Справа № 2-68/12 Головуючий у І інстанції
Мікулін А.В.Провадження № 22-ц/780/3405/14
Доповідач у 2 інстанції
КашперськаКатегорія 26
УХВАЛА

Іменем України

03 червня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Кашперської
Т.Ц.,

суддів Фінагєєва
В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Бевзюк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
ухвалу Ірпінського міського суду
Київської області від 18 квітня 2014 року
у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд
заочного рішення Ірпінського міського
суду Київської області від 21 листопада
2012 року у зв'язку з нововиявленими
обставинами по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за договором
позики, зустрічним позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа приватний
нотаріус ОСОБА_4 про визнання договору
позики недійсним,

заслухавши доповідь судді, перевіривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2012 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із заявою про перегляд рішення
суду у зв'язку із нововиявленими
обставинами, посилаючись на те, що
рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 21 листопада 2012
року задоволено позов ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за договором позики.
Даним рішенням, зокрема, стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг за
договором позики від 15 липня 2009 року в
сумі 3548767,35 грн. і судові витрати. Станом
на 07 лютого 2014 року слідством по
кримінальній справі встановлено, що її
чоловік, ОСОБА_3, протягом 2008-2009 років
перебував на лікуванні у
лікаря-психіатра, а за даними особистої
медичної картки він у день підписання
договору позики і договору іпотеки
нежитлового приміщення від 15 липня 2009
року відвідував лікаря і проходив курс
лікування. Крім того, слідством
встановлено, що ОСОБА_2 у липні 2009 року
не мав у власності або у розпорядженні
грошових коштів у сумі 400000 доларів США,
а також не міг передавати визначену
грошову суму ОСОБА_3 Просила скасувати
рішення і ухвалити нове, яким відмовити
ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог в
повному обсязі.

Ухвалою Ірпінського міського суду
Київської області від 18 квітня 2014 року
у задоволенні заяви ОСОБА_1 про
перегляд рішення суду за
нововиявленими обставинами
відмовлено.

Заявник ОСОБА_1, не погоджуючись із
ухвалою суду першої інстанції, подала
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм процесуального
права, просила скасувати ухвалу
Ірпінського міського суду Київської
області від 18 квітня 2014 року та
направити заяву про перегляд рішення
за нововиявленими обставинами для
продовження розгляду.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до часткового задоволення, виходячи із
наступного.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні заяви
про перегляд рішення за нововиявленими
обставинами, суд першої інстанції
виходив із того, що заявником не було
надано беззаперечних доказів, які б
підтвердили, що ОСОБА_3 на час
підписання договору позики не
усвідомлював значення своїх дій та не
міг керувати ними, що у свою чергу
підтвердило б нововиявлені обставини,
які мають істотне значення для
розгляду справи і не були відомі
заявнику на час розгляду справи.

Однак з такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів не може
повністю погодитися із наступних
підстав.

Із матеріалів справи колегія суддів
вбачає, що рішенням Ірпінського
міського суду Київської області від 21
листопада 2012 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду Київської
області від 01 липня 2013 року та ухвалою
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 жовтня 2013 року, позов ОСОБА_2
до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за договором позики
задоволено частково, стягнуто із
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг за
договором позики в сумі 3548767,35 грн. та
судові витрати, в іншій частині позов
залишено без задоволення, зустрічний
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя
особа приватний нотаріус ОСОБА_4 про
визнання договору позики недійсним
залишено без задоволення.

Відповідно до ст. 361 ЦПК України,
рішення або ухвала суду, якими
закінчено розгляд справи, що набрали
законної сили, а також судовий наказ
можуть бути переглянуті у зв'язку з
нововиявленими обставинами.
Підставами для перегляду рішення,
ухвали суду чи судового наказу у
зв'язку з нововиявленими обставинами є
істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи; встановлені вироком суду, що
набрав законної сили, завідомо
неправдиві показання свідка, завідомо
неправильний висновок експерта,
завідомо неправильний переклад,
фальшивість документів або речових
доказів, що потягли за собою ухвалення
незаконного або необґрунтованого
рішення; скасування судового рішення,
яке стало підставою для ухвалення
рішення чи постановлення ухвали, що
підлягають перегляду; встановлена
Конституційним Судом України
неконституційність закону, іншого
правового акта чи їх окремого
положення, застосованого судом при
вирішенні справи, якщо рішення суду ще
не виконане.

Згідно ч. 2 ст. 365 ЦПК України
розглянувши заяву, суд може скасувати
судове рішення, що переглядається, і
прийняти нове судове рішення або
залишити заяву про перегляд судового
рішення за нововиявленими обставинами
без задоволення.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про
застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами»,
необхідними умовами нововиявлених
обставин, визначених пунктами 1, 2
частини другої статті 361 ЦПК України, є
те, що вони існували на час розгляду
справи; ці обставини не могли бути
відомі заявникові на час розгляду
справи; вони входять до предмета
доказування у справі та можуть
вплинути на висновки суду про права та
обов'язки осіб, які беруть участь у
справі. Нововиявлені обставини мають
підтверджуватися фактичними даними
(доказами), що в установленому порядку
спростовують факти, покладені в основу
судового рішення. Суд має право
скасувати судове рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами лише за
умови, що ці обставини можуть вплинути
на юридичну оцінку обставин, здійснену
судом у судовому рішенні, що
переглядається.

Відповідно до п. 7 даної Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ обставини, які
відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України є
підставою для перегляду судового
рішення, це юридичні факти, які
існували на час розгляду справи, але не
були і не могли бути відомі заявнику,
повинні бути істотними, тобто такими,
що могли вплинути на висновки суду при
ухваленні судового рішення і були
встановлені після набрання ним
законної сили.

Питання про те, які обставини можна
вважати істотними, є оціночним, і
вирішується судом у кожному
конкретному випадку з урахуванням
того, чи ці обставини могли спростувати
факти, покладені в основу судового
рішення, та вплинути на висновки суду
під час його ухвалення таким чином, що
якби вказана обставина була відома
особам, які беруть участь у справі, то
зміст судового рішення був би іншим.

Отже, підставою перегляду будь-якого
судового рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами є те, що на
час ухвалення рішення суд не мав
можливості врахувати істотну
обставину, яка могла суттєво вплинути
на вирішення справи, оскільки учасники
розгляду справи не знали про неї та,
відповідно, не могли надати суду дані
про неї.

Звертаючись до суду із заявою про
перегляд рішення за нововиявленими
обставинами, заявник ОСОБА_1 вважала
нововиявленими ті обставини, що ОСОБА_3
в 2009 році був хворим та лікувався у
лікаря-психіатра; а ОСОБА_2 був
працівником у ОСОБА_3 та не мав власних
коштів.

Із змісту заявлених сторонами позовів
вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до суду
із позовом про стягнення
заборгованості за договором позики,
посилаючись на те, що 15 липня 2009 року
між ним та відповідачем ОСОБА_3
укладено договір позики, відповідно до
умов якого ОСОБА_3 позичив у нього кошти
в сумі 3050560 грн., які зобов'язався
повернути в строк до 01 серпня 2010 року.
Оскільки зобов'язання за договором
позики не виконав, просив стягнути з
відповідача ОСОБА_3 на його користь
заборгованість за договором позики в
сумі 3156000 грн., що станом на 11 серпня 2010
року складає 400000 доларів США.

ОСОБА_1 звернулась до суду із
зустрічним позовом, посилаючись на те,
що вона як дружина ОСОБА_3 своєї згоди
на укладення договору позики від 15
липня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не
давала. У зв'язку із цим просила суд
визнати недійсним договір позики від 15
липня 2009 року.

Відтак поза увагою суду першої
інстанції залишилося те, що заявлені
ОСОБА_1 як нововиявлені обставини не
входять до предмета доказування у
справі, оскільки позов було заявлено не
з тих підстав, що на час укладення
договору позики ОСОБА_3 перебував на
лікуванні у лікаря-психіатра, та не із
підстав безгрошовості позики.

Таким чином суд першої інстанції
прийшов до помилкових висновків
стосовно ненадання заявником
беззаперечних доказів, які б
підтвердили, що ОСОБА_3 на час
підписання договору позики не
усвідомлював значення своїх дій та не
міг керувати ними, та в зв'язку із цим
відсутності підстав для перегляду
рішення в зв'язку із ново виявленими
обставинами.

Разом із тим обставини, на які
посилається заявник ОСОБА_1, не
стосуються предмета доказування та є
самостійними підставами для звернення
до суду із іншим позовом.

Також судом першої інстанції взагалі
не надано оцінки іншій заявленій
ОСОБА_1 як нововиявленій обставині.

Крім того, відповідно до ст. 365 ЦПК
України, заява про перегляд судового
рішення у зв'язку з нововиявленими
обставинами розглядається у судовому
засіданні. Заявник та інші особи, які
беруть участь у справі, повідомляються
про час і місце засідання. Неявка цих
осіб не є перешкодою для розгляду
заяви. Розгляд заяви здійснюється
судом за правилами, встановленими цим
Кодексом для провадження у суді тієї
інстанції, яка здійснює перегляд.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про
застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами», заява про
перегляд судового рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами
розглядається у судовому засіданні з
повідомленням заявника та осіб, які
беруть участь у справі, про час і місце
засідання. Неявка цих осіб при їх
належному повідомленні не є перешкодою
для розгляду заяви.

Однак, всупереч вказаним вимогам, в
матеріалах справи відсутні відомості
про належне повідомлення сторін по
справі ОСОБА_3 та приватного нотаріуса
ОСОБА_4 про час і місце розгляду справи,
що призвело до порушення їх
процесуальних прав.

Відповідно до журналу судового
засідання, в судове засідання 18 квітня
2014 року з'являлись представники
заявника та позивач ОСОБА_2 із своїм
представником, відтак розгляд справи
проведено без належного повідомлення
всіх учасників та без з'ясування їх
думки з приводу заяви.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а ухвала суду скасуванню з
передачею питання на новий розгляд до
суду першої інстанції відповідно до
вимог п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, оскільки
при постановленні ухвали був порушений
порядок, встановлений для його
вирішення.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Ухвалу Ірпінського міського суду
Київської області від 18 квітня 2014 року
скасувати та передати питання на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
Кашперська Т.Ц.

Судді:
Фінагєєв В.О.

Яворський М.А.