Справа № 438/1525/13
Головуючий у 1 інстанції: Посисень Л.М.
Провадження № 22-ц/783/2795/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Ясиновській Я.М.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, його
представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Бориславського міського суду
Львівської області від 17 лютого 2014
року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_3
про стягнення на її користь аліментів
на утримання доньки, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 від його
доходу на місяць, починаючи з моменту
звернення до суду до часу набуття
повноліття.

Оскаржуваним рішенням в задоволені
позову відмовлено.

Рішення в апеляційному порядку
оскаржила ОСОБА_2, вважає, що рішення
суду ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
при неповно з'ясованих обставинах, що
мають значення для справи, а висновки
суду не відповідають дійсним
обставинам справи. Покликається на
невірність висновків суду першої
інстанції те, що неповнолітня донька
сторін періодично проживає з батьком,
адже відповідачем не наведено жодного
доказу на підтвердження даного факту.
Стверджує про те, що допитані в суді
свідки підтвердили те, що донька
постійно приживає з нею у м. Бориславі.
Також апелянт зазначає, що посилання
суду на те, що відповідач маючи пенсію в
4200 грн., з низ 3500 грн. витрачає на
утримання доньки, не знайшло свого
підтвердження в ході розгляду справи
та в матеріалах справи не міститься
беззаперечних та достовірних доказів
цього. З наведених підстав просить
оскаржуване рішення скасувати та
ухвалити нове рішення яким позов
задовольнити.

Заслухавши суддю - доповідача, ОСОБА_2
на підтримання доводів апеляційної
скарги, заперечення ОСОБА_3, його
представника ОСОБА_4 щодо задоволення
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обгрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає
зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України
передбачено, що під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їхнє
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають зі встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Згідно зі ст. 180, ч. ч. 1, 2, 3 ст. 181, ст. 183 СК
України батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягненню нею повноліття.
Способи виконання батьками обов"язку
утримувати дитину визначається за
домовленістю між ними. За домовленістю
між батьками дитини той, хто проживає
окремо від дитини, може брати участь у
її утриманні в грошовій і (або)
натуральній формі. За рішенням суду
кошти на утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька, і (або) у твердій
грошовій сумі. Частка заробітку
(доходу) матері, батька, яка буде
стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
сторони - батьки неповнолітньої
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, мати ОСОБА_2 та
батько ОСОБА_3, свій обов»язок,
передбачений ст. 180 СК України по
утриманню дитини до досягнення нею
повноліття, виконують сумлінно, кожен в
силу своїх можливостей, а відтак
відсутні підстави для стягнення
аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на
утримання дочки, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду з оглядку на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
сторони перебувають у зареєстрованому
шлюбі, від якого у них є донька, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка, як встановлено судом
першої інстанції, зареєстрована разом
з батьком, відповідачем по справі, в
АДРЕСА_1.

Заперечуючи щодо позову ОСОБА_3, як в
суді першої, так і апеляційної
інстанцій, зазначав, що він ніколи не
ухилявся від батьківського обов»язку
по матеріальному утриманню дочки,
ствердив про те, що дочка разом з ним
періодично проживає у квартирі
АДРЕСА_1, у якій разом з ним
зареєстрована, він її матеріально
забезпечує, оплачує навчання, купує
одяг, інші необхідні речі, оплачував
путівку на відпочинок, забезпечує її
матеріальні потреби. Заперечуючи щодо
апеляційної скарги зазначив те, що
дочка в суді першої інстанції
підтвердила проживання разом, як з
матір»ю, так і з батьком та надання ним
матеріального утримання, такі
твердження відповідача позивачкою не
заперечувались, нею не спростовані.

Враховуючи зазначені обставини справи,
доводи сторін, наявність доказів у
справі того, що відповідач не ухилявся
від виконання батьківського обов»язку
по утриманню доньки, від її
матеріального утримання, про що
свідчать наявні у справі квитанції на
придбання речей, на навчання, на оплату
путівок на відпочинок у Болгарію,
беручи до уваги виконання відповідачем
разом із позивачкою обов»язку по
утриманню неповнолітньої доньки, суд
першої інстанції за встановлених
обставин дійшов вірного висновку про
безпідставність позовних вимог про
стягнення з відповідача аліментів.

Суд першої інстанції дав належну
оцінку встановленому ним факту, що
донька сторін, ОСОБА_5, проживає
періодично і з мамою, і з батьком, чого
не заперечували сторони в суді, що
спростовує доводи апелянта про те, що
донька сторін проживає лише з матір»ю.

Суд першої інстанції дав відповідну
правову оцінку наявним у матеріалах
справи доказам, щодо відсутності
ухилення відповідача від сплати
аліментів, а відтак дійшов вірного
висновку про недоведеність обставин,
якими позивачка обґрунтовувала
позовні вимоги про стягнення
аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та
всебічно з"ясував обставини справи,
ухвалив законне та обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів перевіривши законність
та обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, не вбачає підстав для
задоволення апеляційної скарги та
скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст. ст. 308,
313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,-

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Бориславського міського суду
Львівської області від 17 лютого 2014 року
- залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, може бути
оскаржена в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою апеляційного суду
законної сили.

Головуюча:
Шеремета Н.О.

Судді:
Зверхановська Л.Д.

Цяцяк Р.П.