АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Cправа № 645/4886/13
Провадження №22ц/790/1139/14
Головуючий1 інстанції: Бондарева І.В.
Категорія: стягнення суми
Доповідач: Гуцал Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого -
Гуцал Л.В.,

суддів
-Коростійової В.І., Івах А.П.,

за участю
секретаря - Литвин О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною ОСОБА_2 на заочне
рішення Фрунзенського районного суду
м.Харкова від 05 грудня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до Приватного
підприємства «Ятесс» про стягнення
суми, -

встановила:

У червні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із позовом до Приватного
підприємства (далі ПП) «Ятесс».

Просив стягнути з відповідача
безпідставно отримані ним кошти у
розмірі 2800 грн. з підстав, передбачених
ст.1212 ЦК України.

Посилався на те, що 07 липня 2012 року між
ним та ПП «Ятесс» був укладений
договір № 012101. За умовами цього
договору відповідач прийняв на себе
зобов'язання за обумовлену плату
надати інформаційні, консультаційні та
роз'яснювальні послуги з питань
діяльності та подальшої участі у
Програмі діяльності «Ренесанс», а
також оформити договір № 012101 від 07
липня 2012 року та додатки до нього, між
позивачем та ТОВ «Ятесс», з дотриманням
вимог чинного законодавства України.
Фактично ніяких послуг позивачеві
надано не було, тому в нього не виникло
обов'язку проводити будь-яку оплату.

Поряд з тим, 07 липня 2012 року ним було
укладено договір № 012101 з іншою
юридичною особою - ТОВ «Ятес». За цим
договором ТОВ «Ятесс» зобов'язувалося
надати позивачеві безвідсоткову
позику, а він сплачувати грошові
внески, у тому числі вступний внесок у
розмірі 2800 грн. в момент підписання
договору. Того ж дня він сплатив
зазначені кошти, але помилково
перерахував їх на поточний рахунок ПП
«Ятесс».

Заочним рішенням Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 05 грудня
2013 року у задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення його позову.

В письмовій заяві ОСОБА_2 апеляційну
скаргу підтримав, просив розглядати
справу у його відсутність. Належним
чином повідомлений відповідач до суду
не з'явився.

Справа розглядається у відсутність
сторін, що відповідає положенням ст.305
ЦПК України.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість судового рішення
відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК
України у межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, судова колегія вважає
апеляційну скаргу такою що не підлягає
задоволенню.

Частиною 1 статті 1212 ЦК України
встановлено зобов'язання повернути
потерпілому майно, яке особа набула або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте
майно). Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, надавши докази відповідно
до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_2 не надав суду належних та
допустимих доказів на підтвердження
своїх вимог, а саме, того, що ПП «Ятесс»
безпідставно набуло грошові кошти в
сумі 2800 грн., які позивач помилково
сплатив на поточний рахунок ПП «Ятесс»
замість ТОВ «Ятесс».

Судова колегія з таким висновком
погоджується, при цьому виходить з
наступного.

Судом встановлено, що 07 липня 2012 року
між ОСОБА_2 та ПП «Ятесс» було укладено
договір № 012101.

За умовами цього договору ПП «Ятесс»
прийняло на себе зобов'язання за
обумовлену плату надати інформаційні,
консультаційні та роз'яснювальні
послуги з питань діяльності та
подальшої участі у Програмі діяльності
«Ренесанс», а також оформити договір №
012101 від 07 липня 2012 року та додатки до
нього, між позивачем та ТОВ «Ятесс», з
дотриманням вимог чинного
законодавства (п.1.1,1.2 договору).
Сторонами також була обумовлена
вартість плати за надання послуг ПП
«Ятесс» у розмірі 2800 грн. ( п.2.1
договору), та строк внесення такої
плати - протягом одного банківського
дня з моменту укладення договору (п.2.2
договору).

Того ж дня, тобто 07 липня 2012 року, ОСОБА_2
сплатив 2800 грн. на розрахунковий
рахунок ПП «Ятесс» №9458, який
зазначений у договорі, укладеному між
ним та ПП «Ятесс», та уклав з ТОВ
«Ятесс» договір № 012101 про участь у
програмі діяльності «Ренесанс»,
оформлення якого мало здійснювати ПП
«Ятес» (а.с.4-7).

Жодних доказів на підтвердження того,
що ПП «Ятесс» не виконало своїх
зобов'язань за договором від 07 липня 2012
року та не надало ОСОБА_2 обумовлених
договором послуг, позивач суду не
надав. Не надано доказів і того, що
договір з ПП «Ятесс» визнано недійсним
чи розірвано. Сам факт визнання судом
недійсним договору, укладеного між
ОСОБА_2 та ТОВ «Ятесс» не свідчить про
невиконання договірних зобов'язань ПП
«Ятесс». А отже посилання позивача на
те, що у нього не виникало обов'язку
проводити оплату послу ПП «Ятесс» є
голослівним.

Крім того, за змістом рішення Луцького
міжрайонного суду Волинської області
від 18 жовтня 2012 року, копія якого надана
позивачем, судом було встановлено факт
сплати ОСОБА_2 на рахунок ТОВ «Ятесс»
вступного платежу - 2800 грн.(а.с.9,10).

За таких обставин, сам по собі факт
того, що в квітанції зазначено інше
призначення платежу (а.с.8), не може бути
визнаний безспірним доказом на
підтвердення безпідставного набуття
ПП «Ятесс» спірної суми. Дані про те, що
ОСОБА_2 після сплати грошових коштів
звертався до ПП «Ятесс» з вимогою
(претензією) щодо повернення 2800 грн. як
помилково перерахованих, в матеріалах
справи відсутні.

Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України,
доказування не може грунтуватися на
припущеннях.

Таким чином, суд вважає недоведеними
твердження позивача про те, що ПП
«Ятесс» безпідставно отримало від
нього 2800 грн., які він сплатив на
рахунок відповідача, а відтак, підстав
для застосування до спірних
правовідносин положень ст.1212 ЦК
України, не встановлено.

Вищенаведене свідчить, що суд першої
інстанції правильно встановив
фактичні обставини справи, не допустив
порушень вимог закону при прийнятті
оскаржуваного рішення, а отже таке є
законним і обгрунтованим.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Фрунзенського
районного суду м.Харкова від 05 грудня
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді