Єдиний унікальний номер 232/247/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/4444/2014
Єдиний унікальний номер: 232/247/14-ц
Номер провадження: 22ц/775/4444/2014
Головуючий у 1 інстанції
Доповідач: Новосьолова Г.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року
м. Донецьк

Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого: судді Новікової Г.В.,

суддів: Будулуца М.С., Новосьолової Г.Г.,

при секретарі Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Кіровського міського суду
Донецької області від 08 квітня 2014 року
по справі за позовом обласного
комунального підприємства
«Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
послуги теплопостачання та за
зустрічним позовом ОСОБА_1 до обласного
комунального підприємства
«Донецьктеплокомуненерго» про
зобов'язання виконання певних дій,-

ВСТАНОВИВ:

08 квітня 2014 року рішенням Кіровського
міського суду Донецької області
позовні вимоги обласного комунального
підприємства
«Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
послуги теплопостачання задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь обласного
комунального підприємства
«Донецьктеплокомуненерго»
заборгованість за послуги з
теплопостачання за період з 01 жовтня 2012
року по 31 жовтня 2013 року у сумі 2762,83
гривні. Вирішено питання про судові
витрати.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1 до обласного комунального
підприємства
«Донецьктеплокомуненерго» про
зобов'язання виконання певних дій
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1
подала апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове про відмову у
задоволенні позовних вимог обласного
комунального підприємства
«Донецьктеплокомуненерго» та
задовольнити позовні вимоги за
зустрічним позовом, мотивуючи свої
вимоги неповним з'ясуванням судом
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність висновків суду
обставинам справи, з наступних підстав:

- 17 липня 2012 року на підставі договору
купівлі - продажу апелянт стала
власником квартири АДРЕСА_1, після чого
колишній власник передав квартиру по
акту прийому - передачі від 19 липня 2012
року, де було зазначено про відсутність
радіаторів опалення у квартирі, а тому
ні колишній власник квартири , ні вона
не користувались послугами позивача та
не є споживами;

- між сторонами відсутні договірні
правовідносини, апелянт не є
споживачем послуг позивача, а тому у
позивача відсутні правові підстави для
звернення до суду з зазначеним позовом;

- позивачем порушено її право
відповідно до вимог Закону України
«Про захист персональних даних»
стосовно вимог зустрічного позову про
спонукання позивача списати
нараховану заборгованість за послуги
теплопостачання, направляти на її
адресу повідомлення про необхідність
сплатити заборгованість, виключити її
зі списку споживачів.

У судовому засіданні апеляційної
інстанції представник позивача просив
апеляційну скаргу відхилити, рішення
суду залишити без змін.

В судове засідання відповідачка не
з'явилась, про час та місце розгляду
справи повідомлялась належним чином,
про що свідчить телефонограма у
матеріалах справи, яка зареєстрована у
журналі телефонограм №1 за №1695 (а.с.71).

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК
України неявка сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
розглядові справи.

Вислухавши суддю-доповідача,
представника позивача, дослідивши
матеріали цивільної справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
04 лютого 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за послуги
теплопостачання, мотивуючи свої вимоги
наступним.

14 січня 2014 року ухвалою Кіровського
міського суду було скасовано судовий
наказ про стягнення з відповідачки
заборгованості за послуги
теплопостачання.

Заборгованість за послуги
теплопостачання у квартирі АДРЕСА_2, за
особовим рахунком відповідача складає
за період з 01 жовтня 2012 року по 31 жовтня
2013 року у сумі 2762,83 грн. Відповідачка не
сплачує вартість спожитих послуг з
теплопостачання, що стало підставою
для звернення до суду, у зв'язку з чим
позивач просить стягнути за послуги
теплопостачання за період з 01 жовтня 2012
року по 31 жовтня 2013 року у сумі 2762,83 грн.
та судові витрати у сумі 229,40 грн.

13 березня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з зустрічною позовною заявою до
обласного комунального підприємства
«Донецьктеплокомуненерго» про
зобов'язання вчиняти певні дії, а саме
зобов'язати обласне комунальне
підприємство
«Донецьктеплокомуненерго» списати в
системі бухгалтерського обліку
безпідставно нараховану
заборгованість за послуги
теплопостачання, заборонити
здійснювати нарахування за ненадані
послуги, зобов'язати виключити
відомості відносно неї, як споживача,
заборонити збирання відомостей без її
згоди мотивуючи свої вимоги наступним.

З 19 липня 2012 року вона є власником
квартири АДРЕСА_2 на підставі договору
купівлі - продажу, про що свідчить витяг
про державну реєстрацію прав КП «БТІ»
Кіровської міської ради.

Обласне КП «Донецьктеплокомуненерго»
протягом декількох місяців порушеє її
права, втручається у її приватне життя
шляхом пред'явлення до неї вимог про
сплату неіснуючого боргу за нібито
надані послуги з теплопостачання. При
цьому, вони незаконно, тобто без її
згоди відповідно до вимог Закону
України «Про захист персональних
даних», збирають особисту інформацію
стосовно неї та зберігає її і своїх
базах персональних даних абонентів.
Саме ці дії порушують її права на
неприпустимість втручання у приватне
життя та посягання на її майнові та
немайнові права. Згідно Закону України
«Про житлово- комунальні послуги», ст.209
ч.1 ЦК України між сторонами має біти
укладений договір про надання житлово -
комунальних послуг, при цьому цей
договір має бути укладений у письмовий
формі. Але, такій договір між сторонами
не укладався, а тому у неї не має
юридичного обов'язку сплачувати будь -
які суми, бо взагалі послугами КП
«Донецьктеплокомуненерго» не
користується і не має таких намірів.

Крім цього, ОСОБА_1 зазначає, що її
персональні дані захищені чинним
законодавством і без її згоди не мають
право вносити дані до будь - якої бази
персональних даних. Проте, такі дії
здійснює КП
«Донецьктеплокомуненерго», а саме без
її згоди вона зазначена в його базі
абонентів, а також у фінансових
(бухгалтерських) документах згідно
зазначеного Закону обробка
персональних даних може здійснюватися
для конкретної і законної мети,
визначених за згодою суб'єкта
персональних даних, або у випадку
передбачених законодавством України, у
порядку встановленому законодавством,
таким чином порушуються її права
відповідно до вимог ст. 6 зазначеного
Закону України.

Поновлення судом її прав призведе до
безпідставності висування до неї з
боку КП «Донецьктеплокомуненерго»
будь - яких вимог про сплату неіснуючих
і незаконних боргів, яких у неї
відсутні і не можуть бути.

З матеріалів справи вбачається, що з 19
липня 2012 року власником квартири
АДРЕСА_2 зареєстрована ОСОБА_1, про що
свідчить витяг про державну реєстрацію
прав КП «БТІ» Кіровської міської ради
(а.с.5).

14 січня 2014 року ухвалою Кіровського
міського суду було скасовано судовий
наказ від 06 грудня 2013 року про
стягнення з ОСОБА_1 на користь
обласного КП
«Донецьктеплокомуненерго»
заборгованості за послуги
теплопостачання (а.с.3).

Згідно особового рахунку ОСОБА_1
заборгованість за послуги
теплопостачання за період з 01 жовтня 2012
року по 31 жовтня 2013 року складає 2762,83
грн.(а.с.4).

10 серпня 2011 року п.2.1 рішення Кіровської
міської ради «Про визначення
виробників та виконавців житлово -
комунальних послуг у житловому фонді
власності м. Кіровське» виробником
комунальних послуг з централізованого
опалення визначений виробничу одиницю
«Жданівкатепломережа» обласного
комунального підприємства
«Донецьктеплокомуненерго» (а.с.40).

Задовольняючи позовні вимоги за
основним позовом, суд першої інстанції
керувався Законом України «Про
житлово-комунальні послуги»,
«Правилами надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення», і виходив з того, що
квартира відповідачки від системи
централізованого опалення відключена
без відповідного дозволу, а тому у
позивача не було підстав не
нараховувати щомісячні платежі за
послуги теплопостачання.

Апеляційний суд вважає висновки суду
першої інстанції законними та
обґрунтованими.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд
має сприяти всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи, сприяти
здійсненню особам, які беруть участь у
справі, в реалізації їхніх прав.
Реалізація принципу змагальності в
цивільному процесі та доведення перед
судом обґрунтованості своїх вимог є
конституційної гарантією (ст. 129
Конституції України).

Відповідно до частини 2 ст. 382 ЦК України
власникам квартири у дво- або
багатоквартирному житловому будинку
належать на праві спільної сумісної
власності приміщення загального
користування, опорні конструкції
будинку, механічне, електричне,
сантехнічне та інше обладнання за
межами або всередині квартири, яке
обслуговує більше однієї квартири, а
також споруди, будівлі, які призначені
для забезпечення потреб усіх власників
квартир, а також власників нежитлових
приміщень, які розташовані у житловому
будинку.

Згідно з ч. 2 ст. 383 ЦК України власник
квартири може на свій розсуд
здійснювати ремонт і зміни в квартирі,
наданій йому для використання як
єдиного цілого, - за умови, що ці зміни
не призведуть до порушень прав
власників інших квартир у
багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
умов і правил експлуатації будинку.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» споживач
зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги" споживач
зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки
встановлені договором або законом.

Питання відключення від мереж
централізованого опалення та гарячого
водопостачання врегульовано Правилами
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України від 21 липня 2005 року №
630 (далі - Правила).

Частиною 6 ст. 26 Закону України від 24
червня 2004 року № 1875-IV «Про
житлово-комунальні послуги»,
передбачено, що у разі зникнення
потреби в отриманні послуги або
відмови споживача від користування
послугою виконавця/виробника споживач
має право розірвати договір у порядку,
встановленому законом.

Це право, як і передбачене п. 24 «Правил
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення»,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 21 липня 2005 року №
630, право споживача відмовитися від
отримання послуг з централізованого
опалення та постачання гарячої води не
є абсолютним, воно можливо за умови
дотримання певного порядку.

Питання відключення від мереж
централізованого опалення
врегульовано «Правилами надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення», затвердженими
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року № 630 (далі -
Правилами), які з метою захисту прав
усіх мешканців багатоквартирних
будинків передбачають відключення від
мереж централізованого опалення та
постачання гарячої води не окремих
квартир багатоквартирного будинку з
ініціативи їх власників або наймачів, а
відключення цілих багатоквартирних
будинків з ініціативи споживачів

Саме таку правову позицію висловив
Верховний Суд України в постанові по
справі № 6-9цс11від 16 травня 2011 року, яка
прийнята за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах.

Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України це
судове рішення є обов'язковим для всіх
судів України і суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України.

Відповідно до пунктів 25 - 26 «Правил
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення»
відключення споживачів від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води здійснюється у
порядку, що затверджується центральним
органом виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства.
Самовільне відключення від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води забороняється.

Відключення споживачів від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води здійснюється у
разі, коли технічна можливість такого
відключення передбачена затвердженою
органом місцевого самоврядування
відповідно до Закону України «Про
теплопостачання» схемою
теплопостачання, за умови забезпечення
безперебійної роботи інженерного
обладнання будинку та вжиття заходів
щодо дотримання в суміжних приміщеннях
вимог будівельних норм і правил з
питань проектування житлових будинків,
опалення, вентиляції, кондиціонування,
будівельної теплотехніки; державних
будівельних норм з питань складу,
порядку розроблення, погодження та
затвердження проектної документації
для будівництва, а також норм
проектування реконструкції та
капітального ремонту в частині
опалення.

Порядок відключення споживачів від
мереж централізованого опалення та
постачання гарячої води затверджений
наказом Міністерства будівництва,
архітектури та житлово-комунального
господарства України від 22 листопада
2005 року № 4 «Про затвердження Порядку
відключення окремих приміщень
житлових будинків від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води при відмові
споживачів від централізованого
теплопостачання» (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 9 грудня
2005 року за №1478/11758), який з 14 грудня 2007
року діє із змінами і доповненнями,
внесеними наказом Міністерства з
питань житлово-комунального
господарства України від 06 листопада
2007 року № 169.

«Порядком відключення окремих
житлових будинків від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води при відмові
споживачів від централізованого
теплопостачання» (далі Порядок),
затвердженим наказом Міністерства
будівництва, архітектури та
житлово-комунального господарства
України від 22 листопада 2005 року № 4 і
зареєстрованим у Міністерстві юстиції
України 9 грудня 2005 року за № 1478/11758, із
змінами і доповненнями, внесеними
наказом Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України від 06 листопада 2007 року № 169,
встановлено, що таке відключення
відбувається на підставі рішення
постійно діючої міжвідомчої комісії,
створеної органом місцевого
самоврядування або місцевим органом
виконавчої влади.

Відповідно до п. 2.2 зазначеного Порядку
Комісія, після вивчення наданих
власником (власниками) документів, у
місячний строк приймає рішення щодо
відключення від мереж
централізованого опалення і гарячого
водопостачання, улаштування
індивідуальної (автономної) системи
теплопостачання та збір вихідних даних
і технічних умов для виготовлення
проектної документації. При
позитивному рішенні Комісії заявнику
надається перелік організацій, до яких
слід звернутися для отримання
технічних умов для розробки проекту
індивідуального (автономного)
теплопостачання і відокремлення від
мереж централізованого опалення і
гарячого водопостачання.

Відключення приміщень від
внутрішньобудинкових мереж
централізованого опалення і гарячого
водопостачання виконується монтажною
організацією, яка реалізує проект, за
участю представника власника
житлового будинку або уповноваженої
ним особи, представника виконавця
послуг з централізованого опалення і
гарячого водопостачання та власника,
наймача (орендаря) квартири
(нежитлового приміщення) або
уповноваженої ними особи (п. 2.5).

По закінченні робіт складається акт
про відключення будинку від мереж
централізованого опалення і гарячого
водопостачання і в десятиденний термін
подається заявником до Комісії на
затвердження (п. 2.6).

Після затвердження акта на черговому
засіданні Комісії сторони
переглядають умови договору про
надання послуг з централізованого
теплопостачання (п. 2.7).

Проте зазначений порядок відключення
квартир від централізованого опалення
не дотримано.

Доказів про те, що весь житловий
будинок за місцем знаходження квартири
відповідачки, відключений від мереж
централізованого опалення,
відповідачкою суду не надано.

Проект індивідуального
теплопостачання також відповідачкою
суду не надано.

Як вбачається з доданих до матеріалів
справи актів обстеження квартири
АДРЕСА_2 від 19 липня 2012 року, від 09
квітня 2013 року, від 20 жовтня 2013 року
складених комісією ОСМД «Теартральна
2», вбачається, що квартира належить
ОСОБА_1, радіатори опалення у квартирі
відсутні, але наявні за ізольовані
транзитні стояки ЦО, але вони складені
без участі представника монтажної
організації, яка повинна реалізувати
проект індивідуального (автономного)
теплопостачання і відокремлення від
мереж централізованого опалення і
гарячого водопостачання, та без участі
представника виробника послуг з
централізованого опалення та гарячого
водопостачання та відповідно такими
представниками не підписані (а.с.28-29).

Згідно письмового повідомлення
Кіровської міської ради за адресою:
АДРЕСА_1 був зареєстрований ОСОБА_2, але
до міжвідомчої комісії з розгляду
питань щодо відключення споживачів від
мереж централізованого опалення і
гарячого водопостачання при
Кіровській міській раді за період з 2005
року по наступний час з приводу
відключення не звертався (а.с.46).

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов вірного та обґрунтованого
висновку про те, що між сторонами
склались договірні зобов'язання,
внаслідок невиконання яких у
відповідачки виникла заборгованість
за надані послуги з теплопостачання за
період з 01 жовтня 2012 року по 31 жовтня 2013
року у сумі 2762,83 грн., оскільки
відповідачами не спростовано, що за цей
період такі послуги позивачем не
надавались та, що відключення квартири
від внутрішньо будинкових мереж ЦО та
ГВП відбулось в установленому законом
порядку.

Крім цього, суд першої інстанції
правильно відмовив у задоволенні
позовних вимог за зустрічним позовом
про зобов'язання вчинити певні дії, а
саме зобов'язати обласне комунальне
підприємство
«Донецьктеплокомуненерго» списати в
системі бухгалтерського обліку
безпідставно нараховану
заборгованість за послуги
теплопостачання, заборонити
здійснювати нарахування за ненадані
послуги, зобов'язати виключити
відомості відносно неї, як споживача,
заборонити збирання відомостей без її
згоди.

Враховуючи вищезазначені обставини,
підстави для припинення нарахування
позивачу плати за послуги
теплопостачання у відповідача
відсутні.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст. 11, ст. 15 ЦК
України цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства. Кожна
особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені
законом способи охорони цивільних прав
у разі їх порушення чи реальної
небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних
цивільних прав розуміють закріплені
законом матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушника. Загальний перелік
таких способів захисту цивільних прав
та інтересів міститься в ст. 16 ЦК
України.

Отримання відповідачкою щомісяця
квитанцій на оплату послуг з
теплопостачання з зазначенням
заборгованості не встановлює для
позивача будь-яких обов'язків, крім
рекомендації їх сплатити, тобто
зазначені документи є різновидом
претензії і не свідчать про порушення
відповідачем прав позивача.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999 року №
996-XIV питання організації
бухгалтерського обліку на
підприємстві належать до компетенції
його власника (власників) або
уповноваженого органу (посадової
особи) відповідно до законодавства та
установчих документів.
Відповідальність за організацію
бухгалтерського обліку та
забезпечення фіксування фактів
здійснення всіх господарських
операцій у первинних документах,
збереження оброблених документів,
регістрів і звітності протягом
встановленого терміну, але не менше
трьох років, несе власник (власники) або
уповноважений орган (посадова особа),
який здійснює керівництво
підприємством відповідно до
законодавства та установчих
документів.

Особовий рахунок на квартиру є
внутрішнім первинним бухгалтерським
документом відповідача і суд не може
втручатися в господарську діяльність
відповідача, примушувати його вносити
певні зміни до бухгалтерського обліку.

Враховуючи зазначене, обрані позивачем
способи захисту - зобов'язання списати
в системі бухгалтерського обліку
безпідставно нараховану
заборгованість за послуги
теплопостачання, заборонити
здійснювати нарахування за ненадані
послуги, зобов'язати виключити
відомості відносно неї, як споживача,
не передбачені законом.

Крім цього, задоволенню не підлягають
такі позовні вимоги, як зобов'язання
виключити відомості відносно ОСОБА_1,
як споживача, заборонити збирання
відомостей без її згоди на підставі
Закону України «Про захист
персональних даних» з наступних
підстав.

Частина друга статті 32 Конституції
України встановлює, що не допускається
збирання, зберігання, використання та
поширення конфіденційної інформації
про особу без її згоди, крім випадків,
визначених законом, і лише в інтересах
національної безпеки, економічного
добробуту та прав людини.

Стаття 11 Закону України «Про захист
персональних даних» від 01 червня 2010
року з подальшими змінами, визначає, що
підставами виникнення права на
використання персональних даних окрім
згоди фізичної особи на обробку її
персональних даних є дозвіл на обробку
персональних даних, наданий володільцю
бази персональних даних відповідно до
закону виключно для здійснення його
повноважень.

Разом з тим, обробка персональних даних
повинна здійснюватися для конкретних і
законних цілей, визначених за згодою
суб'єкта персональних даних, або у
випадках, передбачених законами
України, у порядку, встановленому
законодавством (частина п'ята статті 6
Закону ).

Не допускається обробка даних про
фізичну особу без її згоди, крім
випадків, визначених законом, і лише в
інтересах національної безпеки,
економічного добробуту та прав людини
(частина шоста статті 6 Закону).

В свою чергу, виходячи з положень
статті 13 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" до
житлово-комунальних послуг належать,
зокрема послуги з централізованого
постачання холодної та гарячої води,
водовідведення, газо- та
електропостачання, централізоване
опалення, а також вивезення побутових
відходів тощо.

Статтею 16 згаданого Закону
передбачено, що порядок надання
житлово-комунальних послуг, їх якісні
та кількісні показники мають
відповідати умовам договору та вимогам
законодавства.

Відносини між учасниками договірних
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг здійснюються виключно на
договірних засадах.

Учасниками відносин у сфері
житлово-комунальних послуг є: власник,
споживач, виконавець, виробник.

В свою чергу відповідно до положень
частини третьої статті 20 та частини
першої статті 26 Закону споживач
зобов'язаний укласти договір на
надання житлово-комунальних послуг,
підготовлений на основі типового
договору, з урахуванням усіх істотних
умов.

Разом з тим, Правилами надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення , затвердженими
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 р. № 630 "Про затвердження
Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення",
регулюються відносини між суб'єктом
господарювання, предметом діяльності
якого є надання житлово-комунальних
послуг (далі - виконавець), і фізичною та
юридичною особою (далі - споживач), яка
отримує або має намір отримувати
послуги з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення (далі - послуги).

Так, пунктами 20 і 22 цих Правила
встановлено, що плата за надані послуги
вноситься споживачем відповідно до
показань засобів обліку води і
теплової енергії або затверджених
нормативів (норм) споживання на
підставі платіжного документа
(розрахункової книжки, платіжної
квитанції тощо) або відповідно до умов
договору на встановлення засобів
обліку.

Водночас статтею 3 Цивільного
процесуального кодексу України
передбачено, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

У випадках, встановлених законом, до
суду можуть звертатися органи та особи,
яким надано право захищати права,
свободи та інтереси інших осіб, або
державні чи суспільні інтереси.

В свою чергу, відповідно до статті 119
цього Кодексу позовна заява повинна
містити ім'я (найменування) позивача і
відповідача, а також ім'я представника
позивача, якщо позовна заява подається
представником, їх місце проживання
(перебування) або місцезнаходження,
поштовий індекс, номери засобів
зв'язку, якщо такі відомі.

Слід зауважити, що форма Типового
договору про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення , затверджена
постановою Кабінету Міністрів України
від 21.07.2005 № 630 (в редакції постанови
Кабінету Міністрів України від 03.09.2009 №
933 ), передбачає наявність усіх
необхідних реквізитів сторін,
необхідних для зазначення у судовому
позові.

Ураховуючи зазначені норми, отримання
від суб'єктів персональних даних
письмової згоди на обробку їх
персональних даних в процесі
споживання такими суб'єктами
житлово-комунальних послуг не є
обов'язковим, оскільки дозвіл на
обробку їх персональних даних
виконавцем або виробником відповідних
послуг, наданий законом виключно для
здійснення його повноважень.

Водночас, будь-які дії володільця бази
персональних даних виходять за межі
дозволу, наданого володільцю
відповідно до закону виключно для
здійснення його повноважень, повинні
здійснюватися за згодою суб'єкта
персональних даних.

Варто зазначити, що володілець бази
персональних даних, який здійснює
обробку персональних даних, на
підставі проведеного аналізу
законодавства, відповідно до якого
здійснюються його повноваження щодо
обробки персональних даних в сфері
комунальних послуг, самостійно
визначає підстави виникнення права на
використання персональних даних
фізичних осіб - споживачів послуг.

Отже, процес надання та споживання
комунальних послуг передбачає обробку
учасниками відповідних правовідносин
персональних даних у обсязі,
достатньому для звернення до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Виходячи з встановлених обставин
наданих сторонами доказів та вимог
закону вбачається, що суд першої
інстанції обґрунтовано дійшов до
висновку про задоволення позовних
вимог за основним позовом та про
відмову у задоволенні вимог за
зустрічним позовом з вищенаведених
підстав.

Довід апеляційної скарги про те, що 17
липня 2012 року на підставі договору
купівлі - продажу апелянт стала
власником квартири АДРЕСА_3, після чого
колишній власник передав квартиру по
акту прийому - передачі від 19 липня 2012
року, де було зазначено про відсутність
радіаторів опалення у квартирі, а тому
ні колишній власник квартири, ні вона
не користувались послугами позивача та
не є споживачами, є неспроможними.

Виходячи з вищенаведених обставин
вбачається, що навіть відключення
будинку від мереж централізованого
опалення і гарячого водопостачання,
яке здійснене з дотриманням
встановленого законодавством порядку,
є підставою лише для зміни умов
договору про надання послуг з
централізованого теплопостачання, а не
підставою для припинення договірних
зобов'язань з теплопостачання.

Отже, відповідачкою не спростовано, що
за цей період такі послуги позивачем не
надавались та, що відключення квартири
від внутрішньо будинкових мереж ЦО та
ГВП відбулось в установленому законом
порядку.

Довід скарги про відсутність
договірних відносин між сторонами та
безпідставності пред'явлення позову до
уваги не приймається, оскільки
відключення квартири від внутрішньо
будинкових мереж ЦО та ГВП відбулось
не в установленому законом порядку.

З матеріалів справи вбачається, що 10
серпня 2011 року п.2.1 рішення Кіровської
міської ради «Про визначення
виробників та виконавців житлово -
комунальних послуг у житловому фонді
власності м. Кіровське» виробником
комунальних послуг з централізованого
опалення визначений виробничу одиницю
«Жданівкатепломережа» обласного
комунального підприємства
«Донецьктеплокомуненерго» (а.с.40).

Виробник забезпечує постачання
теплової енергії у багатоквартирний
житловий фонд виконавця для
забезпечення населення послугами з
централізованого опалення та
підігріву холодної води відповідно до
діючих норм до точки розподілу -
зовнішньої стіни будинку.

Статею 3 Цивільного процесуального
кодексу України передбачено, що кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

У випадках, встановлених законом, до
суду можуть звертатися органи та особи,
яким надано право захищати права,
свободи та інтереси інших осіб, або
державні чи суспільні інтереси.

Отже, позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення заборгованості
за послуги теплопостачання для захисту
своїх порушених прав, оскільки він є
виробником послуг та забезпечує
житловий фонд послугами з
централізованого опалення та
підігріву холодної води відповідно до
діючих норм, а відповідачка фактично
користується послугами по
теплопостачанню, а в разі несплати за
надані послуги зацікавлена сторона
вправі звернутися до суду за захистом
своїх прав, не залежно від того чи існує
між ними письмовий договір про надання
цих послуг.

Інші доводи апеляційної скарги були
предметом дослідження суду першої
інстанції і не спростовують правових
висновків суду та не дають підстав для
висновку про неповне з*ясування судом
обставин, що мають значення для справи
та неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального чи
процесуального права, що привело або
могло привести до неправильного
вирішення справи.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

Рішення суду першої інстанції ухвалено
у відповідності з нормами
матеріального і
цивільно-процесуального
законодавства. Підстав для скасування
судового рішення не встановлено.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 308 ЦПК
України суд апеляційної інстанції
постановляє ухвалу про відхилення
апеляційної скарги, якщо встановлює, що
суд першої інстанції постановив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України,
апеляційний суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Кіровського міського суду
Донецької області від 08 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: