________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/714/14-ц
Провадження № 2/520/2993/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2014 року

Київський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого
судді Коваленко О.Б.

за участю
секретаря Маценко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Моторного (транспортного) страхового
бюро України до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди в порядку регресу,
-

В
С Т А Н О В И В:

Позивач Моторне (транспортне)
страхове бюро України звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
виплаченого страхового відшкодування
в порядку регресу у розмірі 14400,55
гривень, витрати по оплаті судового
збору у розмірі 229,40 гривень та витрати
на правову допомогу у розмірі 2000
гривень.

Представник позивача позовні
вимоги підтримав, мотивувавши їх тим,
що у зв'язку з виплатою страхового
відшкодування за пошкоджених
застрахований транспортний засіб,
відповідно до ст. 27 Закону України "Про
страхування " отримали право регресу до
особи, яка є відповідальною за завдання
збитку.

Відповідачка ОСОБА_1 позовні
вимоги не визнала, просила застосувати
строк позовної давності, подавши
відповідну заяву.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає позов таким, що не підлягає
задоволенню.

У судовому засіданні встановлено,
що 04.02.2010 року між Моторно
(транспортним) страховим бюро України
та страхувальником ОСОБА_3 був
укладений договір страхування
наземного транспорту, цивільної
відповідальності за № ВЕ/2059087.

Відповідно до договору
страхування об'єктом страхування є
майнові інтереси Страхувальника, що не
суперечать чинному законодавству,
пов'язанні з володінням, користуванням
і розпорядженням застрахованим
транспортним засобом, марки ДЕО,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Страховим випадком за Договором
страхування вважаються події, які
виникають внаслідок настання
страхових ризиків, яким серед інших є
дорожньо-транспортна пригода.

09.02.2010 року трапилась
дорожньо-транспортна пригода з участю
застрахованого транспортного засобу.

На підставі ст. 1166 Цивільного
кодексу України передбачені загальні
підстави відповідальності за завдану
шкоду згідно з якими майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю майну фізичної
або юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
При цьому, під шкодою розуміється
зменшення або втрата певного
особистого чи майнового блага.

Згідно зі ст. 1192 Цивільного
кодексу України існує два способи
відшкодування шкоди, завданої майну
потерпілого: відшкодування майнової
шкоди в натурі або у вигляді збитків.
При цьому, розмір збитків, що
підлягають відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 22 Цивільного
кодексу України, особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування. Необхідною підставою
для настання цивільно-правової
відповідальності за заподіяння шкоди є
наявність складу правопорушення, що
включає в себе певні елементи, а саме:
протиправної поведінки (дії чи
бездіяльності) особи; шкідливого
результату такої поведінки (шкоди);
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою і шкодою.

Наявність цих елементів
правопорушення є необхідною вимогою
для притягнення до відповідальності і
відсутність хоча б одного елемента
складу правопорушення виключає
настання відповідальності,
передбаченої ст. 1187 Цивільного кодексу
України.

За змістом ст. 1187 Цивільного
кодексу України шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди, тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Приписами ст. 1191 Цивільного
кодексу України передбачено, що особа,
яка відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування.

Згідно ст. 27 Закону України „ Про
страхування " до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Також, положеннями ст. 993 цього
Кодексу встановлено, що до страховика,
який виплатив страхове відшкодування
за договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Відповідно ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана доказати ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з платіжного
доручення №3159 від 27.07.2010 року страхова
виплата за ДТП у розмірі 14400,55 гривень
була виплачена МТСБУ ОСОБА_3 27.07.2010 року.

З позовної заяви вбачається, що
позивач МТСБУ звернувся з позовною
заявою до суду 02.08.2013 року, тобто понад
три роки з моменту виникнення у
позивача права для звернення до суду.

Відповідно до ст.ст.256, 257 ЦК
України позовна давність -це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до наведеної норми
матеріального права законодавцем
встановлені обмеження для захисту
свого цивільного права або інтересу у
вигляді строку позовною давності, яка
за загальним правилом становить 3 роки.

Відповідно до ч.1 ст.260, ст.261 ЦК
України позовна давність за
обчисляється за загальними правилами
визначення строків, встановленими
ст.ст.253-255 ЦК України. Перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила.

Позивач МТСБУ дізнався про порушення
свого права у день виплати страхового
відшкодування, а саме 27.07.2010 року. Саме з
цього моменту почався сплив строку
позовної давності у позивача МТСБУ.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, с підставою для відмови у позові.
Позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до наведеної норми
матеріального права, сплив строку
позовної давності є підставою для
відмови у позові

Відповідачка ОСОБА_1 скористалась
своїм процесуальним правом, та
звернулась до суду з заявою про
застосування строку позовної давності.
Позивач, зі свого боку, не навів доводів
з приводу поважності причин пропуску
строку.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 213- 215 ЦПК
України,

ВИРІШИВ:

У задоволення позову Моторного
(транспортного) страхового бюро
України до ОСОБА_1 про відшкодування
шкоди в порядку регресу - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Одеської області
шляхом подання апеляційної скарги до
Київського районного суду м. Одеси
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
Коваленко О. Б.