УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2014 року

Харцизький міський суд Донецької
області в складі:

судді - Щебуняєвої Л.Л.,

при секретарі - Должиковій Я.Ю.,

за участю заявника - ОСОБА_1,

державного виконавця - Волкової С.І.,

представника заінтересованої особи -
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Харцизьку Донецької
області

скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи -
ОСОБА_3, публічне акціонерне товариство
„По газопостачанню та газифікації
„Донецькоблгаз", на дії державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Харцизького
міського управління юстиції Волкової
Світлани Ігорівни ,-

ВСТАНОВИВ:

30 травня 2014 року заявник ОСОБА_1
звернулася до суду зі скаргою на дії
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Харцизького міського управління
юстиції Волкової С.І. ,яку уточнила 5
червня 2014 року, та мотивує тим, що 26
травня 2014 року вона дізналася про
наявність на примусовому виконанні у
ВДВС Харцизького міського управління
юстиції виконавчого листа
№2-10502,виданого 20 серпня 2010 року
Харцизьким міським судом Донецької
області про стягнення з неї на користь
ВАТ з газопостачання та газифікації
„Донецькоблгаз" в особі Харцизького
управління з газопостачання та
газифікації заборгованості за
природний газ в сумі 175 гривен 08 коп. і
винесену державним виконавцем 17 липня
2013 року постанову про відкриття
виконавчого провадження та 29 квітня 2014
року - постанову про звернення
стягнення на заробітну плату, пенсію,
стипендію чи інші доходи боржника.

Заявник вважає, що постанова від 29
квітня 2014 року про звернення стягнення
на заробітну плату, пенсію, стипендію
чи інші доходи боржника винесена
державним виконавцем на порушення
вимог ст.ст.30,49 Закону України «Про
виконавче провадження» після
закінчення шестимісячного строку,
встановленого для здійснення
виконавчого провадження. Державний
виконавець не закінчив виконавче
провадження після закінчення строку,
передбаченого для відповідного виду
стягнення. Тому його дії є
неправомірними.

Просить визнати неправомірними дії
державного виконавця ВДВС Харцизького
міського управління юстиції Волкової
С.І., визнати неправомірною постанову
від 29 квітня 2014 року про звернення
стягнення на заробітну плату, пенсію,
стипендію чи інші доходи боржника,
зобов'язати ВДВС Харцизького міського
управління юстиції скасувати
постанову від 29 квітня 2014 року про
звернення стягнення на заробітну
плату, пенсію, стипендію чи інші доходи
боржника та винести постанову про
закінчення виконавчого провадження
щодо ОСОБА_1

В судовому засіданні заявник свої
уточнені вимоги підтримала повністю,
додатково вточнила, що вона просить
визнати неправомірними дії державного
виконавця щодо винесення постанови про
звернення стягнення на заробітну
плату, пенсію, стипендію чи інші доходи
боржника.

Державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Харцизького міського управління
юстиції Волкова С.І. в судовому
засіданні скаргу не визнала та
пояснила, що 16 липня 2013 року на
виконання до ВДВС ,повторно,після
повернення його стягувачу 27 липня 2012
року, надійшов виконавчий лист №2-10502
від 20 серпня 2010 року, виданий
Харцизьким міським судом Донецької
області про стягнення солідарно з
ОСОБА_1,ОСОБА_3 на користь ВАТ з
газопостачання та газифікації
„Донецькоблгаз" в особі Харцизького
управління з газопостачання та
газифікації заборгованості в сумі 175
грн.08 коп.

17 липня 2013 року нею винесена постанова
про відкриття виконавчого провадження
і надано боржнику строк для
добровільного виконання судового
рішення. Однак боржник добровільно не
виконав вказане рішення. В подальшому в
ході примусового виконання стягувач
надав державному виконавцю інформацію
про місце роботи боржника
ОСОБА_1-Харцизька центральна міська
бібліотека, у зв'язку з чим 29 квітня 2014
року нею винесена постанова про
звернення стягнення на заробітну
плату, пенсію, стипендію чи інші доходи
боржника, яка направлена на виконання
до бухгалтерії за місцем роботи
боржника. Вважає, що вказана постанова
винесена нею правомірно, у
відповідності до норм законодавства.
Також пояснила, що встановлений ст. 30
Закону України «Про виконавче
провадження» 6-місячний строк
передбачений саме для вчинення певних
виконавчих дій і його закінчення не є
підставою для закінчення виконавчого
провадження, крім того, він не є
аналогічним строку, визначеного для
певного виду стягнення. На даний час
виконавче провадження триває, борг не
сплачений, підстав для закінчення
виконавчого провадження немає. Просить
в задоволенні скарги відмовити у
повному обсязі.

Представник заінтересованої особи-
публічного акціонерного товариства
„По газопостачанню та газифікації
„Донецькоблгаз" -ОСОБА_2 скаргу не
визнав і вважає, що постанова про
звернення стягнення на заробітну плату
боржника від 29 квітня 2014 року винесена
державним виконавцем правомірно.
Просить в задоволенні скарги
відмовити.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове
засідання не прибув за невідомими
причинами, про час та місце судового
розгляду повідомлявся належним чином.

Суд вважає можливим розглянути скаргу
у відсутність заінтересованої особи
ОСОБА_3

Суд, вислухавши пояснення заявника,
державного виконавця, представника
заінтересованої особи, дослідивши
матеріали справи, вважає скаргу
необґрунтованою та такою, що не
підлягає задоволенню за наступних
підстав.

Згідно ст. 19 Конституції України органи
державної влади та місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.
У п.9 ч.3 ст.129 Конституції України до
основних засад судочинства віднесено
обов'язковість рішень суду.

Згідно ст. 14 ЦПК України судові рішення,
що набрали законної сили, обов'язкові
для всіх органів державної влади і
органів місцевого самоврядування,
підприємств, установ, організацій,
посадових чи службових осіб та
громадян і підлягають виконанню на
всій території України, а у випадках,
встановлених міжнародними договорами,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України, - і за її
межами.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» (далі -Закон)
виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом,
іншими нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Згідно ст. 2 Закону примусове виконання
рішень покладається на державну
виконавчу службу, яка входить до
системи органів Міністерства юстиції
України.

Згідно ст.6 Закону державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб. Рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця
можуть бути оскаржені в порядку,
встановленому цим Законом.

Згідно ч.1 ст.11 Закону державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ст.30 Закону державний
виконавець зобов'язаний провести
виконавчі дії з виконання рішення
протягом шести місяців з дня винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження, а з виконання рішення
немайнового характеру - у двомісячний
строк.

Згідно ст.32 Закону заходами
примусового виконання рішень є: 1)
звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших

осіб або належать боржникові від інших
осіб; 2) звернення стягнення на
заробітну плату (заробіток),доходи,
пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення
в боржника і передача стягувачу
певних предметів, зазначених у рішенні;
4) інші заходи, передбачені рішенням.

При цьому, згідно ст. 68 Закону стягнення
на заробітну плату, пенсію, стипендію
та інші доходи боржника звертається у
разі відсутності в боржника коштів на
рахунках у банках чи інших фінансових
установах, відсутності чи
недостатності майна боржника для
покриття в повному обсязі належних
до стягнення сум, а також у разі
виконання рішень про стягнення
періодичних платежів та стягнення на
суму, що не перевищує трьох
мінімальних розмірів заробітної плати.

За іншими виконавчими документами
державний виконавець має право
звернути стягнення на заробітну плату,
пенсію, стипендію та інші доходи
боржника без застосування заходів
примусового звернення стягнення на
майно боржника за письмовою заявою
стягувача.

Про звернення стягнення на
заробітну плату, пенсію, стипендію та
інші доходи боржника державний
виконавець виносить постанову, яка
надсилається для виконання
підприємству, установі, організації,
фізичній особі, фізичній особі -
підприємцю за місцем отримання
боржником відповідних доходів.

Згідно ст. 82 Закону рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця та
інших посадових осіб державної
виконавчої служби можуть бути
оскаржені стягувачем та іншими
учасниками виконавчого провадження
(крім боржника) до начальника
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний
виконавець, або до керівника
відповідного органу державної
виконавчої служби вищого рівня чи до
суду.

Згідно ч.5 ст. 83 Закону постанови
державного виконавця, винесені в ході
виконавчих дій, можуть бути оскаржені
в десятиденний строк з дня їх
винесення у порядку, встановленому цим
Законом.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду зі скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією чи
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Згідно ст. 385 ЦПК України скаргу може
бути подано до суду у десятиденний
строк з дня, коли особа дізналася або
повинна була дізнатися про порушення
її прав чи свобод. Пропущений з
поважних причин строк для подання
скарги може бути поновлено судом.

Рішенням Харцизького міського суду
Донецької області від 9 серпня 2010 року
стягнуто солідарно з ОСОБА_1,ОСОБА_3 на
користь ВАТ з газопостачання та
газифікації „Донецькоблгаз" в особі
Харцизького управління з
газопостачання та газифікації
заборгованості за природний газ в сумі
175 грн.08 коп.

20 серпня 2010 року Харцизьким міським
судом Донецької області ,на виконання
рішення суду від 9 серпня 2010 року , був
виданий виконавчий лист №2-10502 про
стягнення солідарно з ОСОБА_1,ОСОБА_3 на
користь ВАТ з газопостачання та
газифікації „Донецькоблгаз" в особі
Харцизького управління з
газопостачання та газифікації
заборгованості в сумі 175 грн.08 коп.

Вказаний виконавчий лист в частині
стягнення заборгованості з ОСОБА_1 був
пред'явлений стягувачем повторно,
після повернення ВДВС його на адресу
стягувача 27 липня 2012 року, до виконання
до ВДВС Харцизького міського
управління юстиції 16 липня 2013 року.

Постановою державного виконавця від 17
липня 2013 року відкрито виконавче
провадження за вищевказаним
виконавчим листом.

Листом від 22 квітня 2014 року №17/01-558
стягувач повідомив ВДВС Харцизького
міського управління юстиції про місце
роботи боржника ОСОБА_1 - Харцизька
центральна міська бібліотека і просив
направити виконавчий документ для
виконання за місцем роботи боржника.

29 квітня 2014 року державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Харцизького міського управління
юстиції Волковою С.І. винесена
постанова про звернення стягнення на
заробітну плату, пенсію, стипендію чи
інші доходи боржника, яка направлена на
виконання за місцем роботи боржника
ОСОБА_1 - до бухгалтерії Харцизької
центральної міської бібліотеки.

Оцінивши обставини справи, надані суду
докази, проаналізувавши вимоги діючого
законодавства, виходячи з того, що
принципом цивільного судочинства є
виконуваність рішення

суду, яке відповідно до ст. 14 ЦПК
України є обов'язковим для виконання і
відповідно до ст.6 Конвенції про захист
прав та свобод людини елементом
справедливого судового розгляду, суд
вважає дії державного виконавця щодо
винесення постанови про звернення
стягнення на заробітну плату, пенсію,
стипендію чи інші доходи боржника
ОСОБА_1 правомірними.

Вказана постанова винесена у
відповідності до вимог ст. 32,68 Закону
України «Про виконавче провадження»,
зокрема в межах відкритого виконавчого
провадження, за наявності інформації
про вид та джерело доходу боржника, за
відсутності підстав для застосування
інших, передбачених ст. 32 вказаного
закону, заходів примусового виконання
рішення. Підстав для визнання вказаної
постанови неправомірною та її
скасування суд не знаходить.

При цьому, суд не приймає до уваги
доводи заявника щодо винесення
постанови поза шестимісячним строком
здійснення виконавчого провадження і
відповідно наявності підстав для
закінчення виконавчого провадження,
оскільки з аналізу змісту Закону
України «Про виконавче провадження» не
вбачається, що закінчення строку
здійснення виконавчого провадження,
визначеного ч.2 ст.30 вказаного Закону є
підставою для припинення виконавчого
провадження. Зокрема, така підстава не
передбачена ст. 49 вказаного Закону як
підстава для закінчення виконавчого
провадження. А визначені цією статтею
перелік підстав є вичерпним.

Суд вважає, що незважаючи на обов'язок
державного виконавця провести
виконавчі дії протягом 6 місяців з дня
відкриття виконавчого провадження,
виконавчі дії повинні тривати до
повного виконання судового рішення, що
в свою чергу узгоджується з
положеннями ст.14 ЦПК України, ст.1
Закону України «Про виконавче
провадження».

Тому сплив шестимісячного строку
здійснення виконавчого провадження не
є підставою для закінчення виконавчого
провадження.

Також суд вважає безпідставними
посилання заявника на необхідність
закінчення виконавчого провадження на
підставі п.6 ст.49 вищевказаного закону -
у зв'язку з закінченням строку,
передбаченого законом для
відповідного виду стягнення, а саме
6-місячного строку, визначеного ст. 30
Закону.

В даному випадку суд вважає, що
стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги ніяким
строком не обмежено, жодного
відповідного закону немає. Крім того,
поняття «строк для відповідного виду
стягнення» не є тотожним поняттю
«строк здійснення виконавчого
провадження».

Таким чином, суд приходить до висновку,
що при винесенні постанови про
звернення стягнення на заробітну
плату, пенсію, стипендію чи інші доходи
боржника ОСОБА_1 державний виконавець
Волкова С.І. діяла відповідно до закону,
в межах наданих нею повноважень та у
визначений законом спосіб, ніякі права
та свободи ОСОБА_1 при цьому порушені не
були.

На підставі вищевикладеного, в
задоволенні скарги ОСОБА_1 слід
відмовити.

Керуючись ст.19,124,129 Конституції
України, ст.ст. 14,383-388 ЦПК України,
Законом України «Про виконавче
провадження», суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1,
заінтересовані особи - ОСОБА_3, публічне
акціонерне товариство „По
газопостачанню та газифікації
„Донецькоблгаз", на дії державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Харцизького
міського управління юстиції Волкової
Світлани Ігорівни- відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до
Апеляційного суду Донецької області
через Харцизький міський суд Донецької
області протягом 5-ти днів з дня її
проголошення.

Суддя: