Справа № 575/347/14-ц
Провадження № 2/575/86/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Великописарівський районний суд
Сумської області в складі:
головуючого Семенової
за участі секретаря Пасюга
прокурора Бречки В.Д.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Велика Писарівка
справу за позовом органу опіки та
піклування Великопиисарівської
районної державної адміністрації в
інтересах малолітніх ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 до
ОСОБА_3, третя особа - служба у справах
дітей Великописарівської районної
державної адміністрації про
позбавлення батьківських прав та
стягнення аліментів на утримання
Орган опіки та піклування
Великописарівської РДА 23.04.2014 року
звернувся до суду з позовом про
позбавлення батьківських прав ОСОБА_3
відносно її малолітніх дітей - доньки
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, стягнення з неї
аліментів на користь державного
закладу, в якому будуть виховуватися
діти, на утримання дітей у твердій
грошовій сумі по 300 гривень на кожну
дитину щомісячно, мотивуючи свої
вимоги тим, що з 01.10.2013 року діти за
заявою матері, відповідачкою по справі,
перебувають в Сумському обласному
центрі соціально-психологічної
реабілітації дітей області на повному
державному утриманні. Батько дітей
помер ІНФОРМАЦІЯ_7. Відповідачка на
даний час не має постійного місця
проживання, за місцем реєстрації не
проживає, не працює, на обліку у центрі
зайнятості населення
Великописарівського району не
знаходиться, зловживає спиртними
напоями, веде аморальний спосіб життя.
Діти були поміщені у державний
виховний заклад за заявою відповідачки
терміном на 6 місяців, вона була
попереджена, що в разі необґрунтованої
відмови забрати дітей у визначений
6-тимісячний термін, а також у вихованні
і утриманні дітей без поважних причин,
вона буде позбавлена батьківських прав
відносно них, з нею неодноразово
проводилися відповідні бесіди. Проте,
відповідачка за весь час перебування
дітей в державному виховному закладі
жодного разу їх не відвідала, листів не
надсилала, матеріальної допомоги не
надавала. Її негативна поведінка
неодноразово розглядалася на
Великописарівської селищної ради та
комісії з питань захисту прав дитини
Великописарівської РДА, що не дало
ніякого позитивного результату.
В судовому засіданні
представник позивача Кузьменко Т.Л., що
діє на підставі довіреності /а.с.53/,
позовні вимоги підтримала і
пояснила, що сім'я ОСОБА_3 перебуває на
обліку в службі у справах дітей з 2010
року, після смерті її першого чоловіка,
батька малолітніх дітей, діти
вилучалися від неї та направлялися до
Сумського обласного будинку дитини. В
2011 році, коли відповідачка стала
співмешкати з ОСОБА_5, її майбутнім
чоловіком, вона створила належні умови
проживання і виховання дітям і діти
були їй повернуті. Вона зареєструвала
офіційний шлюб, у подружжя ІНФОРМАЦІЯ_5
народився спільний син ОСОБА_6,
відносини в сім'ї були нормальні. А
взимку 2012 року стали надходити до
служби повідомлення від громадян та
самого ОСОБА_5, що відповідачка не
виконує своїх батьківських обов'язків,
покидає трьох дітей самих, коли чоловік
на роботі, вживає спиртні напої. Тоді її
в січні 2012 року знову поставили на
облік, слідкували за її поведінкою. В
сім'ї в них теж почалися розлади, через
її вживання спиртних напоїв. Влітку 2013
року вона з трьома дітьми пішла від
чоловіка і проживала у своїх знайомих,
де вела аморальний спосіб життя, за
дітьми не доглядала, часто змінювала
адреси та співмешканців. Тому у вересні
2013 року як вона, так і її чоловік,
написали заяви про поміщення всіх
дітей до державного виховного закладу
на строк 6 місяців. За цей час вона не
піклувалася за своїми дітьми, хоча вони
лікувалися, так як їх стан здоров'я був
незадовільний, не відвідувала жодного
разу. Проте як ОСОБА_5 дітей відвідував,
а в березні 2014 року свого сина забрав
додому і виховує разом із своєю матір'ю.
Їх шлюб розірваний в судовому порядку.
На даний час місцезнаходження
відповідачки не відомо, за місцем
реєстрації вона не проживає.
Відповідачка ОСОБА_3 у судове
засідання повторно не прибула,
відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України
повідомлена належним чином /а.с.52, 61/.
Заслухавши думку представників
позивача та третьої особи, які не
заперечують проти розгляду справи без
участі відповідачки, врахувавши думку
прокурора, суд вважає за можливо
розглянути справу відповідно до статті
224 ЦПК України у заочному порядку.
Представник третьої особи
Микитенко В.С., що діє на підставі
довіреності /а.с.54/, у судовому
засіданні підтримала позовні вимоги
позивача і надала аналогічні
Заслухавши пояснення сторін,
думку прокурора, який вважає, що позов
підлягає повному задоволенню, вивчивши
матеріали справи, оцінивши докази суд
вважає, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню з
В судовому засіданні
встановлено, що відповідно до
свідоцтв про народження дітей ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 їх
батьками є - ОСОБА_8 та ОСОБА_3 /а.с.6-7/.
Батько дітей ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_7,
що підтверджено свідоцтвом про його
смерть /а.с.8/, мати - ОСОБА_3 15 лютого 2011
року уклала шлюб з ОСОБА_5 /а.с. 9/, який
Великописарівського районного суду
Сумської області від 25.11.2013 року /а.с.10/.
Рішенням виконавчого комітету
Великописарівської селищної ради № 99
від 19.08.2013 року малолітні ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 взяті на облік як
діти, що опинилися в складних життєвих
обставинах /а.с.11-13/, відповідно
довідки-характеристики
Великописарівської селищної ради № 784
від 08.04.2014 р. ОСОБА_3 за місцем
реєстрації не проживає, її
місцезнаходження не відоме, не працює,
схильна до вживання алкоголю, веде
аморальний спосіб життя /а.с.14/. 26
вересня 2013 року ОСОБА_3 написала заяву
про зарахування її дітей ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 до молодшої групи Сумського
центру соціально- психологічної
реабілітації дітей області /а.с.15/.
30.09.2010 року прийняте рішення № 19
комісією з питань захисту прав дитини
Великописарівської РДА про
влаштування в Сумський обласний
спеціалізований будинок дитини
малолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на повне
державне утримання /а.с.16/. Відповідно
рішення № 6 від 21.03.2011 року комісії з
питань захисту прав дитини
Великописарівської РДА, ОСОБА_3 надано
дозвіл забрати дітей з Сумського
обласного спеціалізованого будинку
дитини /а.с.19/. Рішенням комісії з питань
захисту прав дитини
Великописарівської РДА № 37 від 25.09.2013
року малолітні діти ОСОБА_3 влаштовані
до Сумського центру
соціально-психологічної реабілітації
дітей області /а.с.22/, поведінка ОСОБА_3
розглядалася на засіданні комісії
21.03.2014 року /а.с.23/, вона неодноразово за
період часу з серпня 2013 року по квітень
2014 року попереджувалася про настання
адміністративної та кримінальної
відповідальності за ухилення від
виконання батьківських обов'язків
/а.с.24-28/, протягом липня 2013 року по
жовтень 2013 року обстежувалися
житлові-побутові умови проживання
дітей ОСОБА_3, які актами комісій
визнавалися незадовільними /а.с.29-32/.

Відповідно довідок Сумського
центру соціально-психологічної
реабілітації дітей області від 08.04.2014
року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2 з 01.10.2013 року перебувають в
державному виховному закладі /а.с.37-38/,
дівчинка навчається в 1-В класі
Комунальної установи Сумська
загальноосвітня школа 1-111 ступенів № 22
м. Суми /а.с.36/. Відповідно довідки
центру від 08.04.2014 року за час
перебування дітей у закладі з 01.10.2014
року їх жодного разу не відвідувала
мати ОСОБА_3 /а.с.35/. Діти мають позитивні
характеристики з місця виховання, стан
їх здоров'я задовільний /а.с.39-42/.

Допитаний у судовому засіданні в
якості свідка колишній чоловік
відповідачки ОСОБА_5 пояснив, що він
перебував у зареєстрованому шлюбі з
відповідачкою з 15.02.2011 року по 25.11.2013
року, від даного шлюбу мають спільного
сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5. Проживав з
відповідачкою однією сім'єю до серпня
2013 року. У 2011 році вони забрали двох її
дітей від першого шлюбу з Сумського
обласного будинку дитини, створили
нормальні умови для їх виховання, але
вже з 2012 року відповідачка стала знову
вживати алкогольні напої, покидала
дітей і йшла з дому, гуляла, вела
аморальний спосіб життя, за дітьми не
дивилася. Вони декілька разів
розходилися, але потім мирилися, але
нормального сімейного життя вже не
було. Він декілька разів подавав на
розлучення, але потім мирився, проте
його спроби зберегти сім'ю нічого не
дали. У вересні 2013 року вони разом
написали заяви про поміщення дітей на 6
місяців до Сумського центру, він
неодноразово відвідував всіх дітей, її
брав з собою два рази, коли старші діти
знаходилися в лікарні. У березні 2014
року він забрав свого сина, створив
належні умови проживання та виховання,
допомагає його мати. За час коли він
забрав сина додому, відповідачка
провідала його один раз, старших дітей
не провідувала. Забрати дітей собі - не
має можливості. Підтвердив, що
відповідачка байдужа до своїх дітей, не
цікавиться ними, не має наміру їх
повертати.

Відповідно до ст. 164 ч.1 п.1 СК
України батьки можуть бути позбавлені
батьківських прав судом, якщо вони
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в постанові № 3 від 30.03.2007 р.
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав» в п. 16, що
ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкується з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлювання; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

В судовому засіданні доведено, що
відповідачка ОСОБА_3 свідомо не
забезпечувала нормальних умов
проживання та виховання, в зв'язку з чим
за її заявою діти поміщені на виховання
до державного закладу на строк 6
місяців з 01.10.2013 року. По закінченню
визначеного терміну 01.04.2014 року вона
дітей не повернула, умов належних їм не
створила.

Тому суд дійшов висновку, що
ОСОБА_3 свідомо ухиляється від
виконання своїх батьківських
обов'язків по вихованню своїх двох
малолітніх дітей.

Відповідно до статті 8 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод кожен має право
на повагу до свого приватного та
сімейного життя… Органи державної
влади не можуть втручатися у
здійснення цього права, за винятком
випадків, коли втручання здійснюється
згідно із законом і є необхідним у
демократичному суспільстві … для
захисту здоров'я чи моралі або для
захисту прав і свобод інших осіб.

Позбавлення батьківських прав за
змістом статті 166 СК України, якою
передбачені наслідки позбавлення
батьківських прав, безумовно є
втручання у здійснення особою права на
сімейне життя.

Як зазначив Пленум Верховного
Суду України в постанові № 3 від 30.03.2007
р. «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав» в п. 15-
позбавлення батьківських прав є
крайнім заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків, а
тому питання про його застосування
слід вирішувати лише після повного,
всебічного, об'єктивного з'ясування
обставин справи, зокрема ставлення
батьків до дітей.

В судовому засіданні встановлено,
що відповідачка байдуже ставиться до
своїх малолітніх дітей, це випливає як
з її відношення до даної справи, так і з
пояснень представників і свідка.

Судом встановлено достатньо
доказів, які підтверджують, що
відповідачка не виконує свої
батьківські обов'язки по відношенню до
своїх малолітніх дітей, хоча має
реальну можливість їх виконувати, а
тому є всі підстави для позбавлення її
батьківських прав.

Тому у цій частині позовні вимоги
необхідно задовольнити.

Відповідно до ст. 180 СК України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Оскільки відповідачка офіційно
не працює, отримує нестабільний
заробіток, тому доцільно стягувати
аліменти у твердій грошовій сумі, як
передбачено ст. 184 СК України.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України
при призначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини та платника
аліментів, наявність у платника інших
дітей, непрацездатних членів сім'ї та
інші обставини, що мають істотне
значення.

Відповідно до частини 2 статті 182
СК України мінімальний розмір
аліментів на одну дитину не може бути
меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку, за
винятком випадків, передбачених
статтею 184 цього Кодексу, тобто, якщо
розмір аліментів, визначений судом у
твердій грошовій сумі, менше
мінімального розміру, передбаченого
частиною 2 статті 182 цього Кодексу, то
дитині призначається відповідно до
закону державна допомога в розмірі
різниці між визначеним розміром
аліментів і 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 7 Закону України „Про
Державний бюджет України на 2014 рік "
прожитковий мінімум на дитину віком
від 6 до 18 років з 1 січня 2014 року
становить 1 286 гривня, тобто 30% становить
- 385, 80 гривні.

Як роз'яснив Пленум Верховного
Суду України у Постанові від 15.05.2006 року
№ 3 „Про застосування судами окремих
норм Сімейного кодексу України при
розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів " у
п. 17, що вирішуючи питання щодо розміру
аліментів, суд повинен ураховувати:
стан здоров'я, матеріальне становище
дитини і платника аліментів, наявність
в останнього інших неповнолітніх
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, повнолітніх дочки,
сина, інші обставини, що мають істотне
значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Як слідує з матеріалів цивільної
справи позивач не надав доказів, які б
підтвердили можливість відповідачки
сплачувати аліменти у розмірі 300
гривень на кожну дитину.
Дослідивши докази по справі, суд
вважає, що відповідачка зобов'язана
сплачувати аліменти на утримання своїх
малолітніх доньок, з урахуванням її
матеріального стану, що вона не працює,
не має постійного заробітку, хоча
працездатна, інших утриманців не має,
стан здоров'я задовільний, прийшов до
висновку про її можливість сплачувати
на користь державного закладу, де
будуть виховуватися діти, аліменти у
розмірі 150 гривень щомісячно на кожну
дитину.

Тому в цій частині позовних вимог
слід задовольнити, в іншій частині -
доводи позивача є не обґрунтованими.

Сторонам роз'яснено, що розмір
аліментів, визначений у твердій
грошовій сумі, може бути згодом
збільшений або зменшений судом на
вимогу платника або одержувача
аліментів.

Відповідно до ст. 88 ЦПК
України з відповідача необхідно
стягнути судовий збір на користь
держави в розмірі 243, 60 гривень.

Керуючись ст.ст.164, 180, 182, 184, 193 СК
України, ст. 10, 60, 88, 212, 213, 215 , 224-228 ЦПК
України, -

У х в а л и в :

Позовні вимоги органу опіки та
піклування Великописарівського району
- задовольнити частково.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженку с.
Вищевеселе Великописарівського району
Сумської області, позбавити
батьківських прав по відношенню до
малолітніх дітей ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, передавши дітей
на піклування органу опіки та
піклування.

Стягнути з ОСОБА_3 аліменти на
користь державного закладу, в якому
будуть виховуватися діти, на особистий
рахунок дитини, на утримання
малолітніх дітей ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій
грошовій сумі по 150 гривень на кожну
дитину.

Стягнення проводити щомісячно,
починаючи з 23 квітня 2014 року та до
досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір
на користь держави в розмірі 243, 60
гривні.

Допустити негайне виконання
рішення суду в частині стягнення
аліментів у межах суми платежу за один
місяць.

В іншій частині позову -
відмовити.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Сумської області через
В-Писарівський районний суд шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення
виготовлений та підписаний 12.06.2014 року.

Суддя Семенова
О.С.