Справа № 487/1558/14-ц
Номер провадження 2/487/1205/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12.06.2014 року
м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого - судді Бобрової І.В.,

при секретарі - Табунщик К.С.,

за участю позивача - ОСОБА_1,
представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3, представника
відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_9 до ОСОБА_3 про
визнання особи такою, що втратила
права на користування житловим
приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_9,
ОСОБА_8 звернулися до суду з позовом до
ОСОБА_3 про визнання особи такою, що
втратила права на користування
житловим приміщенням.

Позовні вимоги обґрунтовані тим,
що позивачі проживають та
зареєстровані в АДРЕСА_4, яка була їм
надана на підставі рішення виконавчого
комітету Миколаївської міської ради
№247 від 28.07.1989 року. Відповідач також
зареєстрована в зазначеній квартирі,
але з травня 2013 року в ній не проживає,
витрат на її утримання не несе, що є
підставою для визнання її такою що
втратила право користування житловим
приміщенням на підставі ст.ст. 71,72 ЖК
України.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 вимоги позову підтримала,
просила про його задоволення.

Представник відповідачів ОСОБА_5
ОСОБА_6, ОСОБА_9 в судовому засіданні
просив задовольнити позов у повному
обсязі.

Відповідач в судовому засіданні
позов не визнала, пояснила що вона не
проживає в спірній квартирі в зв'язку з
неможливістю сумісного проживання з
позивачами, оскільки вони влаштовують
постійні сварки та бійки.

Суд заслухавши сторін, дослідивши
матеріали справи, прийшов до
наступного.

В судовому засіданні встановлено,
що Рішенням Виконавчого комітету
Миколаївської міської Ради народних
депутатів №247 від 28.07.1989 року квартира
АДРЕСА_1 була розподілена ОСОБА_1 та
членам її сім'ї: ОСОБА_10 (чоловік),
ОСОБА_11 (дочка), ОСОБА_12 (дочка), ОСОБА_13
(дочка).

Згідно довідки ЖЕК №10 в даній
квартирі на теперішній час
зареєстрована позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_14, а також ОСОБА_8.
Крім того в квартирі з 05.09.2006 року є
зареєстрованою відповідач ОСОБА_3.

Згідно акту від 06.02.2014 року,
завіреного паспортистом ЖЕК №10, ОСОБА_3
не проживає в АДРЕСА_4 з травня 2013 року.

При цьому факт не проживання в
спірній квартирі не заперечувався і
самою відповідачем по справі.

Статтею 71 ЖК України передбачено
випадки збереження жилого приміщення
за тимчасово відсутніми громадянами,
які не проживають у ньому протягом
шести місяців з поважних причин, а
статтею 72 ЖК України передбачено
визнання судом особи такою, що втратила
право користування жилим приміщенням
внаслідок її відсутності понад
встановлені законом строки.

Згідно Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 9 від 01.11.1996 року "Про
застосування Конституції України при
здійсненні правосуддя" суд враховує, що
при розгляді спорів про право
користування жилим приміщенням
необхідно брати до уваги, що ст. 33
Конституції гарантує кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, свободу пересування
та вільний вибір місця проживання. Це
означає, що наявність чи відсутність
прописки самі по собі не можуть бути
підставою для визнання права
користування жилим приміщенням за
особою, яка там проживала чи вселилась
туди як член сім'ї наймача (власника)
приміщення, або ж для відмови їй у
цьому.

Отже, на підставі викладеного, суд
вважає позовні вимоги обґрунтованими,
та такими, що підлягають задоволенню у
повному обсязі, так як судом не
встановлено поважність відсутності
відповідача за місцем проживання понад
шість місяців.

При цьому суд не бере до уваги
посилання відповідача на те, що вона не
проживає в спірній квартирі з-за
неприязних стосунків з позивачами,
оскільки ОСОБА_3 не довела належними
доказами що позивачі своєю поведінкою:
сварками, побиттям, перешкоджають її
проживанню в квартирі. З відповіді
Заводського РВУ МВС України в
Миколаївській області вбачається, що
за адресою: АДРЕСА_2 неодноразово
викликалася міліція, останній виклик
був у жовтні 2012 році, в той час як місце
проживання ОСОБА_3 залишила в травні 2013
року тобто через сім місяців, тому суд
не вбачає взаємозв'язку між
відносинами що складалися між
сторонами та відсутністю відповідача
за місцем проживання понад шість
місяців.

Відповідно до ст..88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача ОСОБА_1
підлягає стягненню судовий збір у сумі
243,60 грн., як такий що згідно квитанції
був сплачений саме останньою.

Керуючись ст.ст.10,30,42,60,64,88,212,213,224,225 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9
до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що
втратила права на користування
житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, 1976 року народження
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням - квартирою за
адресою: АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 243,60 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Заводський районний суд м. Миколаєва
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення, а особи, які не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення -
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя підпис
Боброва І.В.

З оригіналом згідно

суддя