Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

21 січня 2014 року Подільський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Трегубенко Л. О. ,

при секретарі - Ютланчук К. А.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до відділу
Державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві про визнання дій
протиправними, зняття арешту з
квартири та заборони на її відчуження,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з
позовом до відділу ДВС Шевченківського
районного управління юстиції в м. Києві
про визнання дій протиправними та
зняття арешту з належної йому на праві
власності квартири АДРЕСА_1 та
заборони на її відчуження.

Обгрунтовує позовні вимоги тим, що
15.01.2008 р. державним виконавцем відділу
ДВС Шевченківського районного
управління юстиції в м. Києві,
Галілейською А.В., при примусовому
виконанні виконавчого листа № 2-1388,
виданого 06.03.2007 р. Шевченківським
районним судом м. Києва, про
стягнення з ОСОБА_1 (ІПН - НОМЕР_1, дата
народження: ІНФОРМАЦІЯ_1, місце
проживання: АДРЕСА_2 ) на користь
ОСОБА_3 боргу в сумі 72127 грн. 77 коп.
накладено арешт на майно боржника та
оголошення заборони на його
відчуження, а саме: квартиру АДРЕСА_3;
на ? частину квартири АДРЕСА_4; та
квартиру АДРЕСА_1.

Проте, квартира АДРЕСА_1, на яку
накладений арешт, належить йому, ОСОБА_1
(ІПН : НОМЕР_2, дата народження:
ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання: АДРЕСА_5)
на праві власності відповідно до
договору купівлі-продажу, посвідченого
23.10.2006 р. приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу, реєстр № 4403.

Державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби не було
перевірено та уточнено дані щодо
боржника за виконавчим провадження, та
помилково накладено арешт на його
майно.

16.05.2013 р. дізнався про накладення арешту
на його майно і звернувся до відділу
державної виконавчої служби з
проханням зняти помилково накладений
арешт на квартиру, однак отримав
письмову відповідь про те, що державним
виконавцем арешт на його майно не
накладався.

Позивач просив позов задовольнити,
визнати дії виконавчої служби
протиправними та виключити з опису і
звільнити з-під арешту та оголошення
заборони на відчуження його майно, і
скасувати арешт та заборону, оскільки
обмежується його право на вільне
користування та розпорядження житлом.

У судове засідання представник
позивача - адвокат, ОСОБА_4, не з»явився,
просить розглянути справу за його
відсутності, позовні вимоги підтримує
в повному обсязі, не заперечує проти
ухвалення заочного рішення.

Представник відповідача, відділу ДВС
Шевченківського районного управління
юстиції в м. Києві у судове засідання
повторно не з'явився, належним чином
повідомлений про час та місце судового
розгляду, причини неявки не повідомив,
заперечень не надав.

Суд вважає за можливе розглянути
справу за відсутності сторін, на
підставі наявних даних і доказів, і
ухвалити заочне рішення.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає,
що позов підлягає задоволенню частково
з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 52 Закону
України «Про виконавче провадження»
звернення стягнення на майно боржника
полягає в його арешті, вилученні та
примусовій реалізації.

У разі відсутності у боржника коштів
та інших цінностей, достатніх для
задоволення вимог стягувача, стягнення
звертається також на належне боржнику
інше майно, за винятком майна, на яке
згідно із законом не може бути
накладено стягнення.

У відповідності з ч. ч. 1, 2 ст. 57 Закону
України «Про виконавче провадження»
арешт майна боржника застосовується
для забезпечення реального виконання
рішення.

Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем,
зокрема, шляхом проведення опису майна
боржника і накладення на нього арешту.

Отже, державний виконавець має право
вчиняти дії в межах виконавчого
провадження тільки відносно майна
боржника, тобто, при вчиненні будь-якої
дії щодо майна чи коштів, він повинен
впевнитись, що це майно належить саме
боржнику у виконавчому провадженні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 60 Закону
України «Про виконавче провадження»
особа, яка вважає, що майно, на яке
накладено арешт, належить їй, а не
боржникові, може звернутися до суду з
позовом про визнання права власності
на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про
зняття арешту з майна арешт з майна
знімається за постановою державного
виконавця не пізніше наступного дня,
коли йому стало відомо про такі
обставини. Копія постанови про зняття
арешту з майна надсилається боржнику
та органу (установі), якому була
надіслана для виконання постанова про
накладення арешту на майно боржника.

Суд установив, 15.01.2008 р. державним
виконавцем відділу ДВС
Шевченківського районного управління
юстиції в м. Києві, Галілейською А.В.,
при примусовому виконанні
виконавчого листа № 2-1388, виданого
06.03.2007 р. Шевченківським районним
судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1
(ІПН: НОМЕР_1, дата народження:
ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: АДРЕСА_2)
на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 72127 грн.
77 коп., помилково накладено арешт на
квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві
власності позивачу, ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2,
дата народження:ІНФОРМАЦІЯ_2, місце
проживання: АДРЕСА_5) відповідно до
договору купівлі-продажу, посвідченого
23.10.2006 р. приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу, реєстр № 4403 ( а. с. 6-11).

Державним виконавцем відділу ДВС при
накладенні арешту на майно боржника за
виконавчим провадження не перевірено
та не уточнено дані щодо його особи, і
накладено арешт на майно позивача, який
має ідентичні прізвище, ім»я та
по-батькові, але інші дату народження,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків, і зареєстроване
місце проживання, що є незаконним, і
порушує право власності особи на це
майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 319, ст. 391 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Відтак, порушене право власності
позивача підлягає судовому захисту
шляхом зняття арешту з квартири
АДРЕСА_1, всі інші необхідні дії
державний виконавець має вчинити в
зв»язку із зняттям арешту з цього
майна.

Ураховуючи наведене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги доведені і
підлягають задоволенню частково, у
частині визнання незаконним
накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1,
що належить на праві власності
позивачу, ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2, дата
народження:ІНФОРМАЦІЯ_2, місце
проживання: АДРЕСА_5) на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченого
23.10.2006 р. приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу, реєстр № 4403, і зняття арешту з
цієї квартири, в іншій частині
відмовляє.

На підставі наведеного, ст. ст. 15, 16, 321, 391
ЦК України, ст. ст. 52, 55, 57, 60 Закону
України «Про виконавче провадження»,
керуючись ст. ст. 10, 16, 57- 60, 88, 208, 209, 212-215,
218, 224-228 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1,
загальної площею 31,7 кв. м, що належить
на праві власності на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченого
23.10.2006 р. приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу, реєстр № 4403, ОСОБА_1
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків - НОМЕР_2, дата
народження: ІНФОРМАЦІЯ_2, місце
проживання: АДРЕСА_5), відповідно до
постанови державного виконавця від
15.01.2008 р. при примусовому виконанні
виконавчого листа № 2-1388, виданого
06.03.2007 р. Шевченківським районним судом
м. Києва, - визнати незаконним.

Скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 31,7 кв. м, що належить
на праві власності ОСОБА_1
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків - НОМЕР_2, дата
народження: ІНФОРМАЦІЯ_2, місце
проживання: АДРЕСА_5) на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченого
23.10.2006 р. приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу, реєстр № 4403.

У іншій частині у позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Подільський районний суд міста в
установленому законом порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутніми
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Суддя Л. О. Трегубенко