АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 607/4976/14-ц Головуючий у 1-й
інстанції Грицак Р.М. Провадження №
22-ц/789/659/14 Доповідач - Дикун
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2014 р. Колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

з участю сторін - апелянта ОСОБА_1,
котрий представляє інтереси ОСОБА_2,
адвоката ОСОБА_3; позивача ОСОБА_4,
представника позивачки ОСОБА_5 - ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1,
ОСОБА_2 на рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 29 квітня 2014
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_5, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя
особа - Тернопільська районна державна
нотаріальна контора про визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4
звернулись в суд із позовом до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про визначення їм додаткового
строку для подання заяви про прийняття
спадщини за заповітом після смерті
матері ОСОБА_7, котра померла
ІНФОРМАЦІЯ_1. Після її смерті
відкрилась спадщина на спадкове майно.
Мотивували, що у встановлений законом
строк не звернулися із заявою до
нотаріальної контори про прийняття
спадщини, оскільки не знали про
існування заповіту, а також у зв'язку з
відсутністю правоустановлюючих
документів на спадкове майно. Крім
того, ОСОБА_5 зазначила, що вона
знаходилась за межами України і не мала
можливості прийняти спадщину в
установленому порядку.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 29 квітня 2014 р.
позов задоволено.

Визначено ОСОБА_5 та ОСОБА_4 додатковий
строк три місяці для прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_7, що
померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Не погодившись із вказаним
рішенням суду, ОСОБА_1, ОСОБА_2
звернулись із апеляційною скаргою, в
якій просять рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, про відмову у
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
В обгрунтування вимог зазначають, що
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 пропустили строк
прийняття спадщини без поважних
причин, їм ще при житті матері було
відомо про заповіт, ОСОБА_4 постійно жив
і проживає в м.Тернополі і без будь-яких
перешкод міг звернутися в нотаріальну
контору із заявою про прийняття
спадщини. ОСОБА_5 також щорічно
приїжджала додому з-за кордону і могла
реалізувати своє право на спадщину.

У судовому засіданні апеляційного суду
апелянт ОСОБА_1, котрий представляє
інтереси ОСОБА_2 та представник
апелянтів адвокат ОСОБА_3 підтримали
апеляційну скаргу, посилаючись на
наведені у скарзі мотиви.

Позивач ОСОБА_4 та представник
позивачки ОСОБА_5 - ОСОБА_6 апеляційну
скаргу заперечили, посилаючись, що
рішення суду є законним та
обгрунтованим.

Колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення, а рішення суду - до
скасування, виходячи із наступних
мотивів.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані , які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження;
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу відповідно до норм
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин, а
за їх відсутності - на підставі закону,
що регулює подібні відносини, або
керуючись загальними засадами і
змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Зазначеним вимогам закону
рішення суду не відповідає.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов виходив з того, що причини
пропуску строку для подання заяв про
прийняття спадщини, вказані
позивачами: відсутність
правоустановлюючих документів на
спадкове майно, необізнаність про
існування заповіту; перебування ОСОБА_5
за кордоном - є поважними, а тому дійшов
висновку про наявність правових
підстав для визначення додаткового
строку для подання таких заяв.

Колегія суддів не може погодитись з
такими висновками суду.

З матеріалів справи вбачається, що за
заповітом, посвідченим 14.04.2010 року
секретарем Дичківської сільської ради
Тернопільського району, ОСОБА_7
заповіла в рівних частках ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 все своє майно з чого б воно не
складалося і де б не знаходилося та на
яке вона за законом матиме право.

Заповідачка ОСОБА_7 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 ( свідоцтво про смерть
серії НОМЕР_1).

17.12.2013 року державним нотаріусом
Тернопільської районної державної
нотаріальної контори за заявою ОСОБА_4
та ОСОБА_6, яка діє в інтересах ОСОБА_9,
заведено спадкову справу №646/2013 після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 та
відмовлено ОСОБА_4, ОСОБА_9 у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом після смерті ОСОБА_7 у зв'язку
з пропуском шестимісячного строку на
прийняття спадщини та у зв'язку з
відсутністю правовстановлюючих
документів на спадкове майно житловий
будинок з надвірними будівлями та
спорудами по АДРЕСА_1. Інші
спадкоємці із заявою про прийняття
спадщини до нотаріальної контори не
зверталися.

Відповідач ОСОБА_2 - чоловік
спадкодавця ОСОБА_7 постійно проживав
разом із нею до часу її смерті у АДРЕСА_1
та зареєстрований за вказаною адресою,
про що сторони не заперечили.

Інші спадкоємці - діти
спадкодавця: позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5
та відповідач ОСОБА_1 із спадкодавцем
не проживали, що стверджується копіями
їхніх паспортів та їх особистими
поясненнями.

За загальними положеннями про
спадкування право на спадщину виникає
в день відкриття спадщини, спадщина
відкривається внаслідок смерті особи
або оголошення її померлою, для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини ( ч. 3 ст. 1222, ч.1
ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК
України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за
позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Тобто, право на спадщину належить
спадкоємцеві з моменту її відкриття й
закон зобов'язує спадкоємця, який
постійно не проживав із спадкодавцем, у
шестимісячний строк подати нотаріусу
заяву про прийняття спадщини.

Враховуючи наведене, правила ч. 3 ст. 1272
ЦК України можуть бути застосовані,
якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для
подання такої заяви; 2) ці обставини
визнані судом поважними.

Вирішуючи питання про визначення особі
додаткового строку, суд досліджує
поважність причини пропуску строку для
прийняття спадщини. При цьому
необхідно виходити з того, що поважними
є причини, пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

У законі не міститься визначення
поняття поважності причин пропущення
строку для прийняття спадщини і їх
поважність повинна визначатися судом у
кожному випадку, виходячи з конкретних
обставин справи та характеру
взаємовідносин сторін.

Як роз'яснено у п.2 листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування" судом не можуть бути
визнані поважними такі причини
пропуску строку для подання заяви про
прийняття спадщини як юридична
необізнаність позивача щодо строку та
порядку прийняття спадщини,
необізнаність особи про наявність
спадкового майна, похилий вік,
непрацездатність, незнання про
існування заповіту, встановлення судом
факту, що має юридичне значення для
прийняття спадщини (наприклад,
встановлення факту проживання однією
сім'єю), невизначеність між
спадкоємцями хто буде приймати
спадщину, відсутність коштів для
проїзду до місця відкриття спадщини,
несприятливі погодні умови.

Отже, посилання суду про
поважність причин пропуску позивачами
строку для подання заяви на прийняття
спадщини з підстав їх необізнаності
про існування заповіту та відсутності
документів на спадкове майно не може
бути визнано обгрунтованим.

Копією закордонного паспорта
позивачки ОСОБА_5 стверджується, що
вона перебувала за межами України з 2000
року. Разом з тим, у суді першої
інстанції було доведено, що після
смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачка
неодноразово приїжджала на Україну,
мала можливість звернутись в
нотаріальну контору із заявою про
прийняття спадщини особисто або через
свого представника, про що не
заперечили сторони.

За таких обставин, висновок суду
про поважність причин пропуску строку
позивачами для подання заяви про
прийняття спадщини не можна вважати
правильним.

Відповідно до вимог п.3,4 ч. 1 ст.309
ЦПК України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення є порушенням
судом норм матеріального та
процесуального права; невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
слід скасувати , як таке, що ухвалене
судом першої інстанції із порушенням
судом норм матеріального та
процесуального права; невідповідністю
висновків суду обставинам справи.

По справі слід ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_5, ОСОБА_4 про
визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини
після смерті матері заповідачки ОСОБА_7
, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки
позивачі пропустили строк для подання
заяв про прийняття спадщини без
поважних причин.

Керуючись ст.ст.307; 309; 316; 324; 325 ЦПК
України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 29 квітня 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_5, ОСОБА_4 до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа -
Тернопільська районна державна
нотаріальна контора про визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржене до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

з оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області С.І. Дикун