Справа № 209/3241/14-ц
Провадження № 2/209/1338/14
РІШЕННЯ

іменем України

"17" червня 2014 р. Дніпровський
районний суд м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської
області

у складі:

головуючого судді Ковальової А.Б.

при секретарі Золотих Л.М.

за участю позивачки ОСОБА_1

представника відповідача виконавчого
комітету Дніпровської районної у місті
Дніпродзержинська ради Двінського О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Дніпродзержинську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах та в
інтересах малолітнього сина харцева
ОСОБА_4 до Виконавчого комітету
Дніпровської районної у місті
Дніпродзержинську ради, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмету позову, Товариство з
обмеженою відповідальністю «Абонент
21», про визнання права на користування
житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Представник відповідача позов по
сута та за обставинами не визнав, надав
заперечення проти позову.

ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до Виконавчого комітету
Дніпровської районної в місті
Дніпродзержинську ради, в якому
просить суд визнати за нею та її
малолітнім сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
право на користування житловим
приміщенням - кімнатою, площею 11,5 кв.м. в
квартирі, розташованій за адресою:
АДРЕСА_1, що є підставою для видачі їй
та сину ордеру на жиле приміщення -
зазначену вище кімнату в квартирі по
АДРЕСА_1, та підставою для об'єднання
особових рахунків на кімнату, площею
16,9 кв.м. та кімнату, площею 1,5 кв.м. в один
особовий рахунок на її ім'я.

В обґрунтування позову посилається на
те, що вона є донькою ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
які перебували у зареєстрованому
шлюбі з 29 вересня 1979 року до 24
листопада 2009 року, але фактично
припинили подружні відносини та
розірвали шлюб у 1997 році. Під час
зареєстрованого шлюбу батьки на склад
своєї сім'ї, в тому числі й на неї,
отримали квартиру, загальною площею 48,7
кв.м., в тому числі житловою площею 28,4
кв.м., яка складається із двох
ізольованих кімнат, площею 16,9 кв.м. та
11,5 кв.м., яка стала для їх сім'ї єдиним
постійним та зареєстрованим місцем
проживання. Але після розірвання шлюбу
мати вирішила визначити порядок
користування житловим приміщенням у
зазначеній квартирі, і на підставі
рішення Дніпровського районного суду
м. Дніпродзержинська від 23 червня 1999
року про зміну договору найму
житлового приміщення, виконавчий
комітет Дніпровської районної ради м.
Дніпродзержинська своїм рішенням № 273
від 15 листопада 2000 року відкрив
окремі особові рахунки на ім'я її
матері та батька, а саме: матері ОСОБА_6
та їй, позивачу, в користування була
виділена кімната, площею 16,9 кв.м.., а
батькові ОСОБА_5 - кімната, площею 11,5
кв.м. Але одразу після оформлення
окремих особових рахунків, 28 листопада
2000 року, мати знялася з реєстраційного
обліку по зазначеній квартирі, і
особовий рахунок на кімнату, площею 16,9
кв.м. був переоформлений на її,
позивача, ім'я. Не зважаючи на розподіл
особових рахунків, вона продовжувала
користуватися обома кімнатами у
квартирі по АДРЕСА_1, оскільки між нею
та батьком існували добрі сімейні
відносини, вона була єдиною донькою
батька, він любив та хвилювався за
неї, і вона також відповідала йому
таким же відношенням, і навіть, як і
раніше, продовжувала користуватися
кімнатою, площею 11, 5 кв.м., яка з
дитинства була виділена їй батьками,
як своїй дитині. На той час вона не
приділяла ніякої уваги формальному
розподіленню особистих рахунків на
кімнати квартири, хворобливо
пережила розлучення батьків, а
розподіл особових рахунків ніяким не
чином не відобразився на їх з батьком
взаємовідносинах, вони продовжували
проживати однією сім'ї, вели спільне
господарство, мали спільний бюджет,
батько завжди допомагав їй
матеріально та підтримував морально.
Мати в квартирі по АДРЕСА_1 не
проживала з моменту розподілу
особистих рахунків, проживала окремо,
в неї було своє особисте життя. В 2003
році вона вирішила приватизувати
кімнату, площею 16,9 кв.м., особовий
рахунок на яку був відкритий на її
ім'я, і 17 вересня 2003 року Фондом
комунальної власності м.
Дніпродзержинська їй було видне
свідоцтво про право власності на житло
на загальну площу квартири спільного
заселення в розмірі 29,8 кв.м., та на
житлову площу, в розмірі 16,9 кв.м. Батько
також мав намір приватизувати
кімнату, площею 11, 5 кв.м., щоб в
подальшому в неї не виникало ніяких
проблем із житловим приміщенням,
оскільки вона залишалася для нього
єдиним членом його сім'ї, батько
більше не одружувався і не створював
нової сім'ї, і в своїй кімнаті нікого
не реєстрував. Але через погіршення
стану здоров'я батько все відкладав
приватизацію житла, а в 2008 році він
переніс інсульт, і потребував довгої
реабілітації та догляду. Вона, позивач,
здійснювала постійний догляд за
батьком, допомагала йому повернутися
до життя, і після покращення стану
здоров'я батько знову почав працювати,
але вже не за своєю професією водія,
а сторожем, оскільки за медичними
показниками він більше не міг
керувати транспортними засобами. Вони
з батьком і далі продовжували
проживати однією сім'єю, мали
спільний бюджет, вели спільне
господарство, продовжували спільно без
обмеження користуватися всієї
квартирою, на міжкімнатних дверях
ніколи не було замків, кожен з них мав
вільний доступ до всіх приміщень
квартири, в тому числі й до житлових
кімнат. Вони разом зробили ремонт в
квартирі, встановили пластикові вікна
в обох кімнатах та в кухні, у 2008 році,
до погіршення стану здоров'я батька,
вони спільно з ним встановили
автономне опалення у квартирі. Весь
час вони з батьком спільно сплачували
житлово-комунальні послуги, спільно
сплачували за водопостачання та
водовідведення, за електроенергію,
газове постачання, ніколи не
розподіляли ці витрати, і навіть
комунальні служби видавали довідки
по всій квартирі на ім'я батька, як
відповідального наймача квартири. Все
це свідчить, що вона з батьком завжди
проживала однією сім'єю, і що вона та
батько користувалися всією квартирою
по АДРЕСА_1, а не окремим кімнатами.
ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила сина ОСОБА_4,
відомості про якого також були внесені
до особистого рахунку на квартиру
одразу після його народження.
ІНФОРМАЦІЯ_2 батько, у віці 56 років,
раптово помер. Вона, як єдина донька
батька, взяла на себе всі витрати,
пов'язані із його похоронами, допомогу
в організації похорон їй надавав
молодший брат батька. Після поховання
батька вона одразу звернулася до
виконавчого комітету Дніпровської
районної у м. Дніпродзержинську ради
для переоформлення особового рахунку
на кімнату, площею 11,5 кв.м., на своє
ім'я, оскільки вважала, що факт їх
спільного проживання з батьком однією
сім'єю дає їй таке право, але їй було
роз'яснено, що вирішити це питання
можливо тільки в судовому порядку.
Вважає, що вона має право на визнання
за собою та своїм малолітнім сином
права на користування житловою
кімнатою, площею 11,5 кв.м., особовий
рахунок на яку був оформлений на ім'я
батька, оскільки вона завжди проживала
з батьком однією сім'єю, вони вели
спільне господарство, мали спільний
бюджет, і розірвання шлюбу між
батьками ніяким чином не вплигувало
на їх родинні та сімейні відносини з
батьком, і вони ніколи не розподіляли
межі користування квартирою по
АДРЕСА_1. Вона із своїм сином і зараз
продовжує користуватися всією
квартирою по АДРЕСА_1, в тому числі й
кімнатою, площею 11,5 кв.м.

До судового розгляду справи
відповідач - виконавчий комітет
Дніпровської районної у місті
Дніпродзержинську ради надав суду
письмові заперечення проти позову,
зазначивши, що виконавчий комітет
заперечує проти позову ОСОБА_1,
оскільки з моменту розподілу особових
рахунків до моменту смерті ОСОБА_5
пройшло понад 15 років, протягом яких
ні позивач ні її батько не зверталися
до відповідних органів з метою
об'єднання особових рахунків. Крім
цього, позивач не перебуває на обліку
як особа, що потребує поліпшення
житлових умов. Вважають, що відсутні
підстави для визнання заявлених у
позові вимог, і просять відмовити
позивачу в задоволенні її позову.

Позивач ОСОБА_1 в судовому
засіданні свій позов по суті та за
обставинами справи підтримала у
повному обсязі та пояснила суду, що її
батько помер місяць тому назад, вона
займалася похоронами батька. У спірній
квартирі вона проживає разом із
малолітнім сином, весь час проживання
в квартирі користується обома
кімнатами, перед смертю батько
займався приватизацією своєї кімнати,
збирав документи. Просить її позов
задовольнити.

Представник відповідача
Двінський О.О. в судовому засіданні
позов по суті та за обставинами справи
не визнав, бо не дотримана процедура
отримання житла. Просить в позові
ОСОБА_1 відмовити.

Представник ТОВ «Абонент 21» в
судове засідання не з'явився,
повідомлений про час та місце розгляду
справи належним чином, згідно ст.ст. 74, 76
ЦПК України, до судового розгляду
справи н від директора ТОВ «Абонент «
21» надійшла заява з клопотанням про
розгляд справи за відсутності їх
представника, заперечень проти позову
не мають.

Суд вважає можливим розглянути справу
за відсутності позивача, представника
ТОВ «Абонент 21», згідно вимог частини 2
ст. 158 ЦПК України, згідно якої особа, що
бере участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності.

Судом досліджені письмові докази по
справі:

- копія паспорту позивача ( а.с. 9),
якою підтверджується її особа
громадянина України та факт реєстрації
в квартирі по АДРЕСА_1 з 29 листопада 1996
року;

- свідоцтво про народження (а.с. 10),
яким підтверджується факт народження
позивачем ІНФОРМАЦІЯ_1 сина ОСОБА_4;

- свідоцтво про шлюб між ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 ( а.с. 11), свідоцтво про
розірвання шлюбу між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 (
а.с. 12), Витяг з Державного реєстру актів
цивільного стану громадян про шлюб між
ОСОБА_11 та ОСОБА_9 ( а.с. 13), свідоцтво про
народження ОСОБА_11 (а.с. 14), якими
підтверджується що позивач ОСОБА_1 є
донькою ОСОБА_5 та ОСОБА_6;

- акт про проживання, складений ТОВ
«Крона» 30 травня 2014 року (а.с.15), яким
підтверджується факт проживання
позивача ОСОБА_1 разом із своїм батьком
ОСОБА_5 до дня смерті останнього у
квартирі по АДРЕСА_1, та факт ведення
ними спільного господарства;

- свідоцтво про смерть ( а.с. 16), яким
підтверджується факт і дата смерті
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5;

- квитанції ( а.с. 17), якими
підтверджуються витрати на поховання
ОСОБА_5;

- трудова книжка на ім'я ОСОБА_5 (а.с.
18), якою підтверджується факт його
роботи на момент смерті сторожем;

- копія паспорту ОСОБА_6 (а.с. 19),
якою підтверджується її особа
громадянина України, факт її
реєстрації з 07 грудня 2000 року за
адресою: АДРЕСА_1 та факт реєстрації
розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_5 24
листопада 2009 року;

- копія особового рахунку на
кімнату, площею 11,5 кв.м., в квартирі по
АДРЕСА_1 від 07 лютого 2013 року (а.с. 20),
якою підтверджується факт відкриття
особового рахунку на зазначену
квартиру та ім'я ОСОБА_5 та факт
звернення ОСОБА_5 за отриманням копії
особового рахунку 07 лютого 2013 року;

- копія особового рахунку на
кімнату, площею 16,9 кв.м., в квартирі по
АДРЕСА_1 (а.с. 21), якою підтверджується
факт відкриття особового рахунку на
зазначену кімнату на ім'я позивача;

- Витяг про державну реєстрацію
права власності на нерухоме майно (а.с.
22), свідоцтво про право власності на
нерухоме майно (а.с. 23), технічний
паспорт на квартиру (а.с. 24- 25, 26-27), якими
підтверджується факт передачі
позивачу 17 вересня 2003 року у приватну
власність кімнати, площею 16,9 кв.м. в
квартирі по АДРЕСА_1 згідно Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду»;

- заява позивача до директора ТОВ
«Крона» ( а.с. 28), якою підтверджується
факт її звернення до зазначеної
установи за дозволом на встановлення
в її квартирі по АДРЕСА_1 автономного
опалення;

- технічні умови від 29 квітня 2008
року (а.с. 29), якими підтверджується
факт відключення всієї квартири по
АДРЕСА_1, в цілому, за заявою позивача
від центральної системи опалення та
гарячого водопостачання;

- Акт обстеження від 11 січня 2010
року (а.с. 30), яким підтверджується факт
обстеження працівниками служби збуту
«Міськводоканал» водомірного вузлу в
квартирі по АДРЕСА_1, та факт зазначення
в цьому акті відомостей про ОСОБА_5, як
про власника квартири та про ОСОБА_1,
як про представника ОСОБА_5;

- довідка Управління по
експлуатації газового господарства м.
Дніпродзержинська від 15 липня 2008 року
(а.с. 31), якою підтверджується факт
видачі ОСОБА_5 довідки про відсутність
заборгованості за послуги
газопостачання до квартири по АДРЕСА_1
для встановлення індивідуального
опалення квартиру;

- довідки про склад сім'ї від 26
грудня 2009 року (а.с. 32, 33), якими
підтверджується факт реєстрації
позивача та її малолітнього сина
ОСОБА_4 в кімнаті, площею 16,9 кв.м., і
реєстрації ОСОБА_5 в кімнаті, площею 11,5
кв.м. в квартирі по АДРЕСА_1;

- заява ОСОБА_5 від 11 лютого 2013
року, довідка про склад сім'ї наймача
квартири, яка видана спеціалістом 20
червня 2013 року (а.с. 34, 35), якими
підтверджується факт звернення батька
позивача до керівника органу
приватизації із заявою про
переоформлення в приватну власність
кімнати, площею 11, 5 кв.м. по АДРЕСА_1;

- квитанції (а.с. 36), якими
підтверджується факт оплати позивачем
комунальних послуг в цілому по
квартирі по АДРЕСА_1.

Вислухав позивача, представника
відповідача, вивчивши письмові докази
та матеріали справи, з'ясувавши
обставини справи та дослідивши їх
доказами, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні судом
встановлені наступні обставини та
відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
донькою ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що
підтверджується свідоцтвом про її
народження (а.с. 14), Витягом з
Державного реєстру актів цивільного
стану громадян про шлюб між ОСОБА_11 та
ОСОБА_9 (а.с. 13), свідоцтвом про
розірвання шлюбу між ОСОБА_8 та ОСОБА_9
(а.с.12), свідоцтвом про шлюб між ОСОБА_8
та ОСОБА_7 ( а.с. 12).

Позивач та її батьки з 1982 року
проживали та були зареєстровані в
квартирі, розташованій по АДРЕСА_1, що
підтверджується записами про дату
прибуття в особових рахунках на
кімнати квартири, що видані ТОВ
«Абонент ХХІ» 07 лютого 2013 року та 29
травня 2014 року ( а.с. 20, 21).

Згідно цих же особових рахунків судом
встановлено, що на підставі рішення
Дніпровського районного суду м.
Дніпродзержинська рішенням
виконавчого комітету Дніпровської
районної у місті Дніпродзержинську
ради № 273 від 15 листопада 2000 року між
батьками позивача був виконаний
розподіл особових рахунків на
квартиру, згідно якого ОСОБА_6 та
позивачу була виділена в користування
кімната, площею 16,9 кв.м., а батьку
позивача ОСОБА_5 - кімната, площею 11,5
кв.м.

Згідно паспорту ОСОБА_6 (а.с. 19) та
особового рахунку на квартиру (а.с. 21) 28
листопада 2000 року вона знялася з
реєстраційного обліку по квартиру по
АДРЕСА_1, і особовий рахунок на кімнату,
площею 16,9 кв.м. був переоформлений з
її імені на ім'я позивача.

Як встановлено судом, з листопада 2000
року в квартирі залишилися проживати
та бути зареєстрованими позивач, якій
та той час виповнилося 20 років, та її
батько ОСОБА_5.

Суд вважає такими, що відповідають
дійсності посилання позивача на те, що
після фактичного припинення між
батьками подружніх стосунків вона не
приділяла ніякої уваги розподілу
особових рахунків між батьками, і що
вона, як раніше з самого дитинства,
продовжувала користуватися обома
кімнатами в квартирі, що між нею та
батьком продовжували існувати добрі
сімейні та родинні відносини, що вони
мали спільний бюджет та вели спільне
господарство, що батько підтримував її
матеріально та морально, оскільки всі
ці обставини підтверджуються наданими
позивачем та дослідженими судом
доказами.

Згідно Витягу з державного реєстру
актів цивільного стану громадян про
шлюб 09 листопада 2002 року позивач
зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 ( а.с. 13), і
після реєстрації шлюбу приватизувала
кімнату, площею 11,6 кв.м., отримавши
свідоцтво про право власності на житло
та зареєструвавши своє право
власності ( а.с. 23, 22).

29 вересня 2004 року шлюб між позивачем та
ОСОБА_9 було розірвано (а.с. 12) і позивач
продовжила спільне проживання в
квартирі по АДРЕСА_1 та ведення
спільного господарства лише із своїм
батьком ОСОБА_5

Той факт, що позивач разом з батьком
проживали однією сім'єю, вели спільне
господарство, мали спільний бюджет,
виконували ремонтні роботи у квартирі
та поліпшували її житловий стан в
цілому, підтверджується і тим, що у 2008
році позивач разом і батьком ОСОБА_5
встановили автономне опалення у всій
квартирі по АДРЕСА_1, і дозвіл на
встановлення надавався позивачу та її
батькові, як членам однієї сім'ї, що
підтверджується заявою позивача ( а.с.
28), технічними умовами ( а.с. 29), довідкою
УЕГГ м. Дніпродзержинська (а.с. 31),

Таке ж відношення, як до членів однією
сім'ї, існувало і з боку інших
комунальних служб, що підтверджується
Актом обстеження від 11 січня 2010 року
працівниками служби збуту
«Міськводоканал» водомірного вузлу в
квартирі по АДРЕСА_1, в якому
зазначені відомості про ОСОБА_5, як про
власника квартири та про ОСОБА_1, як про
представника ОСОБА_5 ( ас. 30).

Таким чином, з урахуванням того, що
розподіл особових рахунків був
фактично виконаний матірью позивача,
суд дійшов до висновку, що порядок
користування житловими кімнатами
квартири між позивачем та її батьком
взагалі не визначався, вони спільно
користувалися квартирою, і з 2000 року
навіть не розмежували рахунки у
комунальних службах, на обліку в яких
квартира по АДРЕСА_1 мала єдиний
особовий рахунок, і комунальні послуги
сплачувалися позивачем та її батьком
як членами однієї сім'ї, що
підтверджується квитанціями про
сплату комунальних послуг ( а.с. 36).

30 січня 2009 року позивач повторно
зареєструвала шлюб з ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народила сина ОСОБА_4 ( а.с.
10, 11), і відомості про дитину також
були внесені до особового рахунку на
кімнату, площею 16,9 кв.м. в квартирі по
АДРЕСА_1.

Таким чином з березня 2009 року позивач
стала проживати в квартирі по АДРЕСА_1
разом із своїм малолітнім сином ОСОБА_4
та батьком ОСОБА_5

Факт спільного проживання позивача
разом із батьком ОСОБА_5 однією сім'єю
та факт ведення спільного господарства
в квартирі, розташованій по АДРЕСА_1,
підтверджується актом про проживання,
складеним 30 травня 2014 року
техніком-наглядачем дільниці №1 ТОВ
«Крона» на підставі свідчень сусідів
позивача та її батька - мешканців
квартир НОМЕР_1 - ОСОБА_13 та НОМЕР_2 -
ОСОБА_14 (а.с. 15).

Також суд на підтвердження зазначених
позивачем обставин приймає як доказ і
звернення ОСОБА_5 11 лютого 2013 року до
керівника приватизації м.
Дніпродзержинська із заявою про
передачу йому у приватну власність
кімнати, площею 11, 5 кв.м. (а.с. 34), та
довідку про склад сім'ї наймача
квартири, що видана ОСОБА_5 30 червня 2013
року спеціалістом ТОВ «Абонент ХХІ»
для приватизації житлового приміщення
у квартирі по АДРЕСА_1 (а.с. 35), що дійсно
свідчить про наміри батька позивача
приватизувати кімнату, площею 11, 5 кв.м.

ІНФОРМАЦІЯ_2, у віці 56 років, ОСОБА_5
помер (а.с. 16), але до моменту смерті
він не встиг приватизувати житлове
приміщення, особовий рахунок на яке
був відкритий на його ім'я.

На підставі досліджених судом
доказів, суд вважає доведеним той
факт, що позивач ОСОБА_1 дійсно
проживала разом із своїм батьком
ОСОБА_5 однією сім'єю з 1982 року по день
його смерті у квартирі, розташованій
за адресою: АДРЕСА_1, вони вели спільне
господарство, мали спільний бюджет,
спільно користувалися всією квартирою
в цілому, з ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ними
постійно проживав та був членом їх
сім'ї малолітній син позивача - ОСОБА_4.

Таким чином, суд вважає, що позивач та
її малолітній син ОСОБА_4, які до
теперішнього часу користуються обома
кімнатами у квартирі по АДРЕСА_1, в тому
числі й кімнатою площею 11,5 кв.м.,
дійсно, нарівні з померлим ОСОБА_5І
набули право користуватися житловим
приміщенням зазначеної кімнати,
оскільки вони, більше ніж шість
місяців, як члени сім'ї відповідального
наймача кімнати, постійно проживають в
квартирі, постійно зареєстровані в
цій квартирі, позивач виконувала і
продовжує виконувати обов'язки, що
витікають із договору найму житлового
приміщення -кімнати, площею 11, 5 кв.м.,
користувалися всією квартирою зі
згоди ОСОБА_5, і відсутні відомості про
існування між позивачем та її
померлим батьком будь-якої угоди про
порядок користування жилим
приміщенням кімнати, площею 11, 5 кв.м..

Що стосується заперечень
представника позивача проти позову з
підстав не дотримання процедури
отримання житла, то зазначені
обставини не можуть бути підставою для
відмови в задоволенні позову,
оскільки судом встановлено, що
померлий ОСОБА_5 мав намір оформити
приватизацію житла, що надало б йому
право на свій розсуд розпорядитися
своєю власністю і провести процедуру
передачі житла у власність будь-яким
особам, в тому числі й своїй доньці,
згідно вимог діючого цивільного
законодавства. А отже позивач не мала
потреби звертатися до виконкому за
життя батька для отримання кімнати,
площею 11, 5 кв.м. у квартирі по АДРЕСА_1,
якою вона і так вільно користувалася,
як приміщенням, що потрібно їй для
проживання, зі згоди наймача житла, як
член його сім'ї.

Суд вважає встановленим
наявність фактів, якими
обґрунтовуються вимоги позивачів, з
таких мотивів.

Згідно ст. ст. 24, 33 Конституції України
кожний громадянин має рівні права та
свободи, має право на свободу
пересування, вільний вибір місця
проживання, який ніким не може бути
обмежений.

Згідно ст. 47 Конституції України кожен
громадянин має право на житло, і
держава створює умови, на підставі
яких кожен має можливість побудувати
житло, придбати його у власність або
взяти в оренду….. Ніхто не може бути
примусового позбавлений житла не
інакше як за рішенням суду.

Згідно пп.. 5,6 ст. 30 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» до
відання виконавчих органів сільських,
селищних, міських ради належить
ведення обліку відповідно до закону,
житлового фонду, здійснення контролю
за його використанням. Користування
жилим приміщенням у будинках
державності громадського житлового
фонду здійснюється відповідно до
договору найму житлового приміщення,
що передбачено ст.. 61 Житлового кодексу
України, згідно якої предметом
договору найму жилого приміщення у
будинках державного і громадського
житлового фонду є окрема квартира або
інше ізольоване жиле приміщення, що
складається із однієї чи кількох
кімнат, а також одноквартирний жилий
будинок.

Відповідно до ст. 64 Житлового Кодексу
України, члени сім'ї наймача, які
проживають разом з ним, користуються
нарівні з наймачем всіма правами та
несуть всі обов'язки, що витікають із
договору найму житлового приміщення.
Повнолітні члени сім'ї несуть
солідарну з наймачем відповідальність
за обов'язками, що витікають із
зазначеного договору. До членів
сім'ї наймача належать дружина наймача,
їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача
може бути визнано й інших осіб, якщо
вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство. Якщо особи, зазначені в
частині другій цієї статті, перестали
бути членами сім'ї наймача, але
продовжують проживати в займаному
жилому приміщенні, вони мають такі ж
права і обов'язки, як наймач та члени
його сім'ї.

Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач
вправі в установленому порядку за
письмовою згодою всіх членів сім'ї, які
проживають разом з ним, вселити в
займане ним жиле приміщення свою
дружину, дітей, батьків, а також інших
осіб. ….. Особи, що вселилися в жиле
приміщення як члени сім'ї наймача,
набувають рівного з іншими членами
сім'ї права користування жилим
приміщенням, якщо при вселенні між
цими особами, наймачем та членами
його сім'ї, які проживають з ним, не
було іншої угоди про порядок
користування жилим приміщенням.

Приймаючи до уваги вищезазначене, та
враховуючи той факт, що суд не має
підстав не довіряти наданим позивачем
доказам, суд вважає, що позов ОСОБА_15
підлягає задоволенню.

На підставі ст. ст. 64,65 Житлового
кодексу України, ст .ст. 24, 33, 47
Конституції України, , керуючись ст. ст.
8, 10, 57, 59, 60, 74, ч.2 ст. 158, 209, 212-215, 218 ЦПК
України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 в своїх інтересах та в
інтересах малолітнього сина харцева
ОСОБА_4 до Виконавчого комітету
Дніпровської районної у місті
Дніпродзержинську ради, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмету позову, Товариство з
обмеженою відповідальністю «Абонент
21», про визнання права на користування
житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та малолітнім
сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на
користування житловим приміщенням -
кімнатою, площею 11,5 кв.м., в квартирі,
розташованій за адресою: АДРЕСА_1, що є
підставою для видачі ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 ордеру на жиле приміщення -
кімнату, площею 11,5 кв.м., в квартирі,
розташованій за адресою: АДРЕСА_1, та є
підставою для об'єднання особових
рахунків на кімнату, площею, 16,9 кв.м. та
кімнату, площею 11.5 кв.м. в один особовий
рахунок на квартиру на ім'я ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено
шляхом подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через суд першої інстанції
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. шляхом подачі
апеляційної скарги в 10 - денний строк з
дня проголошення рішення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя
А.Б. Ковальова