Справа № 461/6743/13
Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 22-ц/783/3224/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого судді Савуляка
Р.В.,

суддів: Бермеса І.В.,
Мусіної Т.Г.,

за участі секретаря: Азенко
М.В.,

з участю: представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника
Львівського державного університету
фізичної культури Возного О.Й.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_5 на рішення Галицького
районного суду м. Львова від 05 березня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Львівського державного університету
Фізичної культури, за участю третьої
особи - ОСОБА_6 про поновлення на роботі,
виплату заробітної плати за час
вимушеного прогулу та стягнення
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

11 червня 2013 року позивач ОСОБА_2
звернулася до суду із зазначеним
позовом посилаючись на те, що з 01 грудня
2001 року вона працювала на посаді
завідувача відділом комплектування
літератури бібліотеки Львівського
державного університету фізичної
культури.

Згідно наказу ректора Львівського
державного університету фізичної
культури №169-вк від 01 червня 2013 року її
було звільнено з роботи на підставі п.1
ст.40 КЗпП України.

Своє звільнення з роботи вважала
незаконним.

Зазначала, що наказом ректора
Львівського державного університету
фізичної культури №419 від 04 грудня 2012
року «Про зміни в штатному розписі»,
було скорочено посади: завідувача
відділу, провідного бібліографа,
завідувача сектору та введено посади:
бібліографа 1 кат. (1,0 ставки),
бібліотекаря 1 категорії (2,0 ставки).

Її не було ознайомлено із даним
наказом, тому вона не здогадувалася про
наступне скорочення.

На час попередження про звільнення,
станом на 01 квітня 2013 року, на
підприємстві було три вільні посади, у
тому числі посада бібліографа 1
категорії, однак їй було запропоновано
лише посаду бібліотекаря першої
категорії.

До моменту звільнення вона займала
вищу посаду ніж інші працівники
бібліотеки, мала більший стаж, відтак,
згідно ч.1 ст.42 КЗпП України, мала
переважне право на залишення на роботі.

З урахуванням зазначених обставин,
позивач, на підставі ч.2 ст.49-2, ст.ст.232,
235, 237-1 КЗпП України, просила:

поновити її на посаді завідувача
відділом комплектування, а у разі
відсутності такої посади на іншій
рівнозначній посаді - Львівського
державного університету фізичної
культури;

стягнути з Львівської державного
університету Фізичної культури на її
користь середній заробіток за весь час
вимушеного прогулу в сумі 29297,88 гривень;

зобов'язати відповідача відшкодувати
її моральну шкоду в сумі 2 000 гривень та
2000 гривень витрат на правову допомогу
(т.1 а.с.1-4, 228-232, т.2 а.с.5-11).

Оскаржуваним рішенням Галицького
районного суду м. Львова від 05 березня
2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_5.

В апеляційній скарзі посилається на те,
що відповідачем було порушено порядок
повідомлення позивача про наступне
вивільнення, що встановлений ст.49-2 КЗпП
України.

Відповідачем було порушено переважне
право позивача на залишення на роботі у
зв'язку із скороченням штату, що
передбачене ст.42 КЗпП України.

Відповідачем було порушено порядок
вивільнення працівників встановлений
ст.49-2 КЗпП України, оскільки його
довірительці не було запропоновано
іншу роботу, що відповідає рівню її
кваліфікації.

Апелянт вважає, що його довірительці
мали б запропонувати посаду
бібліографа І категорії, натомість
запропонували посаду бібліотекаря 1
категорії, що є нижче її
кваліфікаційного рівня.

Із порівняльної таблиці
продуктивності праці, кваліфікації та
інших даних працівників бібліотеки
Львівського державного університету
фізичної культури видно що, ОСОБА_2 була
найбільш кваліфікованим працівником
бібліотеки, оскільки працювала там з
01.12.2000 року, тоді як інші працівники,
як-от: ОСОБА_7 працює з 01.09.2008 року,
ОСОБА_8 - з 25.05.2009 року, ОСОБА_9 - з 21.01.2010
року.

До моменту вивільнення, ОСОБА_2 займала
вищу посаду ніж працівники, які
залишилися (ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9.),
тому саме їй мали запропонувати всі
вакантні посади, а не лише посаду
бібліотекаря І категорії.

Крім того, при звільненні відповідач
мав запропонувати їй іншу роботу в
межах всього підприємства
(університету), а не лише в межах
окремого підрозділу чи відділу, які не
є самостійними юридичними особами.

Просить рішення Галицького районного
суду м. Львова від 05 березня 2014 року
скасувати та ухвалити нове, яким позов
ОСОБА_2 задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 на
підтримання апеляційної скарги,
представника відповідача - Львівського
державного університету фізичної
культури Возного О.Й. на її заперечення,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, наказом ректора Львівського
державного інституту фізичної
культури №229-вх від 01 грудня 2000 року,
ОСОБА_2 прийнято на посаду бібліотекаря
І категорії (арк.5 особ. справи).

Надалі, наказом ректора Львівського
державного інституту фізичної
культури №272-вх від 04 грудня 2002 року,
ОСОБА_2 було переведено на посаду
завідувача відділом бібліотеки (арк.22
особ. справи).

У 2012-2013 роках у Львівському державному
університеті фізичної культури мали
місце зміни в організації виробництва
і праці шляхом скорочення працівників.

Зокрема, відповідно до вимог наказу МОН
МС України від 27 вересня 2012 року №1058
«Про затвердження Типової структури та
Типових штатних нормативів бібліотек
ВНЗ ІІІ-ІV рівня акредитації» з метою
економного і раціонального
використання коштів, відповідно до
Постанови КМУ від 22 жовтня 2008 року №943
«Про економію бюджетних коштів,
передбачених на утримання органів
державної влади та інших державних
органів», наказом ректора Львівського
державного університету фізичної
культури №419 від 04 грудня 2012 року «Про
зміни в штатному розписі бібліотеки»,
із 01 січня 2013 року було виведено із
штатного розпису бібліотеки такі
посади: завідувача відділу (1,0 ставки),
провідного бібліографа (1,0 ставки),
завідувача сектору (1,0 ставки) та
введено посади: бібліографа 1 кат. (1,0
ставки), бібліотекаря 1 категорії (2,0
ставки).

Відповідно до ст.49-2 КЗпП України про
наступне вивiльнення працiвникiв
персонально попереджають не пiзнiше нiж
за два мiсяцi.

При вивiльненнi працiвникiв у випадках
змiн в органiзацiї виробництва i працi
враховується переважне право на
залишення на роботi, передбачене
законодавством.

Одночасно з попередженням про
звiльнення у зв'язку iз змiнами в
органiзацiї виробництва i працi власник
або уповноважений ним орган пропонує
працiвниковi iншу роботу на тому ж
пiдприємствi, в установi, органiзацiї. При
вiдсутностi роботи за вiдповiдною
професiєю чи спецiальнiстю, а також у
разi вiдмови працiвника вiд переведення
на iншу роботу на тому ж пiдприємствi, в
установi, органiзацiї працiвник, за своїм
розсудом, звертається за допомогою до
державної служби зайнятостi або
працевлаштовується самостiйно.
Водночас власник або уповноважений ним
орган доводить до вiдома державної
служби зайнятостi про наступне
вивiльнення працiвника iз зазначенням
його професiї, спецiальностi,
квалiфiкацiї та розмiру оплати працi.

Державна служба зайнятостi пропонує
працiвниковi роботу в тiй же чи iншiй
мiсцевостi за його професiєю,
спецiальнiстю, квалiфiкацiєю, а при її
вiдсутностi - здiйснює пiдбiр iншої роботи
з урахуванням iндивiдуальних побажань i
суспiльних потреб. При необхiдностi
працiвника може бути направлено, за
його згодою, на навчання новiй професiї
(спецiальностi) з наступним наданням
йому роботи.

У зв'язку із скороченням посади
завідувача відділу, разом із
повідомленням про вивільнення від 01
квітня 2013 року, ОСОБА_2, відповідно до
вимог п.6 ст.36, ст.49-2 КЗпП України, було
запропоновано перевестися на посаду
бібліотекаря 1 категорії, від якої вона
відмовилася (т.1.а.с.10, арк.111, 112 особ.
справи).

Тому наказом ректора ЛДУФК від 01 червня
2013 року, ОСОБА_2 правомірно була
звільнена з роботи з 03 червня 2013 року на
підставі п.1 ст.40 КЗпП України, у зв'язку
із скороченням штату (т.1 а.с.11).

Доводи апеляційної скарги
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 про
порушення відповідачем: порядку
повідомлення позивача про наступне
вивільнення, недодержання вимог
трудового законодавства про переважне
право позивача на залишення на роботі у
зв'язку із скороченням штату, та
порушення порядку вивільнення
працівників не знайшли свого
підтвердження в суді апеляційної
інстанції.

Зокрема, як убачається із матеріалів
справи, у повідомленні від 01.04.2013 року
обґрунтовано, що посада позивача
виводиться із штатного розпису
відповідно до наказу МОН МС України від
27.09.2012р. №1058, та постанови КМУ від
28.10.2008р.

Про те, що у зазначеному повідомленні
не було посилання на наказ №419 від 04
грудня 2012 року «Про зміни в штатному
розписі бібліотеки», правового
значення, по суті не має. Даний наказ
був винесений на виконання зазначених
вище нормативних актів, позивачкою не
оскаржувався, і не був скасований.

Не було порушено відповідачем вимоги
ст.42, 49-2 КЗпП України, щодо переважного
права позивача на залишення на роботі у
зв'язку із скороченням штату, зокрема,
права вибору нових посад які були
введені наказом ректора Львівського
державного університету фізичної
культури №419 від 04 грудня 2012 року «Про
зміни в штатному розписі бібліотеки».

Як пояснила в суді першої інстанції
свідок ОСОБА_10 (директор бібліотеки),
переведення ОСОБА_2 на посаду
бібліографа І категорії було не
можливим, у зв'язку із необхідністю
навиків для виконання такої роботи,
тому на дану посаду було переведено
ОСОБА_11, яка до того займала посаду
провідного бібліографа у бібліотеці,
продуктивність праці якої була значно
вища, що підтверджено порівняльною
таблицею продуктивності праці
працівників бібліотеки ЛДУФК
(т.1а.с.185-189), а ОСОБА_2 було запропоновано
іншу посаду - бібліотекаря І категорії,
що узгоджується із вимогами ст.49-2 КЗпП
України, щодо обов'язку власника
запропонувати працівникові іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації.

Тому безпідставними є доводи
апеляційної скарги про порушення
відповідачем вимог трудового
законодавства при звільненні позивача
з роботи.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та дотримано
процедуру розгляду справи, встановлену
ЦПК України, ухвалено справедливе
рішення, тому підстав для його зміни чи
скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.303,п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1
ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Галицького районного суду м.
Львова від 05 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подачі касаційної скарги.

Головуючий :
Савуляк Р.В.

Судді:
Бермес І.В.

Мусіна Т.Г.