АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Литвинюк І.М., Міцнея В.Ф.

секретаря Лисак О.А.

з участю сторін: ОСОБА_1, його
представника - ОСОБА_2

ОСОБА_3, його
представника - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа:
відділ Держземагенства в Кіцманському
районі Чернівецької області про
визнання права власності на спадкове
майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 06 лютого 2014
року, -

В С Т А Н О В
И Л А :

В січні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа:
відділ Держземагенства в Кіцманському
районі Чернівецької області про
визнання права власності на спадкове
майно.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6,після
смерті якої залишилося спадкове майно,
а саме: самочинно збудований житловий
будинок та самочинно збудовані
господарські споруди, що розташовані в
АДРЕСА_1, земельні ділянки згідно
Державного акту серії ЯЕ № 345941 та право
на земельну частку (пай) згідно
сертифікату на право на земельну
частку (пай) серії ЧВ №0057942. 12 травня 2010
року ОСОБА_6 було складено заповіт.

_______________________________________________________________

Провадж.№ 22ц/794/887/2014 р.
Головуючий у І інстанції: Мізюк
В.М.

Категорія: 37
Суддя-доповідач Владичан А.І.

Зазначає, що окрім нього спадкоємцем за
заповітом являється також і ОСОБА_5,
який спадщину не прийняв і не претендує
на спадкове майно.

Посилається на те, що в управлінням
спадковим майном він вступив
своєчасно, так як поховав померлу,
розпорядився її речами та підтримує
спадкові будівлі в належному стані.
Зазначає, що на даний час не може
прийняти дане спадкове майно оскільки
збіг термін прийняття спадщини, а також
те, що в господарстві будівлі зведено
самочинно.

Державним нотаріусом Кіцманської
державної нотаріальної контори
Беженар А.М. 06 лютого 2014 року винесено
постанову про відмову ОСОБА_1 у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом на житловий будинок, у
зв'язку з тим,що спадкові будівлі
самочинно зведені, а також відсутні
оригінали правовстановлюючих
документів про належність житлового
будинку ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Просив суд визнати за ним право
власності на будівельні матеріали,
вироби та конструкції, використані при
будівництві житлового будинку з
господарськими спорудами, що
розташовані в АДРЕСА_1, а також визнати
за ним право власності на земельну
ділянку та земельну частку (пай), що
належали ОСОБА_6

Рішенням Кіцманського районного
суду Чернівецької області від 06
лютого 2014 року позов ОСОБА_1
задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним
судовим рішенням ОСОБА_3 подав
апеляційну скаргу, як особа, права якої
безпосередньо порушені ухваленням
рішення суду першої інстанції, в якій
вважає, що незаконність та
необґрунтованість рішення суду
полягає в неповному з'ясуванні
обставин, що мають значення для справи,
та порушенні судом норм матеріального
та процесуального права, просить його
скасувати та ухвалити нове рішення
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 за безпідставністю.

Заслухавши доповідача про суть
оскаржуваного рішення, доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до часткового задоволення, виходячи з
наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України,
апеляційний суд перевіряє законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених в суді першої
інстанції.

Судом першої інстанції
встановлено, що згідно заповіту
складеного ОСОБА_6 12 травня 2010 року,
ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом.

Окрім позивача, спадкоємцем за
заповітом також являється ОСОБА_5, який
спадщину не прийняв і не претендує на
неї . Враховуючи вище наведене суд
першої інстанції дійшов висновку про
визнання за ОСОБА_1 права власності на
будівельні матеріали, вироби та
конструкції, використані при
будівництві житлового будинку з
господарськими спорудами, що
розташовані в АДРЕСА_1, а також визнання
за ним права власності на земельну
ділянку та земельну частку (пай), що
належали ОСОБА_6

Стаття 309 ЦПК України передбачає, що
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нового
рішення, якщо неповно з'ясовано судом
обставини, що мають значення для
справи, не доведено обставини, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушено або неправильно застосовано
норми матеріального та процесуального
права.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом установлено, що згідно
заповіту від 12.05.2010 року спадкоємцями
після смерті ОСОБА_6 є ОСОБА_1 та ОСОБА_5

Встановлено, що ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, проживала в господарстві
в АДРЕСА_1. Остання без належного
дозволу та належно затвердженого
проекту побудувала житловий будинок,
позначений на плані забудови літерою
«А-I», який в силу п.1 ст.376 ЦК України є
самочинним будівництвом.

Згідно з ст.376 ЦК України житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
відповідного документа, який дає право
виконувати будівельні роботи чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил. Особа, яка здійснила або
здійснює самочинне будівництво
нерухомого майна, не набуває права
власності на нього. Право власності на
самочинно збудоване нерухоме майно
може бути за рішенням суду визнане за
особою, яка здійснила самочинне
будівництво на земельній ділянці, що не
була їй відведена для цієї мети, за
умови надання земельної ділянки у
встановленому порядку особі під уже
збудоване нерухоме майно. У разі
істотного відхилення від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, істотного
порушення будівельних норм і правил
суд за позовом відповідного органу
державної влади або органу місцевого
самовряд ування може постановити
рішення, яким зобов'язати особу, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову.

Статтею 1218 ЦК України встановлено,
що до складу спадщини входять усі права
та обов'язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку
спадкування права власності на об'єкти
нерухомості, в тому числі житловий
будинок, інші споруди, земельну ділянку
є набуття спадкодавцем зазначеного
права у встановленому законодавством
України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не
набув права власності на житловий
будинок, земельну ділянку, то
спадкоємець також не набуває права
власності у порядку спадкування. До
спадкоємця переходять лише визначені
майнові права, які належали
спадкодавцеві на час відкриття
спадщини. Для набуття права власності у
встановленому законодавством порядку
спадкоємець повинен здійснити дії, які
необхідні для набуття права власності
на визначене нерухоме майно, зокрема на
житловий будинок, іншу споруду

Дослідивши матеріали справи
колегією суддів встановлено, що згідно
державного акту серії ЯЕ № 345941
виданого 02 червня 2008 року власником
земельної ділянки площею 0,2500 га
розташованої в с. Зеленів Кіцманського
району призначеної для будівництва та
обслуговування житлового будинку
господарських будівель та споруд
являлася ОСОБА_6.

Доводи апеляційної скарги про те,
що будинок побудований на земельній
ділянці, яка належить апелянту ОСОБА_3,
а ОСОБА_6 земельна ділянка не
відводилась в установленому законом
порядку спростовуються вказаним
державним актом.

Посилання апелянта на те, що
спірні житловий будинок та
господарські споруди, що розташовані
по АДРЕСА_1 належать ОСОБА_3 на праві
власності, а тому у суду не було підстав
визнавати за ОСОБА_6 права власності є
безпідставними.

Дійсно, як вбачається з договору
купівлі-продажу будинку від 21 вересня
1977 року, ОСОБА_3 купив житловий будинок
житловою площею 32 кв.м., що розташований
по АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог ч.2 ст.227 ЦК
УРСР (який діяв на час виникнення
правовідносин), договір
купівлі-продажу жилого будинку
підлягає реєстрації у виконавчому
комітеті місцевої Ради народних
депутатів.

Договір купівлі-продажу будинку
від 21.09.1977 року зареєстрований в книзі
для запису нотаріальних дій під №22.
Договір підлягає реєстрації у
виконкомі Брусницької сільської Ради
народних депутатів трудящих на протязі
шести місяців з дня його посвідчення.
Про те, апелянтом ОСОБА_3 не доведеного
той факт, що договір купівлі-продажу
будинку був зареєстрований у
виконавчому комітеті Брусницької
сільської Ради народних депутатів
трудящих.

Крім цього, колегією суддів
встановлено, що будинку, який купив
ОСОБА_3 на даний час немає в наявності,
про що підтвердив в с судовому
засіданні апелянт, а також те, що
ОСОБА_3 більше 30 років не проживає в
господарстві по АДРЕСА_2, а спірний
будинок літ. «А-1» він не будував. За
таких обставин колегія суддів вважає,
що права ОСОБА_3 рішенням суду не
порушені.

Колегія суддів вважає, що висновки
суду в частині визнання за позивачем
права власності на земельну діянку та
земельну частку (пай), не відповідають
обставинам справи та не ґрунтуються на
законі.

У відповідності до вимог ч.4 с. 174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову. Якщо визнання
відповідачем позову суперечить закону
або порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб, суд постановляє ухвалу про
відмову у прийнятті визнання
відповідачем позову і продовжує
судовий розгляд.

Рішення суду першої інстанції від 06
лютого 2014 року в частині задоволення
вимог про визнання за ОСОБА_1 права
власності на земельну ділянку згідно
Державного акту та права власності на
земельну частку (пай) згідно
сертифікату, суперечить закону та
порушує права, свободи та інтереси
інших осіб.

Згідно п.23 Постанови №7 Пленуму
Верховного суду України «Про судову
практику у справах про спадкування»
свідоцтво про право на спадщину
видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають.

Дослідивши справу колегією суддів
встановлено, що в матеріалах справи
відсутні відомості про звернення
ОСОБА_1 до нотаріальної контори із
заявою про отримання свідоцтва про
право на спадщину на земельні ділянки,
тому колегія суддів приходить до
висновку, що позов ОСОБА_1 є
передчасним.

З огляду на наведене колегія
суддів вважає, що в задоволенні
позовних вимог про визнання за ОСОБА_1
про визнання права власності на
земельну ділянку згідно Державного
акту та права на земельну частку (пай)
згідно сертифікату слід відмовити. В
решті частині рішення залишити без
змін.

Таким чином рішення суду першої
інстанції в частині визнання за ОСОБА_1
права власності на земельну ділянку
згідно Державного акту та права на
земельну частку (пай) згідно
сертифікату, які належали на праві
власності ОСОБА_6, внаслідок
неправильного застосування норм
матеріального закону підлягає
скасуванню з ухваленням апеляційним
судом нового рішення.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 316,317,319 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково

Рішення Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 06 лютого 2014
року в частині визнання за ОСОБА_1
права власності на земельну ділянку
згідно Державного акту та права на
земельну частку (пай) згідно
сертифікату, які належали на праві
власності ОСОБА_6 скасувати.

Відмовити в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 про визнання за ним права
власності на земельну ділянку згідно
Державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯЕ №345941, яка
розташована в с. Зеленів Кіцманського
району Чернівецької області, цільове
призначення якої для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд,
розміром 0,2500 га, кадастровий номер:
:04:003:0033, вартістю 13700 гривень, що
належали на праві власності ОСОБА_6, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнання права
на земельну частку (пай) згідно
сертифікату на право на земельну
частку (пай) серії ЧВ №0057942 розміром 1,00
в умовних кадастрових гектарах, яка
перебуває в колективній власності
колгоспу «Дружба» с. Брусниця
Кіцманського району Чернівецької
області, вартістю 11283 грн., що належала
ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

В решті частині рішення залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: