У х в а л а

16 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,суддів:
Ізмайлової Т.Л., Мартинюка В.І., Мостової
Г.І., Остапчука Д.О., розглянувши заяву
представника фермерського
господарства Іотова Володимира
Володимировича - Боганової Ольги
Іванівни про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_8 до фермерського
господарства Іотова Володимира
Володимировича про визнання договору
оренди земельної ділянки недійсним,

в с т а н о в и л а:

У серпня 2012 року ОСОБА_8 звернулася до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що їй на підставі державного акта
про право власності на землю від 30
жовтня 2005 року на праві власності
належить земельна ділянка площею 15,03
га. 05 листопада 2010 року між нею та
фермерським господарством Іотова
Володимира Володимировича (далі - ФГ
Іотова В.В.) укладено договір оренди
земельної ділянки, за умовами якого
вона передала відповідачу в
користування земельну ділянку площею
15,03 га строком на 9 років. Зазначений
договір оренди зареєстрований у
Бердянському районному відділі
Запорізької регіональної філії
державного підприємства «Центр
Державного земельного кадастру при
Держкомземі України», про що в
Державному реєстрі земель вчинено
запис від 24 грудня 2010 року.

ОСОБА_8 вважала, що державна реєстрація
договору оренди земельної ділянки
проведена незаконно, оскільки умови
договору суперечили вимогам ст. 15
Закону України «Про оренду землі» та в
договорі відсутні істотні умови,
зокрема, передача в заставу та внесення
до статутного фонду права оренди
земельної ділянки, тому, уточнивши
позовні вимоги, просила суд визнати
договір оренди земельної ділянки від 05
листопада 2010 року недійсним та
зобов'язати відділ Держкомзему в
Чернігівському районі Запорізької
області скасувати державну реєстрацію
цього договору.

Рішенням Чернігівського районного
суду Запорізької області від
22 листопада 2012 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Запорізької області від 13 березня 2013
року, позов ОСОБА_8 задоволено. Визнано
договір оренди земельної ділянки від 05
листопада 2010 року, укладений між ОСОБА_8
та ФГ Іотова В.В., недійсним.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 27 грудня 2013 року
у відкритті касаційного провадження у
справі за позовом ОСОБА_8 до
фермерського господарства Іотова В.В.
про визнання договору оренди земельної
ділянки недійсним за касаційною
скаргою фермерського господарства
Іотова В.В. на рішення Чернігівського
районного суду Запорізької області від
22 листопада 2012 року та ухвалу
апеляційного суду Запорізької області
від 13 березня 2013 року відмовлено.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
представника фермерського
господарства Іотова В.В. - Боганової О.І.
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 грудня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, зокрема ст.
ст. 203, 215 ЦК України, ст. 15 Закону України
«Про оренду землі», що потягло
ухвалення різних за змістом рішень у
подібних правовідносинах.

Як приклад неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить
постанову Верховного Суду України від
25 грудня 2013 року у справі за позовом про
визнання недійсними договорів оренди
землі, рішення Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 05 жовтня 2011 року
у справі за позовом про визнання
недійсним договорів оренди землі,
рішення Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 07 вересня 2011
року у справі за позовом про визнання
недійсними договорів оренди земельних
ділянок

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Як роз'яснено у п. 9 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» судовими рішеннями, на які
заявник посилається на підтвердження
підстави, передбаченої пунктом 1
частини першої статті 355 ЦПК, можуть
бути рішення: Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ; Вищого
адміністративного суду України; Вищого
господарського суду України; Судової
палати у цивільних справах Верховного
Суду України, ухвалені як судом
касаційної інстанції; апеляційних
судів загальної юрисдикції, як судів
касаційної інстанції в цивільних
справах, яким право на перегляд у
касаційному порядку цивільних справ
було надано Законом «Про внесення змін
до Закону України «Про судоустрій
України» щодо забезпечення
касаційного розгляду цивільних справ»
від 22 лютого 2007 року № 697-V.

Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним. Обов'язковою є
умова, щоб цими рішеннями, які набрали
законної сили, вирішено спір по суті, та
в них судом (судами) касаційної
інстанції неоднаково застосовано одні
й ті самі норми матеріального права.

Враховуючи викладене вище, посилання
заявника на постанову Верховного Суду
України від 25 грудня 2013 року у справі за
позовом про визнання недійсними
договорів оренди землі не може бути
взято до уваги, оскільки таке рішення
не входить до переліку судових рішень,
якими слід обґрунтовувати неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права.

Разом з тим, як роз'яснено у п. 6
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» заява про перегляд судових
рішень у цивільних справах із підстави,
передбаченої пунктом 1 частини 1 статті
355 ЦПК України, може бути подана за
сукупністю таких умов: судом
касаційної інстанції при розгляді двох
або більше справ неоднаково
застосовано одні і ті самі норми
матеріального права; справи стосуються
спорів, які виникли з подібних
правовідносин; має місце ухвалення
різних за змістом судових рішень судом
(судами) касаційної інстанції.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Зміст заяви та додані до неї копії
рішення Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 05 жовтня 2011 року
у справі за позовом про визнання
недійсним договорів оренди землі,
рішення Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 07 вересня 2011
року у справі за позовом про визнання
недійсними договорів оренди земельних
ділянок, не можуть свідчити про
наявність підстав для задоволення
заяви, оскільки із них не вбачається
різного тлумачення судами змісту і
сутності правових норм, що призвело до
різних висновків про наявність чи
відсутність суб'єктивних прав та
обов'язків учасників відповідних
правовідносин; відсутнє різне
застосування правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням юридичної сили
цих правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; відсутнє різне
визначення предмета регулювання
правових норм, зокрема застосування
різних правових норм для регулювання
спірних правовідносин або поширення
дії норми на певні правовідносини в
одних випадках і незастосування цієї
самої норми до аналогічних відносин в
інших випадках, тобто різне
застосування закону, який не підлягав
застосуванню; відсутнє різне
застосування правил аналогії права чи
закону у подібних правовідносинах.

Саме по собі посилання заявника на
неправильне застосування норм
матеріального права при відсутності
рішень суду (судів) касаційної
інстанції в яких має місце неоднакове
застосування одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах не може бути підставою
для допуску справи до провадження.

Оскільки наведені заявником доводи не
містять ознак, які згідно вимог статті
355 ЦПК України є підставами для
перегляду судових рішень, то у допуску
справи до провадження необхідно
відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_8
до фермерського господарства Іотова
Володимира Володимировича про
визнання договору оренди земельної
ділянки недійсним за заявою
представника фермерського
господарства Іотова Володимира
Володимировича - Боганової Ольги
Іванівни про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 грудня 2013 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.О. Кузнєцов

Судді:
Т.Л. Ізмайлова

В.І. Мартинюк

Г.І. Мостова

Д.О. Остапчук