АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/2728/14
Головуючий 1 інстанції -
Доповідач - Коростійова
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

3 червня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Коростійової
В.І.,

суддів: - Ізмайлової Г.Н.,
Гуцал Л.В.,

за участю секретаря - Бойко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Комінтернівського
районного суду міста Харкова від 24
лютого 2014 року по справі за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Українське
Фінансове Агентство «Верус», в особі
філії товариства з обмеженою
відповідальністю «Українське
Фінансове Агентство «Верус» у
Комінтернівському районі міста
Харкова, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

в с т а н о в и л а:

10 грудня 2013 року публічне
акціонерне товариство комерційний
банк (далі - ПАТ КБ) «ПриватБанк»
звернулося до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позову посилалось на
те, що закрите акціонерне товариство
комерційний банк (далі - ЗАТ КБ)
«ПриватБанк», правонаступником якого є
ПАТ КБ «ПриватБанк», 21 листопада 2007
року уклало з ОСОБА_3 кредитний договір,
за умовами якого ОСОБА_3 отримав від
банку кредит у сумі 5688,88 грн. зі сплатою
0,12% річних на суму залишку
заборгованості за кредитом строком до
21 травня 2010 року.

На забезпечення виконання ОСОБА_3
зобов'язань за кредитним договором 22
березня 2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
уклало з товариством з обмеженою
відповідальністю «Українське
фінансове агентство «Верус» (далі - ТОВ
«УФА «Верус») договір поруки, за
умовами якого межі відповідальності
поручителя - 200 грн.

ОСОБА_3 зобов'язання за кредитним
договором належним чином не виконував.

Станом на 26 вересня 2013 року допустив
заборгованість за кредитом у сумі 24965,57
грн., з яких:

- 2910,55 грн. - заборгованість за
процентами за користування кредитом;

- 1,22 грн. - заборгованість за
процентами за користування кредитом;

- 20388,77 грн. - пеня за несвоєчасне
виконання зобов'язань;

- 500 грн. - штраф (фіксована частина);

- 1165,03 - штраф (процентна складова).

Посилаючись на вказані обставини,
просило стягнути: з ОСОБА_3 - 24765,57 грн.; з
ОСОБА_3 і ТОВ «УФА «Верус» солідарно - 200
грн., та судові витрати.

ОСОБА_3 проти позову заперечував,
посилаючись на пропуск позивачем
строку позовної давності.

Рішенням Комінтернівського районного
суду міста Харкова від 24 лютого 2014 року
позов задоволено частково.

Постановлено стягнути на користь ПАТ
КБ «ПриватБанк» з ОСОБА_3 - 5622,32 грн.; з
ОСОБА_3 і ТОВ «УФА «Верус» солідарно - 200
грн.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просе
рішення рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове, яким ПАТ КБ
«ПриватБанк» у позові відмовити. При
цьому посилається на: недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
порушення норм матеріального і
процесуального права.

Інші особи, які брали участь у
справі, рішення суду не оскаржили,
письмових заперечень на апеляційну
скаргу не подали.

Перевіряючи законність і
обгрунтованість судового рішення
відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України
- у межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Судом першої інстанції
встановлено і підтверджено наявними у
справі доказами, що ЗАТ КБ
«ПриватБанк», правонаступником якого є
ПАТ КБ «ПриватБанк», 21 листопада 2007
року уклало з ОСОБА_3 кредитний договір
№HAXRF011940/62 (далі - кредитний договір),
згідно якого ОСОБА_3 отримав від банку
кредит у сумі 5688,88 грн. зі сплатою 0,12%
річних на залишок заборгованості за
кредитом строком до 21 травня 2010 року
включно.

За умовами кредитного договору
він складається із Заяви позичальника,
Умов надання споживчого кредиту
«Розстрочка» («Стандарт»), а також
Тарифів банку (далі - Умови і Тарифи),
які були надані ОСОБА_3 для
ознайомлення у письмовому вигляді (а.с.
7, 9-11).

На виконання зобов'язань ОСОБА_3
за кредитним договором 22 березня 2011
року ПАТ КБ «ПриватБанк» уклало з ТОВ
«УФА «Верус» договір поруки, за умовами
якого обсяг відповідальності
поручителя визначено у сумі 200 грн.(а.с.6)

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Судом першої інстанції
встановлено, що банк виконав свої
зобов'язання за кредитним договором і
надав відповідачу кредит (а.с.4,8).

ОСОБА_3 зобов'язання за кредитним
договором належним чином не виконував.

Станом на 26 вересня 2013 року
допустив заборгованість у сумі 24965,57
грн., з яких:

- 2910,55 грн. - заборгованість за
процентами за користування кредитом;

- 1,22 грн. - заборгованість за
процентами за користування кредитом;

- 20388,77 грн. - пеня за несвоєчасне
виконання зобов'язань;

- 500 грн. - штраф (фіксована частина);

- 1165,03 - штраф (процентна складова).

З огляду на це, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
стягнення заборгованості за кредитом у
сумі 2910,55 грн., заборгованість за
процентами за користування кредитом -
1,22 грн.

При цьому суд на підставі ч.3 ст.551 ЦК
України зменшив розмір неустойки до
суми заборгованості за тілом кредиту -
2910,55 грн. та визначив розмір
заборгованості за кредитом у сумі 5822,32
грн. (2910,55+2910,55+1,22), яку стягнув з ОСОБА_3 у
сумі 5622,32 грн.; ОСОБА_3 і ТОВ «УФА «Верус»
- солідарно - 200 грн.

Рішення суду першої інстанції ухвалено
з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що позивач пропустив строк загальної і
спеціальної позовної давності, не
відповідає обставинам справи і вимогам
закону.

Відповідно до ст.257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України
позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

За приписами ст.259 ЦК України
позовна давність, встановлена законом,
може бути збільшена за домовленістю
сторін. Договір про збільшення
позовної давності укладається у
письмовій формі. Позовна давність,
встановлена законом, не може бути
скорочена за домовленістю сторін.

Відповідно до п.5.5 Умов, які є
невід'ємною частиною кредитного
договору, строки позовної давності за
вимогами про стягнення кредиту,
відсотків за користування кредитом,
винагороди, неустойки, пені, штрафів за
даним договором встановлені сторонами
тривалістю п'ять років (а.с.10).

Згідно ст.261 ЦК України початок
перебігу строку позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
позивача права на позов.

Перебіг позовної давності за
вимогами кредитора, які випливають із
порушення боржником умов договору
(графіка погашення кредиту) при
погашенні боргу частинами (щомісячними
платежами) починається стосовно кожної
окремої частини від дня, коли відбулося
порушення.

Із розрахунку заборгованості
вбачається, що ОСОБА_3 припинив
погашення кредиту 11 березня 2009 року
(а.с.5).

Із позовом до суду позивач
звернувся 10 грудня 2013 року, тобто в
межах п'ятирічного строку позовної
давності, встановленої за домовленістю
сторін.

Послання в апеляційній скарзі на
те, що ОСОБА_3 з Умовами не ознайомлений,
спростовується наявними у справі
доказами.

За умовами кредитного договору
він складається із заяви позичальника,
Умов і Тарифів.

Із заяви ОСОБА_3 №HAXRF011940/62 від 21
листопада 2007 року про надання кредиту у
сумі 5688,88 грн., підписаної ОСОБА_3
особисто, вбачається, що він
ознайомлений та згоден з Умовами, які
були надані йому у письмовій формі, та
висловлює свою згоду на те, що ця заява
із запропонованими Умовами і Тарифами
складає між ним і банком кредитний
договір (а.с.8).

Посилання на те, що наявні у
справі Умови можуть бути не тими
Умовами, з якими був ознайомлений
ОСОБА_3, спростовуються Наказом ЗАТ КБ
«ПриватБанк» від 24 січня 2007 року, з
якого вбачається, що на час укладення
кредитного договору діяли саме ті
Умови, які наявні у справі (а.с.67-70).

Інших Умов, які б існували на час
укладення договору, відповідач не
надав.

Керуючись ч.1 ст.303, ст.304, п.1 ч.1
ст.307, ст.ст. 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст. 315, 316,
317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного
суду міста Харкова від 24 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді: