Справа №712/4189/13-ц
Провадження № 2/712/52/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2014 року Соснівський
районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - Пироженко В.Д.

при секретарі -Маршук М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
Черкаська міська рада, ОСОБА_3 про
визнання права власності на частину
будинковолодіння, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з
позовом про визнання права власності
на нерухоме майно за набувальною
давністю, посилаючись на те, що з
початку 1976 року вона постійно проживає
та є зареєстрованою з 1982 року у
домоволодінні АДРЕСА_1.

Будинок по АДРЕСА_1 належав на праві
власності ОСОБА_4. За своє життя остання
запросила її цивільного чоловіка
ОСОБА_5 проживати у будинку. Для чого
вона запропонувала зробити
переобладнання в будинку та прибудову
на загальну площу 23,9 кв.м. ОСОБА_5
поселився у 1974 році в будинку і
розпочав будівництво. З 1976 року вони
разом з ним почали спільно проживати
як подружжя. ОСОБА_4 прописала їх у
будинку у якості племінників.

Вони спільно з ОСОБА_5 провели
будівельні роботи будинку, обклали
увесь будинок цеглою, встановили
металеві ворота та хвіртку,
відремонтували водогін та колонку,
зробили ремонт у жилих кімнатах та
господарських будівлях. Станом на 1978
рік було переобладнано будинок,
закладені двері у кімнатах і було
утворено квартиру № 2 житловою площею
17,5 кв.м. та прибудовано приміщення
нежитлове під літ.а-2.

Будинковолодіння з 1976 року складалось
з двох окремих житлових квартир, у
одній проживала ОСОБА_4, а в іншій вони
з чоловіком ОСОБА_5 Квартири були
відокремлені одна від одної.

За своє життя ОСОБА_4, ще в липні 1978
року вносила зміни до технічного
паспорту, загальна площа квартири де
проживала ОСОБА_4 становила 53,2 кв.м.

Після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 року
відкрилась спадщина на
будинковолодіння і будинок по заповіту
успадкувала ОСОБА_6.

22.02.1994 року ОСОБА_6 здійснила обмін
своєї частки домоволодіння по АДРЕСА_1
з ОСОБА_2 на його частину
будинковолодіння АДРЕСА_1. При
здійсненні договору міни квартира 2
житловою площею 17,5 кв.м. , а всього 23,9
кв.м. ніде не зазначена.

На сьогоднішній день вона продовжує
проживати у квартирі № 2, добросовісно,
безперервно користується даним
нерухомим майном та земельною
ділянкою, доглядає за вказаною
частиною будинку та утримує його,
робить поточний ремонт, іншого житла
немає. До квітня 2013 року відповідач
жодного разу не звертався до неї з
позовом та з позовом до її цивільного
чоловіка про виселення чи усунення
перешкод в користуванні власністю.
Просить визнати за нею право власності
на частину житлового будинку АДРЕСА_1
загальною площею 23,9 кв.м. під літерами
2-1,2-2 у будинковолодінні по АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представник ОСОБА_8 позовні вимоги
підтримали в повному обсязі, просили їх
задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_9 проти
задоволення позову заперечувала,
просила в позові позивачу відмовити.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому
засіданні вимоги позивача не визнала
та пояснила, що вони з чоловіком та
ОСОБА_6 в 1994 році здійснили обмін
будинків. Про те, що там прописана
позивачка зі своїм чоловіком їм було
відомо, але їх влаштовувало те, що
будинок повинен був іти під знос. Тому
вони провели обмін для отримання
квартири. На даний час позивачка не
сплачує комунальних послуг за
опалення, вивіз сміття, а тому ними
поданий позов про їх виселення. Просила
в позові позивачу відмовити.

Третя особа Черкаська міська рада в
судове засідання не з»явилась, хоч
належним чином повідомлені про час та
місце слухання справи.

Заслухавши пояснення позивача,
представника позивача, представника
відповідача, третю особі, свідків,
дослідивши матеріали справи суд
приходить до наступного.

Згідно з ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема з
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1
та її цивільний чоловік ОСОБА_10 стали
проживати в будинку по АДРЕСА_1 з 1974
року , позивачка з 1976 року.
Домоволодіння належало на праві
власності ОСОБА_4

ОСОБА_5 зареєстрований в даному
домоволодінні з 1978 року, позивачка
ОСОБА_1 була зареєстрована в 1986 році. Як
встановлено в судовому засіданні,
позивачка та її колишній чоловік
розпочали будівельні роботи в будинку
та переобладнали дане домоволодіння на
два окремих входи.

Даний факт в судовому засіданні
підтвердили свідки, зокрема свідок
ОСОБА_5 пояснив, що він дійсно домовився
з ОСОБА_4 про те, що він буде з сім»єю
проживати в її домоволодінні та
зробить переобладнання будинку на два
окремих входи. ОСОБА_4 не заперечувала.
В даному будинку він проживав до 2000
року, коли вже став власником
відповідач ОСОБА_2 Він виїхав з м.
Черкаси, а його цивільна дружила
залишилась там проживати, так як іншого
житла вони не мають. ОСОБА_4 хотіла
переоформити частину будинку на них,
але в зв»язку з тим, що будинок йшов під
знос, зробити цього не змогла.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона
неодноразово приходила до позивачки в
гості. Жили вони разом з ОСОБА_4 і були
як одна сім»я. Позивачка зі своїм
чоловіком робили прибудову до будинку
і будинок став на два входи. Постільки
будинок підпадав під знос, тому і право
власності не оформляли.

Позивач в своїх позовних вимогах
просить визнати право власності на
квартиру АДРЕСА_1 за набувальною
давністю.

В силу ст. 344 ЦК України, особа, яка
добросовісно заволоділа чужим майном і
продовжує відкрито, безперервно
володіти нерухомим майном протягом
десяти років або рухомим майном
-протягом п'яти років, набуває право
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом. Право власності на нерухоме
майно, що підлягає державній
реєстрації, виникає за набувальною
давністю з моменту державної
реєстрації. Якщо особа заволоділа
майном на підставі договору з його
власником, який після закінчення
строку договору не пред'явив вимоги про
його повернення, вона набуває право
власності за набувальною давністю на
нерухоме майно через десять років, а на
рухоме майно -через п'ять років з часу
спливу позовної давності. Право
власності за набувальною давністю на
нерухоме майно набувається за рішенням
суду.

Відповідно до ст. 5 ЦК України, акти
цивільного законодавства регулюють
відносини, які виникли з дня набрання
ними чинності. Акт цивільного
законодавства не має зворотної дії в
часі, крім випадків, коли він пом'якшує
або скасовує цивільну
відповідальність особи. Якщо цивільні
відносин виникли раніше і регулювалися
актом цивільного законодавства, який
втратив чинність, новий акт цивільного
законодавства застосовується до прав
та обов'язків, що виникли з моменту
набрання ним чинності.

Згідно з вимогами п.1 та п. 8 Прикінцевих
та перехідних положень ЦК України, цей
Кодекс набирає чинності з 01 січня 2004
року. Правила статті 344 Цивільного
Кодексу України про набувальну
давність поширюються також на випадки,
коли володіння майном почалося за три
роки до набрання чинності цим Кодексом,
тобто з 01 січня 2001 року.

Таким чином, для визнання права
власності за набувальною давністю
необхідна сукупність обставин,
зазначених в частині 1 ст.344 ЦК України,
а саме: тривалого, добросовісного,
відкритого та безперервного володіння
майном, як своїм власним.

Володіння має бути добросовісним,
тобто володілець не знав і не міг знати
про те, що він володіє чужою річчю,
обставини, у зв»язку з яким виникло
володіння чужою річчю, не давали
найменшого сумніву стосовно
правомірності набуття майна. Позивач
повинен був бути впевнений що на це
майно не претендують інші особи, і він
отримав це майно з підстав достатніх
для того, щоб мати право власності на
нього.

Позивач в судовому засіданні
зазначила, що на час коли вона стала
проживати в домоволодінні, власником
була ОСОБА_4 В подальшому власником
після смерті ОСОБА_4 стала ОСОБА_6,
частка домоволодіння становила одну
цілу, на підставі свідоцтва про право
власності по заповіту. З 1994 року
позивачу було відомо, що новим
власником домоволодіння став
відповідач ОСОБА_2

Тобто позивачу достеменно було відомо,
що домоволодіння належало зовсім іншим
особам.

Не заперечуючи того факту, що позивач
дійсно проживає в даному домоволодінні
з 1976 року, суд вважає, що в даному
випадку визнати за позивачкою право
власності за набувальною давністю є
неможливим з вищевикладених обставин.

Крім того, позивач просить визнати
право власності на АДРЕСА_1. Згідно
технічної документації, які
знаходяться в матеріалах справи, за
даною адресою рахується будинок як
одне ціле.

Таким чином, суд вважає, що позовні
вимоги позивачки не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні та
не підлягають до задоволення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. ст. 5, 10, 11, 209, 212, 214, 215,218, ЦПК України,
ст. 344 ЦК України суд ,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
Черкаська міська рада, ОСОБА_3 про
визнання права власності на частину
будинковолодіння залишити без
задоволення.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Черкаської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в 10
денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

ГОЛОВУЮЧИЙ: