Справа № 913/2486/2012
Номер провадження 2/350/14/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2014 року смт.Рожнятів

Рожнятівський районний суд
Івано-Франківської області

у складі : головуючої
судді Калиній Г.В.

з участю секретаря судового
засідання Видойник І.П.

представника
позивача Бойчука М.П.

представників відповідача за
дорученям ОСОБА_2 та

адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» до
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
кредитним договором та зустрічним
позовом ОСОБА_4 до ПАТ «Державний
ощадний банк України» про розірвання
кредитного договору, -

ВСТАНОВИВ:

У своїй уточненій позовній заяві
позивач просить постановити рішення,
яким стягнути з ОСОБА_4 на користь
банку заборгованість за кредитним
договором у сумі 931555 гривень 28 копійок
та судові витрати по справі.

У своїй позовній заяві відповідач -
позивач ОСОБА_4 просить постановити
рішення, яким розірвати кредитний
договір № 161, укладений 10 квітня 2008 року
між ним та ПАТ «Державний ощадний банк
України».

У судовому засіданні представник
банку свої позовні вимоги підтримав,
а зустрічні позовні вимоги не визнав та
пояснив, що між ПАТ «Державний ощадний
банк України» та ОСОБА_4 10 квітня 2008
року був укладений кредитний договір
відповідно до якого банк надав
відповідачу - позивачу кредит терміном
до 9 квітня 2018 року в розмірі 600 000
(шістсот тисяч) гривень із сплатою 18
процентів на рік за користування
кредитом.

З метою забезпечення виконання умов
договору між сторонами був укладений
договір іпотеки домоволодіння, яке
знаходиться у АДРЕСА_1

Відповідно до умов кредитного
договору, відповідач зобов'язувався
своєчасно сплачувати відсотки за
користування кредитом, повернути
кредит у визначені договором терміни,
своєчасно страхувати заставне майно, а
також виконувати інші зобов'язання,
передбачені договором.

Однак ОСОБА_4 не виконує умови договору
щодо повернення кредитних коштів та
сплати процентів. У зв»язку із
зазначеними порушеннями зобов»язань
загальна заборгованість по сплаті
кредиту, відсотків за користування
кредитними коштами станом на 6 лютого
2014 року становить суму позовних вимог,
у тому числі: 315314 гривень 85 копійок -
строкова заборгованість за кредитом,
193889 гривень 88 копійок прострочена
заборгованість за кредитом, 221303 гривні
35 копійок прострочені відсотки, 190695
гривень 96 копійок - пеня за порушення
строків сплати кредиту та 10351 гривня
штраф по поновленню страхування
заставного майна.

Погоджується з висновками проведеного
за заявою ОСОБА_4 економічного
експертного дослідження по даному
кредитному договору, також не
заперечує, що по декількох заявах на
отримання коштів підпис про їх
отримання від імені заявника
виконаний не ОСОБА_4, а іншою особою, а
тому не заперечує щодо виключення цих
сум із загального підсумку боргу, який
слід повертати в рахунок погашення
кредиту.

У судовому засіданні представник
відповідача - позивача ОСОБА_4 позов
банку визнала частково, а позов ОСОБА_4
підтримала та пояснила, що не
заперечує отримання її довірителем у
ПАТ «Державний ощадний банк України»
на підставі кредитного договору
терміном до 9 квітня 2018 року 600 000
(шістсот тисяч) гривень із сплатою 18
процентів на рік за користування
кредитом. Спочатку її довіритель
вчасно погашав кредит. Станом на 1
грудня 2012 року було сплачено банку 133 185
гривень 94 копійки основного боргу та 349
47 гривень 33 копійки відсотків за
користування кредитними коштами.

Однак з часом позичальник почав
хворіти, у зв»язку з чим тривалий
період часу не працював. Крім того при
звірці з банком встановив, що
працівники банку оформили ряд
платіжних документів про отримання
ним коштів, які він фактично не
отримував. Тому позичальник втратив
довіру до банку. Вона за дорученням
позичальника неодноразово намагалася
уточнити взаєморозрахунки по сумах
отриманих та сплачених коштів, але
цифри кожного разу були різними, не
відповідали дійсності.

Вважає, що розрахунок заборгованості,
наданий позивачем не відповідає
дійсності. Позичальник неодноразово
погашав кредит та вносив у касу значні
суми коштів, на які йому не видавалися
квитанції: то в зв»язку із закінченням
робочого часу та по інших причинах. Він
довіряв працівникам банку, а тому не
настоював на видачі квитанцій. Однак
пізніше з»ясувалося, що надані ним
кошти в рахунок погашення кредиту та
відсотків не поступили.

Крім того заяви складені від імені
ОСОБА_4 на видачу готівки від 28
листопада 2008 року, 30 січня 2009 року, 27
лютого 2009 року, 30 березня 2009 року, 15
квітня 2009 року, 1 березня 2010 року , 27
лютого 2009 року , 30 березня 2009 року, 1
квітня 2009 року, 1 березня 2010 року ним не
складалися і не підписувалися, таких
заяв до банку він не подавав та
відповідно зазначених у них коштів не
отримував.

За заявою ОСОБА_4 по даному факту
відкрито кримінальне провадження в
рамках якого було проведено
почеркознавчу експертизу, з висновку
якої вбачається, що підписи в заявах на
видачу готівки від 27 лютого 2009 року, 1
березня 2010 року та 25 листопада 2008 року
виконані не ним, а іншою особою. Отже,
посадові особи банку подали вказані
заяви на видачу готівки від його імені
та незаконно привласнили кошти в
розмірі 19 тисяч 515 гривень без його
відома.

У зв»язку з неправомірними діями банку
у позичальника виникла недовіра до
банку, а тому він просить розірвати
кредитний договір №161 укладений з ПАТ
«Державний ощадний банк» 10 квітня 2008
року.

Вислухавши учасників процесу та
вивчивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов банку
підлягає до часткового задоволення, а
позов ОСОБА_4 до повного задоволення з
таких підстав.

Вислухавши учасників процесу та
вивчивши матеріали справи суд
приходить до висновку, що позов банку
підлягає до часткового задоволення, а
позовні вимоги ОСОБА_4 до задоволення
повністю з таких підстав.

10 квітня 2008 року між ПАТ «Державний
ощадний банк» та ОСОБА_4 укладено
договір відновлюваної кредитної лінії
№161, відповідно до якого останньому
було надано кредит строком на 10 років у
розмірі 600 000 (шістсот тисяч) гривень на
умовах сплати 18 відсотків річних за
весь час фактичного користування
кредитом, що підтверджується копією
договору № 161 (а. с. 29-32).

З метою забезпечення виконання умов
договору між сторонами був укладений
договір іпотеки на нерухоме майно -
домоволодіння, яке знаходиться у
АДРЕСА_1, що підтверджується копією
іпотечного договору (а. с. 26-28).

Згідно поданого
позивачем-відповідачем розрахунку
заборгованості (а. с. 170-171), загальна
заборгованість відповідача-позивача
ОСОБА_4 по сплаті кредиту, відсотків за
користування кредитними коштами
станом на 06 лютого 2014 року становить 931
555 гривень 28 копійок, у тому числі: 315314
гривень 85 копійок - строкова
заборгованість за кредитом, 193 889
гривень 88 копійок прострочена
заборгованість за кредитом, 221303 гривні
35 копійок - прострочені відсотки, 190695
гривень 96 копійок пені за порушення
строків погашення кредиту та 10351 гривня
24 копійки платежів по поновленню
договору страхування заставного майна.

На підтвердження отримання
відповідачем - позивачем ОСОБА_4
кредитних коштів по вказаному
кредитному договору представником
банку подано копії заяв на видачу
готівки від 01 березня 2010 року, від 27
лютого 2009 року, 30 березня 2009 року, 20
січня 2009 року, 15 квітня 2009 року, 25
листопада 2008 року, складених та
підписаних від імені ОСОБА_4 (а. с. 51, 52).

На підставі вказаних заяв на ім»я
ОСОБА_4 видані грошові кошти готівкою
на загальну суму 41 950 гривень, що
підтверджується копіями розпоряджень
операційному управлінню (відділу) (а. с.
61-64).

Зазначені заяви на видачу йому готівки
ОСОБА_4 оспорює, категорично заперечив
подачу до банку таких заяв та отримання
готівки за ними на загальну суму 41450
гривень, у зв»язку з чим, подав
відповідну заяву у правоохоронні
органи.

25 лютого 2013 року у Єдиному державному
реєстрі досудових розслідувань
зареєстрована заява відповідача про
вчинення службовими особами ПАТ
«Державний ощадний банк»
кримінального правопорушення
передбаченого ст. 366 ч. 1 КК України та на
цій підставі розпочато досудове
розслідування, що підтверджується
довідкою про прийняття і реєстрацію
заяви № 84-632, виданою прокуратурою
Рожнятівського району 27 лютого 2013 (а. с.
60).

В рамках проведення досудового
розслідування було проведено
почеркознавчі експертизи, за
висновками яких підписи від імені
ОСОБА_4 у заявах на видачу готівки від 27
лютого 2009 року, 01 березня 2010 року, 25
листопада 2008 року виконані не ОСОБА_4, а
іншою особою, що підтверджується
висновком експерта № 09/03-305
науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру
від 29 вересня 2009 року (а. с. 133-138).

З врахуванням висновків експертизи, за
мінусом сум, які ОСОБА_4 не отримував у
банку за підробленими заявами на
видачу готівки, прострочена
заборгованість ОСОБА_4 за кредитом
станом на 06 лютого 2014 року становить
184710 гривень 34 копійки, строкова
заборгованість - 304947 гривень 45 копійок,
нараховані відсотки - 197 681 гривня 39
копійок, пеня - 169 698 гривень 22 копійки,
що підтверджується висновком № 06/01
економічного експертного дослідження
від 23 травня 2014 року, проведеного
експертом ПП «Конекс-ІНІ» за заявою
ОСОБА_4 (а. с. 185-196).

ОСОБА_4 тривалий час хворів та не мав
можливості працювати, а відповідно
погашати кредит, що підтверджується
довідкою № 161, виданою Перегінською
номерною районною лікарнею 10 червня 2013
року (а. с. 110).

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином і у встановлений строк,
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Відповідно до ст. 612 ЦК України Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не виконав зобов"язання у
встановлений договором строк.

За змістом ст. ст. 1049, 1050 ЦК України,
позичальник зобов"язаний повернути
позикодавцеві надані грошові кошти та
сплатити проценти у строки та на
умовах, встановлених договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст.1050 ЦК
України наслідками порушення
відповідачем зобов'язання щодо
повернення чергової частини суми
кредиту, є право позивача достроково
вимагати повернення всієї суми
кредиту.

Оскільки позичальник ОСОБА_4 порушував
умови кредитного договору щодо сплати
чергових платежів по укладеному
кредитному договору, то з нього за
рішенням суду слід стягнути достроково
всю суму кредиту.

Однак висновком експерта встановлено,
що ПАТ «Державний ощадний банк» при
розрахунку заборгованості допущені
порушення норм закону ту умов договору,
тому з відповідача - позивача ОСОБА_4
слід стягнути прострочену
заборгованість, строкову
заборгованість та відсотки в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором у розмірі, який визначено у
висновку № 06/01 економічного
експертного дослідження від 23 травня
2014 року, проти чого не заперечує і
представник банку.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, за
порушення зобов"язань боржник
зобов"язаний сплатити кредиторові
неустойку ( тобто штраф або пеню).

Відповідно до п. 3 ст. 551 ЦК України,
розмір неустойки може бути зменшений
судом, якщо він значно перевищує
розмір збитків та за наявності інших
обставин, які мають істотне значення.

Суд приходить до висновку, що розмір
пені та штрафу, вказаний висновку №
06/01 економічного експертного
дослідження від 23 травня 2014 року
підлягає до зменшення судом, оскільки
він значно перевищує суму заподіяних
позивачеві неправомірними діями
відповідача збитків, які повністю
покриваються нарахованими відсотками.
Крім того суд враховує, що порушення
зобов»язань по погашенню кредиту мало
місце як внаслідок хвороби
відповідача так і внаслідок
недобросовісної поведінки працівників
банку, якими були зараховані в рахунок
відшкодування кошти, яких позичальник
не отримував у банку. Внаслідок чого
ОСОБА_4 змушений був звертатися з
заявою у міліцію, що призвело до
затягування розгляду справи, а
відповідно до нарахування додаткової
пені і штрафів не з вини позичальника.
Тому суд вважає за необхідне зменшити
неустойку ( пеню та штрафи) до 20 000
гривень.

За змістом ч. 3 ст. 509 ЦК України
зобов»язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України
договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Судом встановлено, що окремі заяви на
отримання готівки від імені
відповідача ОСОБА_4 підписані іншою
особою, що свідчить про істотні
порушення умов кредитного договору зі
сторони Банку, що дає підстави
позичальнику до втрати довіри до банку,
як сторони кредитного договору.

За таких обставин суд приходить до
висновку про наявність достатніх
підстав для розірвання кредитного
договору у зв»зяку з його істотним
порушенням, які призвели до втрати
довіри позичальника до банку.

Відповідно до статті 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
похзов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Сторони понесли судові витрати - банк
по сплаті судового збору, а ОСОБА_4
крім того по оплаті послуг адвоката та
витрати на залучення експерта.
Оскільки позовні вимоги банку суд
задовольняє частково, а позовні вимоги
ОСОБА_4 повністю, то понесені сторонами
судові витрати суд взвемозараховує,
відповідно до вимог зазначеної норми
закону.

Керуючись ст. ст. 209, 212, 214-215, 218 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И
В :

Позов ПАТ «Державний ощадний банк
України» до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, жителя АДРЕСА_1
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на
користь Публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» на р/р №3900701 у ПАТ «Державний
ощадний банк України», МФО 336633, - 184710 гривень 34 копійки
простроченої заборгованості, 304947
гривень 45 копійок строкової
заборгованості, 197681 гривню 39 копійок
заборгованості за процентами та 20
тисяч гривень в рахунок відшкодування
пені та штрафів, а також 1379 гривень в
рахунок відшкодування судових витрат
по справі.

Позов ОСОБА_4 до ПАТ «Державний ощадний
банк України» про розірвання
кредитного договору задовольнити.

Розірвати договір відновлюваної
кредитної лінії №161 укладений 10 квітня
2008 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Державний
ощадний банк України».

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Івано-Франківської області через
Рожнятівський районний суд протягом
десяти днів з часу виготовлення
повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя: