У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О.,
Наумчука М.І.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом
виконавчого комітету Маріупольської
міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя
особа - ЖКП «Новий Східний», про
визнання втратившими право
користування жилим приміщенням та
виселення, за зустрічним позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Голови
Маріупольської міської ради Хотлубея
Ю.Ю., голови Донецької обласної
адміністрації Шишацького А.В.,
Президента України Януковича В.Ф.,
Генерального прокурора Пшонки В.П.,
заступника директора Департаменту
соціального захисту інвалідів
Міністерства соціальної політики
України Ждана П.М., Міністра
житлово-комунального господарства
Близнюк А.М., Начальника МУ МВС України
у міста Маріуполі Бугай О.О., треті
особи: Уповноважений Верховної Ради
України з прав людини, прокурор
Орджонікідзевського району міста
Маріуполя, Управління праці та
соціального захисту населення
Орджонікідзевського району міста
Маріуполя, головний спеціаліст,
юрисконсульт квартирного відділу
Дубовська Ю.Н., Служба безпеки України,
про визнання права користування
спірною квартирою, за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Орджонікідзевського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
16 квітня 2013 року та ухвалу Апеляційного
суду Донецької області від 13 листопада
2013 року до якої приєднався ОСОБА_11,

в с т а н о в и л а:

У червні 2012 року виконавчий комітет
Маріупольської міської ради звернувся
до суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що двокімнатна
квартира АДРЕСА_1, загальною площею 45,36
кв. м, є комунальною власністю. На
підставі ордера № 008436, виданого 06
березня 1996 року у вказаній квартирі
були зареєстровані: 30 грудня 1997 року -
основний квартиронаймач - ОСОБА_1, його
сини -ОСОБА_12 та ОСОБА_11; 25 вересня 1998
року - його дружина ОСОБА_13; 17 грудня 1999
року -тесть -ОСОБА_14 (знятий з
реєстрації 14 вересня 2001 року в зв'язку
зі смертю) і теща - ОСОБА_2; 16 липня 2002
року - мати - ОСОБА_9 (знята з реєстрації
20 вересня 2002 року).

Розпорядженням Кабінету Міністрів
України № 42 від 13 січня 2010 року був
затверджений список громадян, яким
надаються квартири, придбані Державною
іпотечною організацією в місті
Маріуполі, на виконання якого рішенням
виконавчого комітету № 19 від 20 січня 2010
року відділу по обліку і розподіленню
житловою площею міської ради було
доручено видати ордер на жилі
приміщення за списком, затвердженим
Кабінетом Міністрів України.

За вказаною програмою (п. 28 списку) сім'ї
ОСОБА_1 (ОСОБА_1 та його сім'ї - ОСОБА_13,
ОСОБА_2, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 були виділені
дві двокімнтані квартири в будинку
АДРЕСА_2, а саме - квартира № НОМЕР_1,
загальною площею 48 кв. м, житловою
площею 27,1 кв. м та квартира № НОМЕР_2,
загальною площею 49,8 кв. м, житловою
площею 27,8 кв.м.

У зв'язку з наданням сім'ї ОСОБА_1
квартир всі члени сім'ї підписали
зобов'язання про те, що зобов'язуються
звільнити займану ними квартиру
АДРЕСА_1. На підставі ордеру від 22 січня
2010 року № 006278, ОСОБА_1 зареєструвався за
адресою: АДРЕСА_2, в квартирі № НОМЕР_1, а
його теща ОСОБА_2 та син ОСОБА_12
зареєстровані в квартирі №? НОМЕР_2, в
будинку АДРЕСА_2. Однак, після вселення
в отримані квартири, ОСОБА_2, ОСОБА_1 та
ОСОБА_12 із квартири АДРЕСА_1
відмовилися.

З огляду на що позивач просив суд
зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в
користуванні жилим приміщенням -
квартирою АДРЕСА_1 та переселити її в
квартиру № НОМЕР_2, розташовану в
будинку АДРЕСА_2, зобов'язати ОСОБА_1
усунути перешкоди в користуванні жилим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 та
переселити його в квартиру № НОМЕР_1,
розташовану в будинку АДРЕСА_2, а також
зобов'язати відповідачів повністю
звільнити квартиру АДРЕСА_1 від
проживаючих в ній сторонніх осіб.

Заперечуючи проти первісного позову
відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулися до суду із зустрічним
позовом посилаючись на те, що ОСОБА_1
брав участь в будівництві будинку
АДРЕСА_1, що підтверджується протоколом
передачі грошових коштів в розмірі 1
млд. крб., які надійшли до виконавчого
комітету. А при виділенні його родині
двох квартир № № НОМЕР_1 та НОМЕР_2 по
АДРЕСА_2, міською радою зроблено
неправильний розрахунок норми
загальної площі житла на одного члена
родини. З огляду на що просили суд
визнати за ними право користування
спірною квартирою.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 16 квітня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Донецької області
від 13 листопада 2013 року, позов
виконавчого комітету Маріупольської
міської ради задоволено. Зобов'язано
ОСОБА_1 усунути перешкоди в
користуванні виконавчому комітету
Маріупольської міської ради жилим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 та
переселити його в квартиру № НОМЕР_1,
розташовану в будинку АДРЕСА_2.

Зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди в
користуванні виконавчому комітету
Маріупольської міської ради жилим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 та
переселити її в квартиру № НОМЕР_2,
розташовану в будинку АДРЕСА_2.

Зобов'язано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звільнити
квартиру АДРЕСА_1.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1, ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування судових рішень
судів попередніх інстанцій із
ухваленням нового рішення, яким
відмовити у задоволенні первісного
позову, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідача,
обговоривши доводи скарги та вивчивши
обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, вважає, що підстави для
скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що судові рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги
виконавчого комітету Маріупольської
міської ради та відмовляючи у
задоволенні зустрічного суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що відповідачам ОСОБА_1
та ОСОБА_2 Державною іпотечною
установою було придбано квартири №
НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 по АДРЕСА_2, на
підставі чого ними отримано ордери на
квартири та видано зобов'язання про
звільнення квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 зареєструвалися в квартирах на
які було видано ордери, однак
продовжують проживати в квартирі
АДРЕСА_1 та фактично перешкоджають
розпорядженню спірною квартирою, яка є
комунальною власністю міста Маріуполя.
Доказів на підтвердження обставин, на
які посилаються заявники в зустрічному
позові щодо порушення порядку
розподілу квартир, що придбані
Державною іпотечною установою, суду
надано не було.

Доводи касаційної скарги, перевірені
вивченням матеріалів справи, висновків
судів попередніх інстанцій не
спростовують та не дають підстав
вважати, що при розгляді справи було
неправильно застосовано норми
матеріального права або порушено норми
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК
України, за наслідками розгляду
касаційної скарги суд касаційної
інстанції має право постановити ухвалу
про відхилення касаційної скарги і
залишення судового рішення без змін,
оскільки судом першої та апеляційної
інстанцій не було допущено
неправильного застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст.
332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1, до якої
приєднався ОСОБА_11, відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду міста Маріуполя Донецької області
від 16 квітня 2013 року та ухвалу
Апеляційного суду Донецької області
від 13 листопада 2013 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. КадєтоваВ.О. Кузнєцов
М.І. Наумчук