АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/786/1550/14
Головуючий у 1-й інстанції Міндарьов
Доповідач Карнаух П. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області у складі:

головуючого: судді Карнауха П.М.,

суддів: Дряниці Ю.В., Кривчун Т.О.,

при секретарі: Ткаченко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 05 березня
2014 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Харківміськгаз» про поновлення
порушеного права, зобов'язання
здійснення перерахунку та стягнення
моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із позовом до ПАТ
«Харківміськгаз», в якому просив
поновити його порушене право на
отримання 50 % знижки по оплаті за газ,
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок за спожитий газ з
урахування 50 % знижки починаючи з 01
січня 2011 року та стягнути з відповідача
50000,00 грн. компенсації моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначалося, що
рішенням Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 25 березня 2009 року
ПАТ «Харківміськгаз» було зобов'язано
надати ОСОБА_1 50% знижку по оплаті
послуг з постачання природного газу
відповідно до статті 44 ЗУ «Про статус
суддів». Однак вказане рішення
виконувалося відповідачем лише до 01
січня 2011 року, а після цього
нарахування оплати відбувалося без
урахування відповідної знижки.

Позивач вважав, що не дивлячись на те,
що ЗУ «Про статус суддів» втратив
чинність і діючим Законом не
передбачена зазначена вище знижка,
газопостачальне підприємство
зобов'язане виконувати рішення суду,
яке є чинним і на сьогоднішній день.
Також вказував, що хоча діючим ЗУ «Про
судоустрій і статус суддів» не
передбачено надання знижок суддям при
оплаті комунальних послуг, його право
на знижку, яке було встановлено
попереднім Законом не може бути
скасовано чи знижено.

Крім того, позивач зазначав, що дії
підприємства заподіюють йому
моральних страждань.

Рішенням Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 05 березня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Харківміськгаз» про пропоновлення
порушеного права, зобов'язання
здійснення перерахунку та стягнення
моральної шкоди відмовлено.

Вказане рішення в апеляційному порядку
оскаржив позивач ОСОБА_1, який,
посилаючись на недоведеність обставин,
що мають значення для справи, які суд
вважав встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права, просив його
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити його позов у повному
обсязі.

Зазначає, що відмовляючи йому у позові
з посиланням на постанову Кабінету
Міністрів України №879 від 01 серпня 1996
року «Про встановлення норм
користування житлово-комунальними
послугами громадянам, які мають пільги
щодо їх оплати», суд першої інстанції
фактично змінив рішення
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 25 березня 2009 року,
ухваливши нове рішення на користь
відповідача, який порушує його право на
отримання 50% знижки по оплаті
комунальних платежів.

Посилається на те, що вказана постанова
уряду є підзаконним актом та регулює
суспільні відносини лише у разі, коли
на це є пряме посилання у законах
України. При цьому Закон України «Про
статус суддів», який діяв на час
ухвалення рішення Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 25 березня
2009 року не мав посилання на відповідну
постанову.

Вважає висновки місцевого суду
поверховими та вказує на відсутність
належної їх мотивації.

Крім того, посилається на те, що
зневажливе ставлення до нього як до
судді мало місце також і під час
розгляду справи, що продовжило
заподіяння йому моральних страждань.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які брали участь у справі,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 25 березня 2009 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Полтавської області
від 15 липня 2009 року, зобов'язано ВАТ
«Харківміськгаз» здійснити
перерахунок за надані ОСОБА_1 послуги з
постачання природного газу з
урахуванням 50% знижки; зобов'язано ВАТ
«Харківміськгаз» надати ОСОБА_1 50%
знижку по оплаті послуг з постачання
природного газу.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що у зазначений у позові період (з
01 січня 2011 року - 01 січня 2014 року) на
виконання рішення суду від 25 березня 2009
року позивачеві надавалася 50 % знижка
по оплаті спожитого газу на обсяги,
визначені Постановою Кабінету
Міністрів України «Про встановлення
норм користування
житлово-комунальними послугами
громадянам, які мають пільги щодо їх
оплати» №879 від 01 серпня 1996 року, а тому
порушення прав позивача в частині
невиконання рішення суду і не надання
знижки - не встановлена.

Проте колегія суддів не може
погодитися з таким висновком з огляду
на наступне.

Cтаття 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод
визначає, що кожен має право на
справедливий і публічний розгляд його
справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, який вирішить
спір щодо його прав та обов'язків
цивільного характеру.

Конституція України (ст. 124) проголошує,
що рішення ухвалюються судами іменем
України і є обов'язковими на всій
території України.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.14 ЦПК України
судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, - і
за її межами. Невиконання судового
рішення є підставою для
відповідальності, встановленої
законом.

Таким чином, хоча Закон України «Про
статус суддів», на підставі норм якого
вирішувався спір сторін у 2009 році,
втратив чинність, і діючий сьогодні
Закон України «Про судоустрій та
статус суддів» не передбачає
нарахування пільг на оплату
комунальних послуг позивачеві як
судді, однак газопостачальне
підприємство повинно виконувати
відповідний обов'язок на підставі
рішення Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 25 березня 2009 року,
оскільки останнє є чинним, а з позовом
про звільнення від відповідного
обов'язку підприємство до суду не
зверталося.

При цьому, Постанова Кабінету
Міністрів України «Про встановлення
норм користування
житлово-комунальними послугами
громадянам, які мають пільги щодо їх
оплати» №879 від 01 серпня 1996 року є
підзаконним нормативно-правовим актом,
а Закон України «Про статус суддів»,
який діяв на час ухвалення рішення
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 25 березня 2009 року, не мав
відповідного посилання на її норми.

Таким чином, нарахування 50-відсоткової
знижки на ліміт спожитого газу на
підставі відповідної постанови, та
облікування у зв'язку із цим боргу за
послуги газопостачання порушує права
позивача, які виникли на підставі
рішення суду, а тому підприємство
належить зобов'язати здійснити
відповідний перерахунок.

Між тим, згідно зі ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбаченні
законом способи охорони цивільних прав
у разі їх порушення чи реальної
небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних
цивільних прав розуміють закріплені
законом матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушника.

Загальний перелік способів захисту
цивільних прав та інтересів наведено в
ст. 16 ЦК України, одним із яких є
визнання права.

Вирішуючи позов про в частині
зобов'язання відповідача поновти
порушене право споживача на отримання
знижки, колегія суддів визнає таку
вимогу безпідставною, оскільки таке
право гарантувалося Законом України
«Про статус суддів» та знайшло своє
відображення у рішенні
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 25 березня 2009 року.

Щодо відшкодування моральної шкоди
колегія суддів приходить до
наступного.

Закон пов'язує виникнення права на
компенсацію шкоди з випадками
порушення прав особи.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Частиною другою п.5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» від 31
березня 1995 року №4 визначено, що
відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Зі змісту ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Цілісно проаналізувавши цитовані
норми права та роз'яснення, колегія
суддів приходить до висновку про
відсутність деліктної
відповідальності у даній конкретній
ситуації, оскілки це обумовлено
недоведеністю шкоди, як такої, а також
винного втілення волі в діях ПАТ
«Харківміськгаз».

Таким чином, рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню в
частині відмови у зобов'язанні
здійснення перерахунку з ухваленням в
цій частині нового рішення про
задоволення відповідної вимоги.

Також за змістом ч.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, суд присуджує з другої
сторони понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Тому на користь ОСОБА_1 належить
присудити 114,7 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.303,304,307, п.3,4 ч.1 ст.309,
ст.ст.314,316,317 ЦПК України, колегія
суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 05 березня 2014 року в
частині відмови у зобов'язанні
здійснення перерахунку - скасувати та
ухвалити в цій частині нове рішення.

Зобов'язати Публічне акціонерне
товариство «Харківміськгаз» здійснити
перерахунок за надані послуги з
постачання природного газу з
урахуванням 50- відсоткової знижки в
житловий будинок №30 по вул.
Солоницівській в м. Харкові, починаючи
з 01 січня 2011 року.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Харківміськгаз» на
користь ОСОБА_1 114,7 грн. сплаченого
судового збору.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
чинності з моменту проголошення та
може бути оскаржено протягом 20 днів
шляхом подання касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/
П.М. Карнаух

СУДДІ: /підпис/
Ю.В. Дряниця

/підпис/
Т.О. Кривчун

ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області
П.М. Карнаух