УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О. суддів:
Ізмайлової Т.Л.,Кадєтової О.В., Наумчука
М.І.,Остапчука Д.О.,розглянувши у
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7, публічного
акціонерного товариства «Ерсте Банк»,
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції
Вінницької області, треті особи:
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, про виключення
майна з опису та звільнення з-під
арешту, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на
рішення апеляційного суду Вінницької
області від 31 травня 2013 року,в с т а н о в
и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_6 звернувся до
суду із вищезазначеним позовом та
посилаючись на те, що під час опису та
накладення арешту на спірне нерухоме
майно порушено його право власності,
оскільки борг на користь ПАТ «Ерсте
Банк» з нього рішенням суду не
стягувався, звернення стягнення на
предмет іпотеки, в установленому
законом порядку не здійснювалося. У
зв'язку з наведеним просив суд
виключити з акту опису та звільнити
з-під арешту належну йому на праві
власності 1/4 частку квартири за
адресою: АДРЕСА_1.

Під час розгляду справи треті особи
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 заявили самостійні
вимоги на предмет спору та посилаючись
на вищезазначені обставини, просили
суд виключити з акту опису та арешту
майна належні їм на праві власності 2/4
частки квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Вінницького міського суду
Вінницької області від 30 січня 2013 року
до участі у справі було залучено
ОСОБА_10, як третю особу, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 15 лютого 2013 року
позов задоволено частково. Виключено з
опису ѕ частки квартири АДРЕСА_1,
належні на праві власності ОСОБА_6,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 В іншій частині позовних
вимог відмовлено. Вирішено питання про
стягнення судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Вінницької
області від 31 травня 2013 року рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 порушує
питання про скасування рішення
апеляційного суду Вінницької області
від 31 травня 2013 року із залишенням в
силі рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 15 лютого 2013
року, мотивуючи свої вимоги порушенням
апеляційним судом норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції, виходив з того, що
заборгованість за кредитним договором
із ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9 за рішенням
суду від 09 березня 2010 року на користь
ПАТ «Ерсте Банк» не стягувалася,
звернення стягнення на предмет іпотеки
не здійснювалося, а отже, у державного
виконавця були відсутні підстави для
опису зазначеного майна.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
виходив з того, що ОСОБА_6, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 були іпотекодавцями та
забезпечували належним їм на праві
власності майном виконання боржником
ОСОБА_7 кредитних зобов'язань.

З такими висновками суду апеляційної
інстанції погодитися не можна,
оскільки суд дійшов їх з порушенням
норм матеріального права.

Судами встановлено, що 09 квітня 2008 року
між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_7 було
укладено кредитний договір № 014/3951/3/13285
про надання останньому грошових коштів
в розмірі 40 000 доларів США на умовах та у
порядку, визначеному договором.

Виконання зобов'язання за
вищезазначеним кредитним договором
було забезпечено договором іпотеки від
09 квітня 2008 року, укладеного між ВАТ
«Ерсте Банк» та ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_7 відповідно до якого у разі
невиконання останнім зобов'язання за
кредитним договором Банк має право
отримати задоволення за рахунок
предмета іпотеки, зокрема: квартири
АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Вінниці від 09 березня
2010 року задоволено позов ПАТ «Ерсте
Банк» до ОСОБА_7 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
в розмірі 317 531 грн.

22 квітня 2010 року на виконання вказаного
рішення суду та відповідного
виконавчого листа № 2-695, виданого 15
квітня 2010 року Ленінським районним
судом м. Вінниці, було відкрито
виконавче провадження.

Як вбачається з акту опису й арешту
майна від 15 червня 2010 року державним
виконавцем описано і накладено арешт
на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва на право
власності від 27 січня 2000 року квартира
АДРЕСА_1, належить на праві спільної
часткової власності ОСОБА_8 - ј частина
квартири, та членам його сім'ї ОСОБА_9 - ј
частина квартири, ОСОБА_6 - ј частина
квартири та ОСОБА_7 - ј частина квартири.

Згідно договору іпотеки від 09 квітня 2008
року, укладеного між ВАТ «Ерсте Банк»
та ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6, у разі
невиконання ОСОБА_7 кредитного
зобов'язання Банк має право одержати
задоволення за рахунок предмета
іпотеки, зокрема: квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 5 ст. 52 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
відсутності у боржника коштів та інших
цінностей, достатніх для задоволення
вимог стягувача, стягнення звертається
також на належне боржнику інше майно,
за винятком майна, на яке згідно із
законом не може бути накладено
стягнення. Звернення стягнення на
майно боржника не зупиняє звернення
стягнення на кошти боржника. Боржник
має право запропонувати ті види майна
чи предмети, на які необхідно в першу
чергу звернути стягнення. Черговість
стягнення на кошти та інше майно
боржника остаточно визначається
державним виконавцем.

Згідно ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження» особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
статтею 12 Закону України «Про іпотеку».

З урахуванням наведеного висновок суду
апеляційної інстанції про те, що
подаючи заяву про відкриття
виконавчого провадження, ПАТ «Ерсте
Банк» додав договір іпотеки від 09
квітня 2008 року, з чого слідувало, що є
необхідність у зверненні стягнення на
предмет іпотеки є необґрунтованим,
оскільки матеріали справи не містять
доказів того, що на зазначену квартиру,
в установленому законом порядку,
звернуто стягнення.

Крім того, не з'ясовано чи підлягають
судовому захисту права позивачів у
вибраний ними спосіб, оскільки як
встановлено судом та не заперечується
сторонами, на момент звернення до суду
із зазначеним позовом спірна квартира
належала на праві власності ОСОБА_10

За таких обставин, касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
рішення суду апеляційної інстанції
скасуванню, а справа направленню на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції, відповідно до ст. 338 ЦПК
України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Вінницької
області від 31 травня 2013 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л.
Ізмайлова О.В. Кадєтова М.І. Наумчук
Д.О. Остапчук