Справа № 424/1714/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

30 травня 2014 року
Ровеньківський міський суд Луганської
області

в складі : головуючого - судді Шумченко
Л.В.,

при секретарі -
Запорожцевій С.С.,

за участю адвоката - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Ровеньки
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та
піклування виконавчого комітету
Ровеньківської міської ради
Луганської області, про надання
дозволу на тимчасовий виїзд за кордон
неповнолітньої дитини без згоди
батька, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, у
якому зазначила, що вона перебувала в
зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 з 21
грудня 202 року по 04 березня 2011 р. Шлюб
розірвано на підставі рішення
Ровеньківського міського суду від 04
березня 2011 року. Від шлюбу вони мають
неповнолітнього сина - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. За рішенням суду місце
проживання сина після розлучення
визначено разом із нею. В даний час
дитина проживає із нею за адресою:
АДРЕСА_1. Вона матеріально утримує та
належним чином піклується про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток. З часу розірвання
шлюбу відповідач участі у вихованні та
догляді за дитиною не бере, розвитком
дитини не цікавиться, матеріальної
допомоги на утримання та розвиток
дитини не надає. Більш того, відповідач
безпідставно чинить перешкоди їй у
здійсненні нею заходів, спрямованих на
покращення здоров'я дитини, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток. Зокрема, відповідач
відмовляється надати у передбаченому
законодавством України порядку дозвіл
на виїзд малолітнього ОСОБА_4 за кордон
для відпочинку та оздоровлення
останнього. Водночас, її син часто
хворіє застудними захворюваннями, для
лікування та профілактики яких, за
рекомендаціями лікарів, необхідне
періодичне перебування дитини на морі.
Крім того, виїзд дитини за кордон
вочевидь сприятиме розширенню
світогляду дитини та добре позначиться
на її духовному та інтелектуальному
розвитку як особистості. Але не
зважаючи на це, її колишній чоловік -
ОСОБА_3, безпідставно не надає згоди на
виїзд дитини за межі України. При цьому
жодних вагомих аргументів, які б
пояснювали та обґрунтовували його
відмову, він не наводить. Вважає, що
така позиція її колишнього чоловіка і
батька неповнолітнього ОСОБА_4, шкодить
її інтересам та не сприяє її всебічному
та гармонійному розвитку, порушує
право дитини на повний та гармонійний
розвиток її особистості та вказує на
зловживання відповідачем своїми
батьківськими правами. Просила надати
ОСОБА_2 дозвіл на виїзд ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон без дозволу
батька дитини ОСОБА_3. Дозволити ОСОБА_2,
без згоди батька ОСОБА_3, оформлювати
документи для тимчасового виїзду або
супроводу неповнолітнього ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України.

У судове засідання представник
позивача на з`явився, але надав до суду
заяву в якій заявлені вимоги
підтримала, просила їх задовольнити. Не
заперечувала проти розгляду справи за
відсутністю відповідача. Просила
справу розглянути за її відсутністю.

Відповідач у зал судового засідання не
з'явився, про причини неявки суду не
повідомив, про час, день, та місце
слухання справи був повідомлений
належним чином, заяв про розгляд справи
за його відсутності до суду не
надходило.

Представник органу опіки та піклування
виконавчого комітету Ровеньківської
міської ради у зал судового засідання
не з`явився, про причини неявки суду не
повідомив, про час, день та місце
слухання справи був повідомлений,
належним чином, заяв про розгляд справи
за його відсутності до суду не
надходило.

Дослідивши матеріали справи, та надані
сторонами докази, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Так, судом встановлено, що позивач
ОСОБА_2 з 21 грудня 2002 року перебувала у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем
ОСОБА_3, який було розірвано 04 березня
2011 року. Під час проживання у шлюбі,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у сторін народився син
ОСОБА_4 (ар.с.5).

Після розірвання шлюбу дитина мешкає
разом з позивачем та знаходиться на її
утриманні.

Також судом встановлено, що відповідач
участі у вихованні та догляді за
дитиною не бере, здоров`ям та розвитком
дитини не цікавиться, матеріальної
допомоги на утримання та розвиток
дитини не надає.

Згідно ст. 141 СК України батьки мають
рівні права та обов'язки щодо дитини.

Згідно ч.2 ст. 150 СК України батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток.

Судом також встановлено, що позивачка
турбуючись про виховання та утримання
дитини має бажання та можливість
виїзду за кордон, де може забезпечити
відпочинок, оздоровлення, дитини, але
для цього необхідно оформити проїзний
документ дитини та мати дозволи обох
батьків на тимчасовий виїзд за кордон.

Статтею 313 Цивільного Кодексу України
визначено, що фізична особа, яка не
досягла шістнадцяти років, має право на
виїзд за межі України лише за згодою
батьків (усиновлювачів),
піклувальників та в їхньому супроводі
або в супроводі осіб, які уповноважені
ними.

Порядок виїзду за кордон дітей
громадян України визначено Законом
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадяни України» від
21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ
від 27 січня 1995 року № 57 «Про
затвердження Правил перетинання
державного кордону громадянами
України», Правилами оформлення і
видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон і проїзного
документа дитини, їх тимчасового
затримання та вилучення, затверджених
постановою КМУ від 31 березня 1995 року №
231 (із змінами).

У відповідності до положень ч. 2 ст. 4
Закону України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України» оформлення проїзного
документа дитини проводиться на
підставі нотаріально засвідченого
клопотання батьків або законних
представників. За відсутності згоди
одного з батьків, виїзд
неповнолітнього громадянина України
за кордон може бути дозволений на
підставі рішення суду.

Згідно до п.18 Правил оформлення і
видачі паспортів громадянам України
для виїзду за кордон і проїзних
документів дитини, їх тимчасового
затримання та вилучення, затверджених
постановою КМ України № 231 від 31
березня 1995 року, з наступними змінами і
доповненнями, за відсутністю згоди
одного з батьків виїзд неповнолітнього
за кордон може бути дозволений за
рішенням суду.

Правила перетинання державного
кордону громадянами України,
затверджені Постановою Кабінету
Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із
змінами і доповненнями, передбачають,
що перетинання державного кордону для
виїзду за межі України громадянами, які
не досягли 16-річного віку, здійснюються
лише за згодою обох батьків
(усиновлювачів) та в їх супроводі або в
супроводі осіб, уповноважених ними, які
на момент виїзду з України досягли
18-річного віку. Виїзд за межі України
громадян, які не досягли 16-річного віку,
в супроводі одного з батьків або інших
осіб, уповноважених одним з батьків за
нотаріально посвідченою згодою, згода
другого з батьків не вимагається у разі
пред'явлення рішення суду про надання
дозволу на виїзд з України громадянину,
який не досяг 16-річного віку, без згоди
та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення,
затверджених постановою КМУ від 31
березня 1995 року № 231 (із змінами)
визначено зокрема, що виїзд
неповнолітніх громадян України за межі
території України здійснюється за
одним із таких документів: паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон, виданий дітям громадянам
України згідно з цими правилами;
проїзний документ дитини, виданий
відповідно до Правил; паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон одного з батьків, у який,
відповідно до Правил, записано дитину,
яка прямує у його супроводі через
державний кордон.

Пунктом 18 цих Правил передбачено, що
оформлення паспорта/проїзного
документа здійснюється на підставі
заяви батьків (законних представників
батьків чи дітей), а у разі, коли батьки
не перебувають у шлюбі між собою, - того
з них, з ким проживає дитина,
справжність підпису яких засвідчено
нотаріально. За наявності заперечень
одного з батьків документ може бути
оформлено на підставі рішення суду.

Відповідач в судове засідання не
з`явився, та суду не надав будь-яких
доказів, які б підтверджували
обставини, на підставі якої
неповнолітньому ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
необхідно тимчасово обмежити у праві
виїзду за кордон.

З огляду на викладене діючим
законодавством не встановлено
обмеження щодо виїзду неповнолітньої
дитини за кордон, а лише встановлено
певний порядок її виїзду за кордон за
згодою батьків або дозволу суду при
відсутності згоди одного з батьків.

Оскільки у позивачки є складнощі
в отриманні згоди відповідача на
виїзд дитини за кордон, а також
беручи до уваги той факт, що судом при
розгляді даної справи не встановлено
обмежень чи заборон, які
унеможливлюють виїзд неповнолітньої
дитини за межі України для тимчасового
перебування, суд приходить до висновку
про доцільність задоволення позовних
вимог ОСОБА_2 та надання дозволу на
виїзд її неповнолітньому сину
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон без
згоди та супроводу батька.

Судові витрати позивачка взяла на себе,
прохає їх не стягувати.

На підставі вищевикладеного, керуючись
313 ЦК України, ст.ст. 1,2,4 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну», ст. ст. 150, 154 СК України,
ст.ст. 213, 214, 215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа:
орган опіки та піклування виконавчого
комітету Ровеньківської міської ради
Луганської області, про надання
дозволу на тимчасовий виїзд за кордон
неповнолітньої дитини без згоди
батька, задовольнити.

Надати дозвіл на виїзд за межі
території України неповнолітнього
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди та
супроводу батька ОСОБА_3.

Надати дозвіл ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, без
згоди батька ОСОБА_3, оформити
документи для тимчасового виїзду
неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
за межі території України.

Рішення в частині оформлення
документів на тимчасовий виїзд за
кордон допустити до негайного
виконання.

Копію заочного рішення надіслати
відповідачу не пізніше трьох днів з дня
його проголошення.

Заочне рішення може буди переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яку може буди
подано протягом десяти днів з дня
отримання його.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржено в
загальному порядку, встановленому ЦПК
України.

У цьому разі строк, протягом якого
розглядалася заява, не включається до
строку апеляційного оскарження
рішення.

Заочне рішення набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
на апеляційне оскарження.

Заочне рішення може бути оскаржено в
апеляційному суді Луганської області
через Ровеньківський міський суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

С У Д Д Я -
Л.В. Шумченко