АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№22-ц/796/7585/14
Головуючий у 1 інстанції - Мальченко О.В.
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2014 року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
м.Києва у складі:

Головуючого судді
Панченка М.М.

Суддів
Кирилюк Г.М., Вербової І.М.

При секретарі
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 на ухвалу
Деснянського районного суду м. Києва
від 24 квітня 2014 року у справі за скаргою
ОСОБА_2 на дії державного виконавця
відділу Державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві Вахрушевої Р.М.,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року представником
ОСОБА_2 подано скаргу на дії державного
виконавця відділу Державної
виконавчої служби Деснянського
районного управління юстиції у м. Києві
Вахрушевої Р.М. Зокрема, заявник
посилався на те, що державним
виконавцем винесено постанову про
накладення арешту на все майно
боржника без фактичного виявлення
такого майна.

Ухвалою Деснянського районного
суду м.Києва від 24 квітня 2014 року
відмовлено у задоволенні
вищезазначеної скарги/а.с.22-23/.

В апеляційній скарзі
представник ОСОБА_2 просить скасувати
оскаржувану ухвалу та постановити
нову, якою вимоги, викладені в скарзі на
дії державного виконавця, задовольнити
у повному обсязі. Послався на те, що
арешт може накладатися лише на
виявлене майно боржника, а також
зазначав, що ст.57 Закону України "Про
виконавче провадження" встановлено
черговість дій державного виконавця,
яка не була дотримана.

Заслухавши думки учасників процесу,
колегія суддів дійшла висновку про
відхилення апеляційної скарги, та
залишення без змін ухвали суду першої
інстанції з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні
вищезазначеної скарги, суд першої
інстанції виходив з того, що державним
виконавцем правомірно в межах своєї
компетенції винесено постанову про
накладення арешту на майно боржника.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком.

Як вбачається з матеріалів справи, 22
серпня 2012 року державним виконавцем
Відділу Державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві Вахрушевою Р.М.
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження на підставі
виконавчого листа №2-2056 про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4, ОСОБА_5 92 802
грн. 69 коп.

13 березня 2014 року державним виконавцем
винесено постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони його
відчуження.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 57 Закону
України "Про виконавче провадження",
арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом винесення постанови про арешт
майна боржника та оголошення заборони
його відчуження, а отже, державний
виконавець діяв в межах повноважень,
наданих йому відповідно до Закону.

Щодо посилання скаржника на те, що
накладення арешту на майно без
фактичного його виявлення порушує його
права як сторони виконавчого
провадження, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.383 ЦПК України, сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Разом з тим, в постанові про накладення
арешту на майно та оголошення заборони
його відчуження, державний виконавець
зазначає, що арешт накладено лише в
межах суми стягнення - 92802 грн. 69 коп., а
тому жодні права боржника не
порушується накладенням такого арешту.

За змістом ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, судом першої інстанції
відмовлено у задоволенні скарги на дії
державного виконавця на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, з
дотриманням вимог чинного
законодавства, а доводи викладені в
апеляційній скарзі не спростовують
висновків суду.

Відповідно до п.1ч.1 ст.312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Керуючись ст.ст.307,312 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 відхилити, а ухвалу
Деснянського районного суду м. Києва
від 24 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з
моменту проголошення шляхом подання
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий

Судді