Справа № 456/1342/14-ц
Провадження № 2/456/1021/2014
РІШЕННЯ

іменем України

27 травня 2014 року Стрийський
міськрайонний суд Львівської області

в складі:
головуючого - судді
Гулкевича О. В.

при
секретарі Кулешник
С.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Стрию
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
виконавчого комітету Стрийської
міської ради Львівської області,
третіх осіб: інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області, Гаражного
колективу «Явір» про визнання права
власності на самочинно збідований
гараж,

в с т а н о в и в :

позивачка звернулася до суду з позовом,
в якому просила визнати за нею право
власності на гараж НОМЕР_1,
розташований в гаражному колективі
«Явір», який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог
покликалася на те, що на підставі
рішення виконкому Стрийської
міськради Львівської області від
19.09.1985р. за №397 «Про дозвіл на
будівництво гаражів, видачу дозволів
на оформлення документів на побудовані
гаражі» вона як член гаражного
колективу «Явір», що знаходиться на
АДРЕСА_1, у 1986р. побудувала цегляний
гараж НОМЕР_1 з підвалом розміром 6,10 х
4,30 м. Згідно з виданим Стрийським МБТІ
технічним паспортом загальна площа
гаражу становить 43,8 кв. м (гараж 23 кв. м,
підвал 20,8 кв. м), балансовою вартістю 34446
грн.

Згідно наданого КП ЛОР
«Стрийського МБТІ» звіту гараж НОМЕР_1
в гаражному колективі «Явір»
відповідає державним стандартам,
будівельним нормам і правилам.

Відповідно до довідки, яка видана ГК
«Явір», останній не заперечує проти
оформлення за нею права власності на
цегляний гараж НОМЕР_1.

Оскільки будівництво гаражу проведено
без відповідної технічної
документації, тобто має ознаки
самочинного, прийняття гаражу в
експлуатацію є неможливим, тому вона
змушена звертатись до суду з даним
позовом.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_2, покликаючись на
викладені в позові обставини, позов
підтримала.

Представник відповідача - виконкому
Стрийської міської ради Львівської
області та представники третіх осіб:
інспекції ДАБК у Львівській області
будучи належним чином повідомлені про
час та місце розгляду справи, в судове
засідання повторно не з'явилися, заяв
про розгляд спраи за їхньої
відсутності не подали. Суд, заслухавши
думку представника позивача ОСОБА_2,
яка вважала за можливе розглядати
справу за відсутності представників
відповідача та Інспекції ДАБК у
Львівській області і ухвалити рішення
на підставі наявних у справі доказів.

Представника третьої особи - ГК «Явір» -
голови правління Шведик Б.С. 30.04.2014р.
подав письмову заяву, в якій просив
справу розглядати за його відсутності,
позов не заперечив.

Заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до висновку, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.325 ЦК України,
фізичні та юридичні особи можуть бути
власниками будь-якого майна, за
винятком окремих видів майна, які
відповідно до закону не можуть їм
належати.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Як вбачається з ч.ч.1,3,5 ст.376 ЦК України,
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил. Право
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для
цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі
під уже збудоване нерухоме майно. На
вимогу власника (користувача)
земельної ділянки суд може визнати за
ним право власності на нерухоме майно,
яке самочинно збудоване на ній, якщо це
не порушує права інших осіб.

Як вбачається з п.3 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 № 6 «Про практику
застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)», право власності у
порядку, передбаченому частиною
третьою статті 376 ЦК, може бути визнано
лише на новозбудоване нерухоме майно
або нерухоме майно, яке створено у
зв'язку зі знесенням попередньої
будівлі та відповідно до будівельних
норм і правил є завершеним
будівництвом.

Пункт 12 постанови передбачає, що у
справах, пов'язаних із самочинним
будівництвом нерухомого майна, суди
мають враховувати, що за загальним
правилом особа, яка здійснила або
здійснює таке будівництво, не набуває
права власності на нього (частина друга
статті 376 ЦК). Разом із цим власник
земельної ділянки набуває право
власності на зведені ним будівлі,
споруди та інше нерухоме майно (частина
друга статті 375 ЦК), тому на вимогу
власника (користувача) земельної
ділянки суд може визнати за ним право
власності на нерухоме майно, яке
самочинно збудовано на ній, якщо це не
порушує права інших осіб (частина п'ята
статті 376 ЦК).

З п.16 зазначеної постанови вбачається,
що позов особи, яка самочинно збудувала
нерухоме майно на земельній ділянці,
власником або користувачем якої є інша
особа, про визнання права власності на
цю нерухомість може бути задоволено
судом на підставі частини третьої
статті 376 ЦК, якщо буде встановлено, що
власник або користувач земельної
ділянки не заперечує проти цього,
будівництво не порушує права інших
осіб і відповідає будівельним,
архітектурним, санітарним, екологічним
та іншим нормам і правилам, державним
стандартам.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 згідно довідки за №27, яка видана
ГК «Явір», з 24.10.2013р. є членом цього
коллективу, що розташований на АДРЕСА_1;
позивачці належить цегляний гараж під
НОМЕР_1, побудований у 1986 році на
підставі рішення Стрийської міської
ради № 397 від 19.09.1985р. Заборгованості по
оплаті членських внесків в ОСОБА_1
немає. Гаражний колектив не заперечує
проти оформлення права власності на
зазначений гараж за позивачкою (а.с.24).

Як вбачається з технічного паспорту
від 23.10.2013 р., виготовленого Стрийським
МБТІ на замовлення ОСОБА_1, в АДРЕСА_1 в
гаражному кооперативі «Явір»
знаходиться гараж НОМЕР_1 літ «А-1»
розмірами 6,10х4,30м, площею 23,0 кв. м з
підвалом площею 20,8 кв. м (а.с.6-8).

Згідно звіту про проведення технічного
обстеження будівельних конструкцій та
інженерних мереж об'єкту - гаражу
НОМЕР_1 літ. «А-1», складеного Стрийським
МБТІ 05.03.2014р., гараж з підвалом розміром
4,30 х 6,10 м, загальною площею 43,8 кв. м, що
розташований в ГК «Явір» на АДРЕСА_1,
відповідає вимогам надійності і
безпечної експлуатації, будівля гаража
з підвалом придатна для подальшої
безпечної експлуатації, основні
конструктивні елементи об'єкта
знаходяться в нормальному стані,
будівля гаража відноситься до І
категорії технічного стану.

Відповідно до державного акту на право
постійного користування землею,
виданого на підставі рішення виконкому
Стрийської міської ради за № 93 від
18.03.1998р., ГК «Явір» надано у постійне
користування 3,165 га землі в межах
згідно плану землекористування.

Отже, судом встановлено, що спірний
гараж побудований позивачкою на
території гаражного колективу, тобто
на земельній ділянці, власником якої є
ГК «Явір», наданій під будівництво й
обслуговування цього та інших гаражів
членів цього ж колективу. Відтак, є всі
підстави вважати, що позивачка, як
учасник ГК «Явір», є належним
землекористувачем земельної ділянки,
на якій розміщений спірний гараж. ГК
«Явір» як власник земельної ділянки, на
якій розміщений спірний гараж, не
заперечує проти визнання за позивачкою
права власності на нього.

Так як доказів того, що будівництвом
зазначеного гаражу порушені права
інших осіб, судом не здобуто,
будівництво відповідає відповідає
державним стандартам, будівельним
нормам і правилам; будівля гаражу
придатна для подальшої експлуатації,
суд вважає, що є всі підстави визнати за
позивачкою право власності на цей
гараж.

Керуючись ст.ст.10,60,209,212-215,218 ЦПК
України, ч.1 ст.328, ч.1 ст.331, ч.3, ч. 5 ст. 376 ЦК
України, суд

в и р і ш и в :

позов задоволити. Визнати за ОСОБА_1
право власності на гараж НОМЕР_1,
розташований в гаражному колективі
«Явір» за адресою: АДРЕСА_1, загальною
площею 43,8 кв. м.

На рішення суду може бути подано
апеляційну скаргу до апеляційного суду
Львівської області протягом 10 днів з
дня його проголошення через Стрийський
міськрайонний суд.

Головуючий-суддя О. В.
Гулкевич