 12 вересня 1997 року, про що в
книзі реєстрації актів про одруження
1997 року вересня місяця 12 числа зроблено
запис за №1124. Прізвища після одруження:
чоловіка ОСОБА_1, дружини ОСОБА_1.

Від даного шлюбу сторони
неповнолітніх дітей не мають.

Протягом значного часу сторони не
ведуть спільного господарства та
бюджету, не підтримують подружніх
стосунків, втратили один до одного
почуття любові та поваги. На думку суду,
надання терміну для примирення сторін
позитивних наслідків не принесе,
перспектив для збереження сім'ї не
вбачається.

Відповідно до ч.1 ст.110 СК України
позов про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи вищевикладені обставини у
їх сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги в частині розірвання шлюбу
підлягають до повного задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.60 СК України,
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Відповідно до ч.2 ст.60 СК України,
вважається,що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Як було встановлено в судовому
засіданні, за період шлюбу сторони
набули майно, а саме гараж, що
знаходиться в АДРЕСА_1 та транспортний
засіб марки «Mitsubishi», модель «Lancer», 2008
року випуску, державний номер НОМЕР_1,
отже дане майно належить сторонам по
справі на праві спільної сумісної
власності.

Відповідно до ч.1 ст.70 Сімейного
Кодексу України, у разі поділу майна, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.2 ст.70 Сімейного
Кодексу України, при вирішенні спору
про поділ майна суд може відступити від
засади рівності часток подружжя за
обставин, що мають істотне значення,
зокрема якщо один із них не дбав про
матеріальне забезпечення сім'ї,
приховав, знищив чи пошкодив спільне
майно, витрачав його на шкоду інтересам
сім'ї.

Відповідно до роз'яснень викладених
в Постанові Пленуму Верховного суду
України від 21 грудня 2007 року "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" поділ
спільного майна подружжя здійснюється
за правилами, встановленими статтями
69-72 СК та ст.372 ЦК України. Вартість
майна, що підлягає поділу, визначається
за погодженням між подружжям, а при
недосягненні згоди - виходячи з дійсної
його вартості на час розгляду справи.

Вирішуючи питання про поділ майна, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, суди мають
застосовувати положення частин 4,5 ст.71
СК України щодо обов'язкової згоди
одного з подружжя на отримання
грошової компенсації та попереднього
внесення другим з подружжя відповідної
грошової суми на депозитний рахунок
суду. За відсутності такої згоди
присудження грошової компенсації може
мати місце з підстав, передбачених ст.365
ЦК, за умови звернення подружжя (одного
з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК)
та попереднього внесення на депозитний
рахунок суду відповідної грошової
суми. У разі, коли жоден з подружжя не
вчинив таких дій, а неподільні речі не
можуть бути реально поділені між ними
відповідно до їх часток, суд визнає
ідеальні частки подружжя в цьому майні
без його реального поділу і залишає
майно у їх спільній частиковій
власності.

Відповідно до ч.1 ст.372 ЦК України
майно, що є у спільній сумісній
власності, може бути поділене між
співвласниками за домовленістю між
ними.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦК України, у
разі поділу майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що
частки співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом.

За рішенням суду частка співвласника
може бути збільшена або зменшена з
урахуванням обставин, які мають
істотне значення.

Відповідно до ч.3 ст.372 ЦК України, у
разі поділу майна між співвласниками
право спільної сумісної власності на
нього припиняється.

Враховуючи, що сторони дійшли згоди
про поділ спільного майна подружжя
тому суд вважає, що позовні вимоги в
частині поділу спільного майна
подружжя підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10, 60, 88, 212, 213, 215, 294 ЦПК України, ст.372
ЦК України, ст.ст.60,69-72,110,112 СК України,
суд,-

в и р і ш и в :

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 12 вересня 1997 року
Міськвідділом реєстрації актів
громадянського стану м.Рівне, актовий
запис №1124 - розірвати.

Поділити спільне майно подружжя та
визнати за ОСОБА_2 право власності на
гараж, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1.

Припинити право спільної сумісної
власності подружжя на гараж, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
транспортний засіб марки «Mitsubishi»,
модель «Lancer», 2008 року випуску,
державний номер НОМЕР_1.

Припинити право спільної сумісної
власності подружжя на транспортний
засіб марки «Mitsubishi», модель «Lancer», 2008
року випуску, державний номер НОМЕР_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий :