Справа № 423/697/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2014 року
м.
Попасна

Попаснянський районний суд Луганської
області у складі головуючого судді
Мазура М.В., при секретарі судового
засідання Корабльовій Н.В., розглянувши
у відкритому судовому засіданні заяву
ОСОБА_1 про відстрочку, розстрочку та
зміну порядку та способу виконання
рішення суду,

в с т а н о в и в :

За рішенням Попаснянського районного
суду Луганської області від 28
листопада 2013 року був виданий
виконавчий лист № 423/118/13-ц від 25.03.2014
року про стягнення з заявника на
користь ОСОБА_2 різниці вартості
розділеного судом сумісно нажитого
майна в сумі 55 135,30 грн. Указаний
виконавчий лист знаходиться на
виконанні у відділі державної
виконавчої служби Попаснянського
районного управління юстиції в
Луганській області.

ОСОБА_1, який є боржниками у виконавчому
провадженні, згідно ст. 373 ЦПК України
подав заяву про відстрочку, розстрочку
та зміну порядку та способу виконання
рішення суду, в якій просить: 1)
відстрочити та розстрочити виконання
рішення Попаснянського райсуду від
28.11.2013 року за виконавчим листом №
423/118/13-ц від 25.03.2014 року про стягнення з
нього на користь ОСОБА_2 55 135,30 грн.
строком на три роки з розбивкою рівними
сумами поквартально; 2) змінити порядок
і спосіб виконання рішенні суду за
виконавчим листом № 423/118/13-ц від 25.03.2014
року шляхом передачі ОСОБА_2 20 дорослих
свиней живою вагою за ринковими цінами.

Заява мотивована тим, що заявник немає
коштів для сплати цієї суми, оскільки
його щомісячна заробітна плата
становить 1500 грн., з яких він сплачує 500
грн. аліментів і інші платежі, а
фермерське господарство, яке він
очолює є збитковим, крім того, заявник
посилається на тяжку економічну кризу
в країні, підвищення цін на пальне,
мінеральні добрива, корма та ліки, які
він використовує для утримання свиней.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав
заявлені вимоги та надав аналогічні
пояснення. ОСОБА_2, яка є стягувачем,
заперечила проти задоволення заяви,
зазначивши, що розстрочення виконання
рішення суду в умовах тяжкої
економічної кризи в країні та
знецінення гривні може призвести до
фактичного зменшення розміру коштів,
які стягується з неї за рішенням суду,
крім того у боржника є майно, на яке
може бути накладено стягнення.

Вислухавши думки сторін, суд вважає за
необхідне відмовити у задоволенні
заяви про відстрочку, розстрочку та
зміну порядку та способу виконання
рішення суду з наступних підстав.

Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд,
який ухвалив рішення, може визначити
порядок його виконання, надати
відстрочку або розстрочити виконання,
вжити заходів для забезпечення його
виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України та ст. 36
Закону України "Про виконавче
провадження" за наявності обставин, що
утруднюють виконання рішення (хвороба
боржника або членів його сім'ї,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), за заявою
державного виконавця або за заявою
сторони суд, який видав виконавчий
документ, у десятиденний строк
розглядає питання про відстрочку або
розстрочку виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання рішення в судовому засіданні
з викликом сторін і у виняткових
випадках може відстрочити або
розстрочити виконання, змінити чи
встановити спосіб і порядок виконання
рішення.

Згідно п. 10 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 14 від 26
грудня 2003 року «Про практику розгляду
судами скарг на рішення, дії або
бездіяльність органів і посадових осіб
державної виконавчої служби та
звернень учасників виконавчого
провадження», задоволення заяви про
розстрочку виконання рішення суду
можливе лише у виняткових випадках, які
суд визначає, виходячи із особливого
характеру обставин, що ускладнюють або
виключають виконання рішення суду
(хвороба боржника або членів його сім`ї,
стихійне лихо, інші надзвичайні події
тощо).

Таким чином, системне тлумачення
положень ст.ст. 217, 373 ЦПК України, ст. 36
Закону України «Про виконавче
провадження» дає підстави дійти
висновку, що відстрочка та розстрочка
виконання рішення суду можуть бути
надані лише у виняткових випадках, що
обумовлені об'єктивними ускладненнями
при виконанні судового рішення або
наявність яких робить його виконання
неможливим.

У справі «Шмалько проти України»
Європейський Суд наголошує, «що пункт 1
статті 6 гарантує кожному право на
звернення до суду або арбітражу з
позовом стосовно будь-яких його
цивільних прав та обов'язків. Таким
чином, ця стаття проголошує «право на
суд», одним з аспектів якого є право на
доступ, тобто право подати позов з
приводу цивільно-правових питань до
суду. Однак це право було б ілюзорним,
якби правова система держави
допускала, щоб остаточне судове
рішення, яке має обов'язкову силу, не
виконувалося на шкоду одній зі сторін.
Було б незрозуміло, якби стаття 6
детально описувала процесуальні
гарантії, які надаються сторонам у
спорі, а саме: справедливий, публічний і
швидкий розгляд, і, водночас, не
передбачала виконання судових рішень.
Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що
стосується виключно доступу до
судового органу та судового
провадження, то це могло б призводити
до ситуацій, що суперечать принципу
верховенства права, який договірні
держави зобов'язалися поважати,
ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей
статті 6 виконання рішення, ухваленого
будь-яким судом, має розцінюватися як
складова частина «судового розгляду».

Суд звертає увагу на те, що боржником не
надано доказів існування обставин, які
об'єктивно унеможливлюють чи
утруднюють виконання судового рішення.
Зокрема, як вбачається з тексту рішення
Попаснянського районного суду
Луганської області від 28.11.2013 р.
внаслідок поділу майна боржнику у
власність було виділено майно на
загальну суму 190873,38 грн., що значно
перебільшує суму, яка підлягає
стягненню, а отже на це майно може бути
накладено стягнення в порядку,
встановленому Законом України «Про
виконавче провадження». Суд також
вважає необґрунтованим посилання
заявника на тяжку економічну кризу,
адже розстрочення виконання судового
рішення в умовах цієї кризи та
знецінення національної валюти може
істотно порушити права стягувача, який
в такому разі понесе відчутні
фінансові втрати, що не відповідає
принципам справедливості та було б
порушенням права на справедливий суд,
гарантованого ст. 6 Конвенції про
захист прав людини й основоположних
свобод. За цих обставин суд приходить
до висновку про необґрунтованість
заяви в частині відстрочити та
розстрочити виконання рішення суду.

Крім того, рішенням Попаснянського
районного суду Луганської області від
28.11.2013 р. було вирішено питання про
розподіл майна, причому суд прийшов до
висновку, що «відповідачу слід
виділити 9 свиноматок, 1 кабана (у віці 10
місяців, середньою вагою 70 кг. кожен),
загальною вартістю 12 600 грн., та 60 голів
поросят у віці 1,6-2 місяці, загальною
вартістю 24000 грн., оскільки саме він
займається їх розведенням,
використовуючи для цього комплекс
будівель і споруд №3, який він взяв в
оренду у позивачки на строк до 01.11.2014
року (а.с.63), тоді як позивачка на даний
момент у сільській місцевості не
проживає, сільським господарством не
займається, комплекс будівель і споруд
№3, який їй належить, знаходить в оренді
у фермерського господарства «Шанс-2011»,
а тому не має можливості утримувати
таку кількість свиней навіть протягом
короткого терміну часу, необхідного
для їх продажу. Таким чином, виділення
позивачці цих тварин у натурі було б
явно несправедливим рішенням».
Враховуючи сказане та беручи до уваги
те, що свині можуть бути реалізовані в
порядку виконання судового рішення,
суд приходить до висновку про
необґрунтованість заяви в частині
зміни порядку та способу виконання
рішенні суду шляхом передачі ОСОБА_2 20
дорослих свиней живою вагою за
ринковими цінами.

На підставі викладеного, керуючись ст.
373 ЦПК України, ст. 36 Закону України "Про
виконавче провадження", суд

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1
про відстрочку, розстрочку та зміну
порядку та способу виконання рішення
суду.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Луганської області через
Попаснянський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в 5-денний
строк з дня її проголошення

Суддя
М.В.
Мазур