АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
05 червня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:
суддів:
Пікуль А.А., Саліхова В.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Дарницького районного суду м. Києва
від 05 березня 2014 року у цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа: Публічне акціонерне
товариство «Укрсоцбанк», про поділ
спільного сумісного подружнього майна,
№ апеляційного провадження:
№22-ц/796/5236/2014 Головуючий у суді першої
інстанції: Леонтюк Л.К. Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Невідома
Т.О.в с т а н о в и л а :
Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 05 березня 2014 року позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Публічне
акціонерне товариство «Укрсоцбанк»
(далі - ПАТ «Укрсоцбанк»), про поділ
спільного сумісного подружнього майна
задоволено частково.

Розділено спільне сумісне подружнє
нажите майно між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнано двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1,
жилою площею 39,20 кв. метри, загальною
площею 74,00 кв. метри спільним сумісним
майном подружжя.

Визнано право власності в порядку
поділу спільного сумісного нажитого
майна подружжя:

за ОСОБА_1 на 13/100 частини двокімнатної
квартири АДРЕСА_1.

за ОСОБА_2. на 87/100 частини двокімнатної
квартири АДРЕСА_1.

Визнано автомобіль «Фольксваген
Кадді», 2008 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1 спільним сумісним майном
подружжя.

Визнати право власності за ОСОБА_2. на
автомобіль «Фольксваген Кадді», 2008
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1, вартістю 75 471 грн. 39 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2
частину вартості автомобіля
«Фольксваген Кадді», 2008 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1, у сумі 37 735
грн. 70 коп.

В порядку розподілу спільного
сумісного майна подружжя виділено у
власність наступне майно:

ОСОБА_1:

- набір меблів для спальні (
ліжко, шафа, дві тумби, секретер),
вартістю 25 300 грн.;

- холодильник " LG GA-B399",
вартістю 3 500 грн.;

- телевізор "Самсунг" діагональ 323D,
вартістю 4 560 грн., а всього на загальну
суму 33 360 грн.

ОСОБА_2:

- телевізор "Самсунг"
діагональ 29', вартістю 1 500 грн.;

- праску "Tefal" , вартістю 900
грн.;

- кондиціонер "LG inverter",
вартістю 4 680 грн.;

- кондиціонер " LG CO7LHH",
вартістю 3 312 грн.;

- пральну машину- автомат "LG
F1022ND5", вартістю - 2 600 грн.;

- посудомийну машину "
Електролюкс", вартістю 2 000 грн.;

- електричну поверхню-плиту "
Сіменс", вартістю 4 000 грн.;

- набір меблів для кухні,
вартістю 5 360 грн.;

- кухонний гарнітур ( стіл та
чотири стільці), вартістю 3 480 грн.;

- витяжку " Сіменс", вартістю 3
200 грн.;

- електрочайник "Филипс",
вартістю 275 грн.;

- пилосос " Zelmer 919.0", вартістю 1
190 грн.;

- микрохвильова піч "LG",
вартістю 601 грн. 80 коп.;

- пароварка "Tefal", вартістю 300
грн., а всього на загальну суму 33 398 грн.
80 коп., в решті позовних вимог
відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати, а саме: судовий збір у
розмірі 2 167 грн. 83 коп., вартість
проведення судової автотоварознавчої
експертизи у розмірі 1 407 грн. 60 коп.;
судової оціночно-технічної експертизи
у розмірі 2 937 грн. 60 коп.; судово-
товарознавчої експертизи у розмірі 3 680
грн., витрати про оплату банківських
послуг по оплаті експертиз у розмірі 30
грн., а також витрати на правову
допомогу у розмірі 6 400 грн., а всього на
загальну суму 16 623 грн. 03 коп.

Повернуто ОСОБА_1 переплачений судовий
збір у розмірі 1372 грн. 50 коп.

Не погодившись із таким рішенням суду,
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просила змінити рішення суду
першої інстанції в частині вирішення
питання про поділ квартири АДРЕСА_1 та
автомобіля «Фольксваген Кадді», 2008
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1, та задовольнити її позовні
вимоги в повному обсязі; визнати за нею
та ОСОБА_2. право власності на Ѕ
ідеальну частку, за кожним,
двокімнатної квартири АДРЕСА_1; Ѕ
ідеальну частку, за кожним, автомобіля
«Фольксваген Кадді», 2008 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1; рішення
суду в частині поділу речей домашнього
вжитку, а також вирішення питання про
розподіл судових витрат залишити без
змін. Звертає увагу суду на те, що
квартира АДРЕСА_1 була придбана нею та
відповідачем у кредит, наданий
Акціонерним комерційним банком
соціального розвитку «Укрсоцбанк» на
підставі кредитного договору № 10-29/8169
від 24 липня 2008 року, під час шлюбу, а
тому, вказана квартира відповідно до
положень ст. ст. 60, 70 СК України, ст. ст.
369, 370 ЦК України є їхньою спільною
сумісною власністю. Відповідно, вона
має право на Ѕ частку квартири.
Посилання суду на те, що кошти на перший
внесок за квартиру були надані ОСОБА_2
його батьком на підставі договору
позики, є безпідставними. Зазначає, що в
них з відповідачем були кошти,
зароблені від підприємницької
діяльності, та кошти, надані її
батьками, а тому, у відповідача не було
потреби у отриманні відповідної суми у
позику. Також, зазначає, що вона в своїх
позовних вимогах просила визнати за
нею право власності на Ѕ частку
автомобіля, а не здійснити його поділ в
натурі, а тому, у суду першої інстанції
не було підстав для визнання права
власності на автомобіль «Фольксваген
Кадді», 2008 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1, за ОСОБА_2. та стягнення з
на її користь 1/2 частину вартості
автомобіля.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 апеляційну
скаргу підтримали та просили її
задовольнити з наведених в ній підстав.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6
проти задоволення апеляційної скарги
заперечували, вважали, що спір судом
вирішений правильно.

ОСОБА_1 особисто та представник ПАТ
«Укрсоцбанк» в судове засідання не
з'явилися, про час та місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, позивачка
забезпечила явку в судове засідання
своїх уповноважених представників, а
тому, колегія суддів відповідно до
вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за
можливе слухати справу у їх
відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явились в суд
апеляційної інстанції, з'ясувавши
обставини справи та оговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, з 07 липня 2007 року по
30 січня 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2
перебували у зареєстрованому шлюбі (т.1,
а.с.20-21). Дітей від шлюбу сторони не
мають.

В шлюбі сторонами придбано
двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 жилою
площею 39,20 кв. метри, загальною площею
74,00 кв. метри.

05 лютого 2008 року між Акціонерним
комерційним банком "Аркада" та ОСОБА_2.
було укладено договір № 56898 про участь
у Фонді фінансування будівництва
та додаткову угоди № 1 до договору
про участь у фонді фінансування
будівництва № 56898 від 05 лютого 2008 року
(т.1, а.с.178-179).

05 лютого 2008 року відповідачем було
внесено в рахунок придбання вказаної
квартири 464 927,54 грн., 23 лютого 2008 року - 2
0030,02 грн., 24 березня 2008 року - 15 022,52 грн.,
07 червня 2008 року - 5 022,02 грн.

24 липня 2008 року між
Акціонерно-комерційним банком
соціального розвитку «Укрсоцбанк» та
ОСОБА_2. за згодою його дружини ОСОБА_1
було укладено кредитний договір №
10-29/8169, відповідно до якого банк надав
відповідачу кредит в сумі 47 894,00 доларів
США зі сплатою 13,5 процентів річних та
з кінцевим терміном повернення
кредиту до 23 липня 2028 року для
інвестування будівництва спірної
квартири. В забезпечення виконання
зобов'язань за договором кредиту, 24
липня 2008 року між
Акціонерно-комерційним банком
соціального розвитку «Укрсоцбанк» та
ОСОБА_2. був укладений іпотечний
договір № 02-10/3223, відповідно до якого
відповідач передав в заставу банку
двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 (т.1,
а.с.5-8).

Станом на 12 квітня 2013 року
заборгованість відповідача по тілу
кредиту за вказаним договором складає
38 654,00 доларів США, строкова
заборгованість по відсотках за
користування кредитом - 333,39 доларів США
(т.1, а.с.190).

16 жовтня 2009 року відповідач ОСОБА_2
отримав свідоцтво про право власності
на квартиру АДРЕСА_1, та зареєстрував
право власності на вказану квартиру
(т.1, а.с.29)

Згідно висновку товарознавчої
експертизи № 4550/13-43 від 01 листопада 2013
року вартість двокімнатної квартири
АДРЕСА_1, жилою площею 39,20 кв. м.,
загальною площею 74,00 м. кв., становить 910
792 грн. (т.1, а.с.122-127).

Також, в період шлюбу сторонами було
придбано автомобіль «Фольксваген
Кадді», 2008 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1, вартістю 75 471 грн. 39 коп., а
також інше рухоме майно - речі
домашнього вжитку, а саме: набір меблів
для спальні ( ліжко, шафа, дві тумби,
секретер), вартістю 25 300 грн.;
холодильник " LG GA-B399", вартістю 3 500 грн.;
телевізор "Самсунг" діагональ 323D,
вартістю 4 560 грн., а всього на загальну
суму 33 360 грн.; телевізор "Самсунг"
діагональ 29', вартістю 1 500 грн.; праску
"Tefal" , вартістю 900 грн.; кондиціонер "LG
inverter", вартістю 4 680 грн.; кондиціонер " LG
CO7LHH", вартістю 3 312 грн.; пральну машину-
автомат "LG F1022ND5", вартістю - 2 600 грн.;
посудомийну машину " Електролюкс",
вартістю 2 000 грн.; електричну
поверхню-плиту " Сіменс", вартістю 4 000
грн.; набір меблів для кухні, вартістю 5
360 грн.; кухонний гарнітур ( стіл та
чотири стільці), вартістю 3 480 грн.;
витяжку " Сіменс", вартістю 3 200 грн.;
електрочайник "Филипс", вартістю 275 грн.;
пилосос " Zelmer 919.0", вартістю 1 190 грн.;
микрохвильова піч "LG", вартістю 601 грн. 80
коп.; пароварка "Tefal", вартістю 300 грн., а
всього на загальну суму 33 398 грн. 80 коп.

ОСОБА_1 порушила перед судом питання
про визнання квартири АДРЕСА_1,
автомобіль «Фольксваген Кадді», 2008
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1; та інше рухоме майно спільною
сумісною власністю, просила визнати за
нею та ОСОБА_2. право власності на Ѕ
ідеальну частку за кожним двокімнатної
квартири АДРЕСА_1 та Ѕ ідеальну частку
за кожним автомобіля «Фольксваген
Кадді», 2008 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1; провести поділ речей
домашнього вжитку та виділити їй у
власність набір меблів для спальні (
ліжко, шафа, дві тумби, секретер),
вартістю 25 300 грн.; холодильник " LG GA-B399",
вартістю 3 500 грн.; телевізор "Самсунг"
діагональ 323D, вартістю 4 560 грн., а всього
на загальну суму 33 360 грн.; ОСОБА_2
виділити у власність: телевізор
"Самсунг" діагональ 29', вартістю 1 500 грн.;
праску "Tefal" , вартістю 900 грн.;
кондиціонер "LG inverter", вартістю 4 680 грн.;
кондиціонер "LG CO7LHH", вартістю 3 312 грн.;
пральну машину- автомат "LG F1022ND5",
вартістю - 2 600 грн.; посудомийну машину "
Електролюкс", вартістю 2 000 грн.;
електричну поверхню-плиту " Сіменс",
вартістю 4 000 грн.; набір меблів для
кухні, вартістю 5 360 грн.; кухонний
гарнітур ( стіл та чотири стільці),
вартістю 3 480 грн.; витяжку " Сіменс",
вартістю 3 200 грн.; електрочайник
"Филипс", вартістю 275 грн.; пилосос " Zelmer
919.0", вартістю 1 190 грн.; микрохвильова
піч "LG", вартістю 601 грн. 80 коп.; пароварку
"Tefal", вартістю 300 грн., а всього на
загальну суму 33 398 грн. 80 коп.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про часткове задоволення позовних
вимог ОСОБА_1, визнав двохкімнатну
квартиру АДРЕСА_1, спільним сумісним
майном подружжя; визнав право
власності в порядку поділу спільного
сумісного нажитого майна подружжя за
ОСОБА_1 - на 13/100 частини вказаної
квартири, за ОСОБА_2. - на 87/100 частини
квартири. Визнав автомобіль
«Фольксваген Кадді», 2008 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1 спільним
сумісним майном подружжя; визнав право
власності за ОСОБА_2. на вказаний
автомобіль, стягнувши з нього на
користь ОСОБА_1 1/2 частину вартості
автомобіля. В порядку розподілу
спільного сумісного майна подружжя
виділено у власність наступне майно:
ОСОБА_1: набір меблів для спальні (
ліжко, шафа, дві тумби, секретер),
вартістю 25 300 грн.; холодильник " LG GA-B399",
вартістю 3 500 грн.; телевізор "Самсунг"
діагональ 323D, вартістю 4 560 грн., а всього
на загальну суму 33 360 грн.; ОСОБА_2:
телевізор "Самсунг" діагональ 29',
вартістю 1 500 грн.; праску "Tefal" , вартістю
900 грн.; кондиціонер "LG inverter", вартістю 4
680 грн.; кондиціонер "LG CO7LHH", вартістю 3 312
грн.; пральну машину- автомат "LG F1022ND5",
вартістю - 2 600 грн.; посудомийну машину "
Електролюкс", вартістю 2 000 грн.;
електричну поверхню-плиту " Сіменс",
вартістю 4 000 грн.; набір меблів для
кухні, вартістю 5 360 грн.; кухонний
гарнітур ( стіл та чотири стільці),
вартістю 3 480 грн.; витяжку " Сіменс",
вартістю 3 200 грн.; електрочайник
"Филипс", вартістю 275 грн.; пилосос " Zelmer
919.0", вартістю 1 190 грн.; микрохвильова
піч "LG", вартістю 601 грн. 80 коп.; пароварку
"Tefal", вартістю 300 грн., а всього на
загальну суму 33 398 грн. 80 коп.

Проте, колегія суддів не може
погодитися з такими висновками суду
першої інстанції у повному обсязі.
Судом було неправильно застосовано
положення норм матеріального права.

Статтею 60 СК України визначено, що
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя може бути будь-яке
майно, за винятком виключеного з
цивільного обороту.

При цьому, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК
України особистою приватною власністю
дружини, чоловіка є: майно, набуте нею,
ним за час шлюбу, але за кошти, які
належали їй, йому особисто.

Частиною 1 ст. 69 СК України визначено, що
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу.

Частиною 1 ст. 70 СК України визначено, що
у разі поділу майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, частки майна дружини та
чоловіка є рівними, якщо інше не
визначено домовленістю між ними або
шлюбним договором.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п. 22, п. 23 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» поділ
спільного майна подружжя здійснюється
за правилами, встановленими статтями
69-72 СК та ст. 372 ЦК.

Відповідно до п. 24 Постанови до складу
майна, що підлягає поділу включається
загальне майно подружжя, наявне у нього
на час розгляду справи, та те, що
знаходиться у третіх осіб. При поділі
майна враховуються також борги
подружжя та правовідносини
зазобов'язаннями, що виникли в
інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). Не
належить до спільної сумісної
власності майно одного з подружжя,
набуте особою до шлюбу; набуте за час
шлюбу на підставі договору дарування
або в порядку спадкування; набуте за
час шлюбу, але за кошти, які належали
одному з подружжя особисто; речі
індивідуального користування, в тому
числі коштовності, навіть якщо вони
були придбані за рахунок спільних
коштів подружжя; кошти, одержані як
відшкодування за втрату (пошкодження)
речі, що належала особі, а також як
відшкодування завданої їй моральної
шкоди; страхові суми, одержані за
обов'язковим або добровільним
особистим страхуванням, якщо страхові
внески сплачувалися за рахунок коштів,
що були особистою власністю кожного з
них.

Як вбачається з матеріалів справи,
квартира АДРЕСА_1 та автомобіль
«Фольксваген Кадді», 2008 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1, було
придбано за час шлюбу, а тому, суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про визнання
їх спільною сумісною власністю
подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відповідно
до положень ст. ст. 60, 61 СК України.

Разом з тим, колегія суддів не
погоджується з висновками суду в
частині вирішення позовних вимог про
поділ квартири та автомобіля з огляду
на наступне.

Так, ухвалюючи рішення в частині поділу
квартири, суд першої інстанції виходив
з того, що вартість сумісного вкладу
грошових коштів сторін у вищевказану
квартиру у період шлюбу з 05 лютого 2008
року по 07 червня 2008 року становить 164
002,10 грн., в подальшому за період з 24
липня 2008 року по 30 січня 2013 року
сторонами за рахунок спільних коштів
було погашено тіло кредиту на загальну
суму 9 240,08 доларів США, що еквівалентно
73 827,69 грн., отже вартість сумісного
вкладу грошових коштів сторін у спірну
квартиру у період шлюбу становить 237
829,70 грн. ОСОБА_1 фактично внесено 118 914,85
грн., що є 13/100 від вартості квартири.
Відповідно, частка відповідача у
квартирі становить 87/100 частин. На час
придбання спірної квартири 341 000,00 грн.
ОСОБА_2. були сплачені за рахунок
особистих коштів, отриманих ним в
позику у його батька, 237 829,70 грн. -
сумісного вкладу грошових коштів
подружжя, а інша частина вартості
квартири погашена за рахунок кредитних
коштів.

Однак, суд першої інстанції не врахував
того, що відповідно до положень ч. 4 ст. 65
СК України боргові зобов'язання, які
виникли за час шлюбу також підлягають
поділу між подружжям.

Відтак, боргові зобов'язання, які
виникли на підставі кредитного
договору, укладеного 24 липня 2008 року
між Акціонерно-комерційним банком
соціального розвитку «Укрсоцбанк» та
ОСОБА_2. та договору позики, укладеного
відповідача з його батьком ОСОБА_3 від 05
лютого 2008 року, також підлягають поділу
між подружжям за умови, якщо буде
встановлено, що кошти, отримані за
вказаними договорами були використані
відповідачем у інтересах сім'ї та на
придбання спільного майна. Разом з тим,
ні ОСОБА_2, ні ОСОБА_1 вимоги про поділ
зобов'язань в суді першої інстанції не
заявляли, а тому, не були предметом
судового розгляду.

Таким чином, враховуючи положення ст.
ст. 60, 61, 70, 71 СК України в порядку поділу
спільного сумісного майна подружжя як
за ОСОБА_1, так і за ОСОБА_2. за кожним
підлягає визнанню право власності на Ѕ
частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до положень ст. 71 СК України
майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі.

Неподільні речі присуджуються одному з
подружжя, якщо інше не визначено
домовленістю між ними.

При цьому, присудження одному з
подружжя грошової компенсації замість
його частки у праві спільної сумісної
власності на майно, зокрема на житловий
будинок, квартиру, земельну ділянку,
допускається лише за його згодою, крім
випадків, передбачених Цивільним
кодексом України. Присудження одному з
подружжя грошової компенсації можливе
за умови попереднього внесення другим
із подружжя відповідної грошової суми
на депозитний рахунок суду.

Також, відповідно до роз'яснень,
викладених у п. 25 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 11 від 21
грудня 2007 року вирішуючи питання про
поділ майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
зокрема неподільної речі, суди мають
застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71
СК щодо обов'язкової згоди одного з
подружжя на отримання грошової
компенсації та попереднього внесення
другим із подружжя відповідної
грошової суми на депозитний рахунок
суду. За відсутності такої згоди
присудження грошової компенсації може
мати місце з підстав, передбачених ст.
365 ЦК , за умови звернення подружжя
(одного з них) до суду з таким позовом
(ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на
депозитний рахунок суду відповідної
грошової суми. У разі коли жоден із
подружжя не вчинив таких дій, а
неподільні речі не можуть бути реально
поділені між ними відповідно до їх
часток, суд визнає ідеальні частки
подружжя в цьому майні без його
реального поділу і залишає майно у їх
спільній частковій власності.

Вирішуючи питання про поділ автомобіля
«Фольксваген Кадді», 2008 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1, шляхом
визнання права власності на автомобіль
за ОСОБА_2. зі стягненням на користь
ОСОБА_1 1/2 частини його вартості, суд на
зазначені положення Закону уваги не
звернув та не врахував того, що
позивачка не надавала своєї згоди на
отримання грошової компенсації в
рахунок належної їй частки у спільному
сумісному майні, а навпаки, заявляла
вимоги про визнання за нею та за
відповідачем права на Ѕ частку
вказаного автомобіля за кожним з них.

Відповідно до положень ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відтак, враховуючи відсутність згоди
ОСОБА_1 на отримання грошової
компенсації в рахунок належної їй
частки у спільному сумісному майні, в
межах заявлених нею вимог, відповідно
до положень ст. ст. 60, 61, 70, 71 СК України
за ОСОБА_1 та за ОСОБА_2. за кожним в
порядку поділу спільного сумісного
майна подружжя підлягає визнанню право
власності на Ѕ частину автомобіля
«Фольксваген Кадді», 2008 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Враховуючи викладене, рішення
Дарницького районного суду м. Києва
від 05 березня 2014 року підлягає
скасуванню в частині вирішення
позовних вимог про поділ квартири та
автомобіля з ухваленням в цій частині
нового рішення про визнання за ОСОБА_1
та ОСОБА_2., за кожним права власності
на: Ѕ частину двокімнатної квартири
АДРЕСА_1; та Ѕ частину автомобіля
«Фольксваген Кадді», 2008 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 05 березня 2014 року в частині
вирішення позовних вимог про поділ
квартири та автомобіля скасувати та
ухвалити в цій частині нове рішення.

В порядку поділу майна подружжя
визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2, зареєстрованою за адресою:
АДРЕСА_1, право власності на:

Ѕ частину двокімнатної квартири
АДРЕСА_1;

Ѕ частину автомобіля «Фольксваген
Кадді», 2008 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1.

В порядку поділу майна подружжя
визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 року
народження, ідентифікаційний номер
НОМЕР_3, зареєстрованого за адресою:
АДРЕСА_1, право власності на:

Ѕ частину двокімнатної квартири
АДРЕСА_1;

Ѕ частину автомобіля «Фольксваген
Кадді», 2008 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили,
шляхом подання касаційної скарги до
цього суду.

Головуючий:
Т.О. Невідома

Судді:
А.А. Пікуль

В.В. Саліхов