Справа № 505/3162/13-ц23
Провадження по справі № 2/505/24/2014 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" червня 2014 р. Котовський
міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді -
Фабіжевського С.А.

при секретарі - Гончар О.В.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідачки - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Котовську Одеської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
визнання права власності на квартиру з
господарчими спорудами (третя особа -
Гербінська сільська рада Балтського
району Одеської області) та за
зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про визнання права влсності на
спадщину, -

в с т а н о в и в:

Позивач, вточнивши свої позовні
вимоги, остаточно наполягав на
визнанні квартири АДРЕСА_1 сумісно
набутим майном його та померлої
дружини ОСОБА_5, розділити цю
нерухомість між ним та відповідачкою
по справі (донькою померлої), визнавши
за ним право власності на 5/6 частки
цього житла (1/2 частка, як сумісно
набуте майно його і ОСОБА_5 та 1/6 частки
його обов'язкової долі у цьому майні, як
непрацездатного чоловіка). Не визнавав
зустрічний позов з цих підстав.
Стверджував, що з березня 1986 року по
грудень 1995 року перебував з матір'ю
відповідачки фактично-шлюбних
відносинах. У 1992 році вона разом з ним
придбала спірне житло. Особисто він, як
голова колгоспу, своєю працею (мати
відповідачки працювала викладачем
місцевій школі) та коштами, значно
поліпшив надане їм житло: перекрив дах,
поновив стелю, стіни житла, двері,
обладнав асфальтом подвір'я, тощо, що
ним було здійснено до 2000 року. У
підтвердження своїх доводів посилався
на договір купівлі-продажу житла від 31
березня 1992 року, де оцінка квартири
склала 4932 грн. та на висновок експерта
від 29 квітня 2013 року, де вартість
спадкового майна клала 58241 грн. та на
довідку Гербінської сільської ради
Балтського району Одеської області №
247 від 02 листопада 2011 рок про те, що він з
1990 року дійсно мешкав в зазначеному
населеному пункті разом з ОСОБА_5 та вів
спільне господарство.

Представник позивачки позов визнав
частково, а саме: визнавав право
позивача на обов'язкову долю (ст. 1241 ЦК
країни), як непрацездатного чоловіка,
відмовляв позивачу його інших вимогах.
Сама позивачка заявила зустрічний
позов, яким просила визнати за нею
право власності на зазначене нерухоме
майно у вигляді 5/6 частки ідеальної
долі, к за спадкоємцем за заповітом
після смерті своєї матері, ОСОБА_5,
визнавши за позивачем право власності
на 1/6 ідеальної частки того ж житла за
обов'язковою долею.

Представник Гребінської сільської
Ради Балтського району Одеської
області в судові засідання жодного
разу не з'явився, не надав цьому
поважних підстав, хоча про місце та час
слухання справи був повідомлений, чому
суд вважає за можливе розглянути
справу у його відсутності.

Вислухавши сторони, дослідивши
представлені докази, суд дійшов до
наступного.

Встановлено, що 31 березня 1992 року
ОСОБА_5. придбала у власність квартиру
АДРЕСА_1. 28 грудня 1995 року вона реєструє
свій шлюб з позивачем по справі ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помирає. Але, за
життя, 02 травня 2009 року складає заповіт
на користь своєї доньки , яким усе своє
майно заповідає ОСОБА_4 Таким чином,
відповідачка є пріоритетним
спадкоємцем своєї померлої матері. Але,
при цьому на підставі ст.. 1241 ЦК України
позивач має право на обов'язкову
частину у цьому майні, як
непрацездатний чоловік, що пережив
свою дружину, яка становить 1/6 частину
від всього спадкового майна, оскільки
на цей час (на момент відкриття
спадщини і зараз) є ще один спадкоємець,
який також має право на обов'язкову
частину - мати померлої ОСОБА_5, а саме
її матір ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. При цьому,
суд не може взяти до уваги твердження
позивача стосовно сумісного придбання
спірного житла з померлою, тому що шлюб
вони зареєстрували лише 28 грудня 1995
року (у той самий час коли житло було
придбано у 1992 році). Довідка
Гербінської сільської Ради Балтського
району Одеської області № 247 від 02
листопада 2011 року свідчить лише про те,
що позивач мешкав разом з ОСОБА_5 з 1990
року та вів з нею господарство; але,
вона не свідчить у якої якості позивач
був зареєстрований за даною адресою (як
співмешканець, або як тимчасовий
мешканець). До того ж, довідка № 281 від 21
вересня 2011 року з Гербінської
сільської Ради Балтського району
Одеської області суперечить договору
купівлі-продажу спірного житла від 31
березня 1992 року. Будь-яких інших
доказів, які б свідчили про сумісне
придбання квартири ОСОБА_5 та ОСОБА_3
суду не надано та не здобуто.

Між тим, ст. 60 ЦПК України зобов'язує
сторони довести ті обставини, на які
вони посилаються, як на підставу своїх
позовних вимог або заперечень. До того
ж позивачем не надано суду експертної
оцінки ремонту спірного житла, як доказ
про суттєве поліпшення вартості
спірного житла у період сумісного
мешкання з ОСОБА_5, а надані лише
відомості про вартість зазначеного
житла на час придбання квартири у 1992
році та на цей час.

За таких підстав суд не може визнати
спірне житло спільно набутим майном
ОСОБА_5 та ОСОБА_3 Тому в цій частині
позов ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Зустрічний позов ОСОБА_4 також підлягає
частковому задоволенню, а саме: з
визнанням за нею права власності на
спадкове майно після смерті своєї
матері за заповітом у розмірі 4/6
ідеальної частки цього майна з
наступних підстав.

Згідно заповіту ОСОБА_5 від 02 травня 2009
року, остання заповіла своїй дочці
ОСОБА_4 усе своє майно, у тому числі і
спірну нерухомість. Але, на час
відкриття спадщини (день смерті ОСОБА_5)
спадкоємців залишилось троє: позивач
по справі ОСОБА_3, донька померлої
ОСОБА_4 та рідна мати померлої ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Тому, якщо б не було б
заповіту то доля кожного з них по
закону склала б 1/3 частку. Тому,
обов'язкова доля ОСОБА_3 за ст. 1241 ЦК
України складає 1/6 ідеальної частки
(1/3:2), бо у розумінні положень т. 1268 п.3 ЦК
України він фактично прийняв спадщину
після смерті ОСОБА_5 Таке ж право на
свою обов'язкову долю зберігається і у
такому ж розмірі за матір'ю померлої
ОСОБА_7; яка хоча до нотаріуса не
зверталася про своє право на спадщину
після смерті доньки, але від спадщини
не відмовляла і у будь-який час може
відновити це своє право на підставі ст..
1272 п. 3 ЦК України. Оскільки ОСОБА_7
участі у справі не приймала, своєї
думки з приводу своєї долі 1/6 частки за
ст.. 1241 ЦК України не висловлювала, тому
суд не може визнати за ОСОБА_4 право
власності на 5/6 ідеальної частки житла,
а тільки 4/6 частки, залишивши тим самим
ОСОБА_7 можливість успадкувати свою
частку житла.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 209 п. 3 ЦПК
України, 1216, 1217, 1220 п.1, 1221, 1222, 1223, 1233, 1234,
1241 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 - задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/6
ідеальної частки спадщини після смерті
ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, у вигляді
квартири АДРЕСА_1, як за спадкоємцем по
обов'язковій долі.

В іншій частині позову - відмовити.

Позов ОСОБА_4 - задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 4/6
ідеальної частки спадщини після смерті
ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, у вигляді
квартири АДРЕСА_1, як за спадкоємицею за
заповітом.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

С у д д я - С.А.
Фабіжевський