Справа 688/660/14-ц
№ 2/688/236/14
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області
у складі: головуючого судді Цідик А.Ю.,
за участю: секретаря судового засідання Никитюк К.М.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань у м. Шепетівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 за участю третьої особи без самостійних вимог - органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради про визнання батьківства та стягнення аліментів,
встановив:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 за участю третьої особи без самостійних вимог - органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради про визнання батьківства та стягнення аліментів, посилаючись на те, що працювала з відповідачем у військовій частині НОМЕР_1 та з 1998 року мала з ним близькі стосунки. В 2001 році завагітніла та ІНФОРМАЦІЯ_1 народила сина ОСОБА_1 , біологічним батьком якого є відповідач, який не визнає свого батьківства.
У судовому засіданні позивач підтримала позов, суду пояснила, що з 01.04.1995р. працювала діловодом у військовій частині НОМЕР_1 , відповідач працював там же начальником служби паливно-мастильних матеріалів. Між ними склалися гарні стосунки, він приділяв їй увагу, дарував квіти, подарунки, підвозив додому. З 1998 року вони мали інтимні стосунки. В 2001 році завагітніла від ОСОБА_3 і повідомила йому про це, який сприйняв новину позитивно. ІНФОРМАЦІЯ_1 народила сина. Відповідач був одруженим, його дружина приходила на роботу та погрожувала їй фізичною розправою. Під час вагітності відповідач надавав їй матеріальну допомогу, оплачував лікарню, провідував у пологовому будинку. Після народження сина надавав кошти на придбання дитячої коляски, предметів гігієни, інші речі для новонародженого, купував іграшки, надавав матеріальну допомогу на свята. Просив зберегти в таємниці народження сина, оскільки його дружина погрожувала йому самогубством. Обіцяв пізніше зареєструвати сина на своє прізвище та піклуватися про нього. В актовому записі про народження дитини відомості про батька записані з її слів ОСОБА_4 (як батько позивача). Назвала сина на честь відповідача - ОСОБА_5 . У реєстрації народження сина відповідач участі не брав, хоча визнавав своє батьківство. ОСОБА_3 мав у власності два автомобіля «Москвич» червоного кольору та «Нісан». Їздили відпочивати на природу, у неї збереглися деякі фотографії, де батько відпочиває з сином. У 2003 році відповідач вийшов на пенсію. У 2004 році вона одружилась з ОСОБА_6 , з яким прожила в шлюбі до 2008 року. Дітей з останнім не мають. У період перебування в шлюбі з ОСОБА_7 , відповідач декілька раз приїздив провідати сина. У 2008 році син пішов у перший клас, відповідач матеріально допоміг у придбанні необхідних речей для школи. Влітку 2013 року вона пояснила сину, що його батьком є ОСОБА_3 , оскільки дитина весь час запитувала хто приїжджає до них, дає гроші і продукти. У грудні 2013 року відповідач дав їй 400 грн., запитав у сина як його справи в школі, в січні 2014 року привіз продукти харчування. 30.12.2013р. вона звільнена за скороченням, перебуває на обліку у центрі зайнятості, потребує матеріальної допомоги, яку ОСОБА_3 , як батько дитини, будучи військовим пенсіонером має можливість надавати. Просила визнати відповідача батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягувати з нього аліменти у розмірі ? від доходів та судові витрати.
Представник позивача позов підтримала, просила визнати неоднаразову неявку відповідача на експертизу як ухилення від такої.
Відповідач у письмових запереченнях зазначив, що позов не визнає, вказав на те, що мав з позивачкою лише робочі стосунки.
Представник відповідача позов не визнав, вказав на те, що причиною пред`явлення позову є військова пенсія, яку отримує відповідач.
В останньому судовому засіданні відповідач та його представник були відсутні.
З врахуванням того, що відповідач подав суду письмові заперечення, представник відповідача у судовому засіданні висловив свою правову позицію по даному позову, належним чином були повідомлені про день і час розгляду справи, а також те, що ними не було надано доказів поважності причин відсутності, судом з урахуванням розумного строку розгляду справи відповідно до ст. 157 ЦПК України, було прийнято рішення про розгляд справи у відсутність ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_8 .
Представник третьої особи без самостійних вимог - органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність.
Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, з огляду на таке.
У пунктах 1,3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року.
При розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до ІНФОРМАЦІЯ_3 , необхідно застосовувати відповідні норми Кодексу про шлюб та сім`ю, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства до народження дитини, спільне виховання або утримання дитини.
Згідно зі ст. 53 КпШС підставою для встановлення батьківства може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства.
Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Воно може виражатися в спільному піклуванні про дитину, її здоров`я, освіту.
Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги.
Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_3 разом працювали у військовій частині НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ) у період з 1995 по 2003 р.р., що підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_1 та не заперечувалося представником відповідача, а також відповідачем у письмових запереченнях.
У Книзі реєстрації народжень запис про батька дитини було вчинено за вказівкою матері. У свідоцтві про народження ОСОБА_1 , в графі по батькові зазначено « ОСОБА_9 », батьком дитини записаний « ОСОБА_4 » як батька позивача - ОСОБА_4 . Вказане підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1 , витягом з Державного реєстру актів цивільного стану від 07.02.2013р., свідоцтвом про народження позивача ОСОБА_1 .
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 , у своїх листах до ОСОБА_1 надає їй матеріальну допомогу, з їх змісту не вбачається суто ділових, робочих стосунків, як наполягав відповідач та його представник. Доказів того, що він не є виконавцем означених листів відповідач суду не надав.
З 14.02.2004р. по 20.03.2008р. ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , що підтверджується довідкою про реєстрацію шлюбу від 23.08.2005р., свідоцтвом про розірвання шлюбу. Від шлюбу дітей не мають, що також підтвердив у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , який суду пояснив, що познайомився з ОСОБА_1 у 1996 році, зустрічалися один рік, потім розійшлися. В 2003 році знову зустрілися, у ОСОБА_1 був син ОСОБА_5 , в 2004 році одружилися. У 2008 році розлучились. Погодився виховувати її сина, хоча йому було відомо, що батьком дитини є ОСОБА_3 , який працював з ОСОБА_1 у військовій частині.
Відповідно до довідки МРЕВ від 05.04.2014р. ОСОБА_3 є власником автомобіля АЗЛК 2140, д/н НОМЕР_3 , в період з 2003-2004р.р. користувався за дорученням автомобілем «Нісан», д/н НОМЕР_4 .
З оглянутих фотознімків вбачається спільний відпочинок ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , ОСОБА_3 з сином ОСОБА_5 , автомобілі АЗЛК 2140, д/н НОМЕР_3 червоного кольору, «Нісан», д/н НОМЕР_4 , перебування малолітнього ОСОБА_10 в автомобілі відповідача.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що з 2001 року працювала бухгалтером у військовій частині НОМЕР_1 , в одному кабінеті з ОСОБА_1 ОСОБА_3 до 2003 року працював начальником служби паливно-мастильних матеріалів, пізніше вийшов на пенсію. Знала про службовий роман між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , бачила як ОСОБА_3 підвозив ОСОБА_1 на автомобілі, ОСОБА_1 говорила їй, що вагітна від ОСОБА_3 . На роботі всі знали, що вони зустрічаються, що дитина від ОСОБА_3 . Бачила сина ОСОБА_1 , який дуже схожий на ОСОБА_3 . Неодноразово бачила як головний бухгалтер передавала ОСОБА_1 пакети з продуктами харчування від ОСОБА_3 . Коли дитина захворіла ОСОБА_1 дзвонила до ОСОБА_3 і він передавав ліки.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що є матір`ю позивачки. Бачила ОСОБА_3 на автомобілі ОСОБА_13 червоного кольору біля пологового будинку після народження сина. Тривалий час ОСОБА_3 матеріально допомогав ОСОБА_1 .
Допитаний у судовому засіданні за участю педагога малолітній ОСОБА_1 суду пояснив, що мати недавно розказала йому хто є його справжнім батьком, впізнав на фотографії ОСОБА_3 , вказавши на те, що саме він визнав себе його батьком, сказав на нього "синок", запитував як справи у школі, давав матері кошти на подарунки і продукти харчування.
Отже, дослідженими доказами доведено факт спільного виховання та утримання дитини, а також факт визнання ОСОБА_3 свого батьківства стосовно малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалами суду від 08.04.2014 року, 27.08.2014 року для з`ясування наявності чи відсутності кровного споріднення між відповідачем та дитиною призначено судово-генетичну експертизу, яка не була проведена у зв`язку з неодноразовою неявкою відповідача для відбору зразків крові для проведення експертизи, що свідчить про небажання проведення експертизи, незважаючи на роз`яснення судом наслідків відмови від її проведення.
Відповідно до ч. 2 ст. 146 ЦПК України у разі ухилення відповідача від проведення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи у справах про визнання батьківства, материнства суд має право постановити ухвалу про примусовий привід на проведення такої експертизи.
Встановивши ті обставини, що відповідач ухиляється від проведення експертизи, ухвалою суду від 05.11.2014р. постановлено здійснити примусовий привід відповідача для забезпечення її проведення, який виконаний не був. Тому судово-генетична експертиза проведена не була, оскільки відповідач не прибув до експертної установи та ухвала суду про призначення судово-генетичної експертизи повернута без виконання.
Відповідно до ч.1 ст. 146 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе визнати ОСОБА_3 батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти, визначається судом.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає з матір`ю і перебуває на її утриманні. Позивачка звільнена з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з ліквідацією військової частини та з 03.02.2014р. розпочато виплату допомоги по безробіттю. Відповідач є пенсіонером, інших неповнолітніх дітей на своєму утриманні він не має.
Враховуючи встановлені обставини справи, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, що на утриманні відповідача немає інших дітей та непрацездатних осіб, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття з дня пред`явлення позову, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Як вбачається з матеріалів справи на підтвердження витрат, пов`язаних з переїздом до іншого населеного пункту для проведення експертизи ОСОБА_1 надала проїздні документи на загальну суму 1348,10 грн., а тому витрати позивача, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту для проведення експертизи підлягають стягненню з відповідача на підставі ч. 1 ст. 86 і ч. 1 ст. 88 ЦПК України.
Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з ОСОБА_3 належить стягнути у дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 146, 212-215 ЦПК України, ст. 53 КзПШС, ст. ст. 180, 182-183 СК України, суд
вирішив:
Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_10 до ОСОБА_3 за участю третьої особи без самостійних вимог - органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради про визнання батьківства та стягнення аліментів задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, уродженця с. Травневе Старосинявського району Хмельницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , батьком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Шепетівка Хмельницької області.
Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, уродженця с. Травневе Старосинявського району Хмельницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера, ід.н. НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ід.н. НОМЕР_6 , аліменти на утримання сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви 13.02.2014 р. до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення у межах суми стягнення аліментів за 1 місяць.
Стягнути з ОСОБА_3 у дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з проведенням судової генетичної експертизи у розмірі 1348,10 грн.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою без участі якої проголошено рішення - протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.Ю. Цідик