Справа № 127/7188/14-ц
Провадження № 2/127/3161/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

28.05.2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі: головуючого - судді
Сичук М. М.,

при секретарі Гороховій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Вінниці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про повернення боргу за
невиконану роботу та відшкодування
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
позовом до відповідача про про
повернення боргу за невиконану роботу
та відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивований тим, що 04 жовтня 2012
року відповідач взяв у позивача кошти в
розмірі 1350,00 грн. на виготовлення та
встановлення вхідних дверей у під»їзді
багатоквартирного житлового будинку,
які він повинен був зробити до 22 жовтня
2012 року, про що було складено договір
від 04 жовтня 2012 року, та написано
розписку. Після 22 жовтня 2012 року
відповідач дверей не виготовив, грошей
не повернув.

Тому позивач був вимушений 29 жовтня 2012
року замовити двері за власні кошти у
іншої особи. Нові двері були
встановлені у під»їзді 09 грудня 2012
року.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача з урахуванням індексу
інфляції за час прострочення 3% річних
від суми боргу у розмірі 87,50 грн., а
всього стягнути кошти на загальну суму
1437,50 грн. та моральну шкоду у розмірі
3000,00 грн., яка полягає в моральних
стражданнях та фізичному болі.

Відмічає, що вперше при укладенні
данного договору ним було сплачено 1500,00
грн., які через хворобу відповідача
були повернуті позивачу без виконання
умов договору. Кошти в сумі 1350,00 грн.
сплачували вже вдруге на виготовлення,
доставку та монтаж вхідних дверей
під'їзду.

Тому позивач змушений звернутися з
дами позовом до суду.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав в повному обсязі та
просив суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
зявився, хоча належним чином
повідомлявся про час та місце судового
розгляду, в звязку з чим суд провів
заочний розгляд справи.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов підлягає частковому задоволенню
з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04 жовтня 2012 року
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено
договір про виготовлення, доставку та
монтаж дверей в під»їзд з кодовим
замком строком до 22 жовтня 2012 року,
вартість даних робіт становить 2000,00
грн., при цьому ОСОБА_1 сплатив 1350,00 грн.
Відповідно до письмового списку
мешканці будинку поздавали по 350,00 грн.
на дані двері.

У ст. 599 ЦК України зазначено, що
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином. У порушення
зазначених норм закону та умов
договору відповідач зобов'язання за
вказаним договором належним чином не
виконав.

Відповідно до Постанови про закриття
кримінального провадження від 24 квітня
2013 року кримінальне провадження
відносно ОСОБА_2, порушене у зв»язку із
вищевикладеними обставинами за заявою
ОСОБА_1, закрито у зв'язку з відсутністю
в події складу кримінального
правопорушення.

Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України,
є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання.

Так, відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавство. Відповідно
до ст. 525 ЦК України одностороння
відмова від зобов'язання не
допускається.

Порушенням зобов'язання, згідно зі ст.
610 ЦК України, є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

А тому борг в сумі 1350,00 грн. та
нараховані індекс інфляції та 3 % річних
у розмірі 87,50 грн. підлягають стягненню
з відповідача на користь позивача.

Крім того, позивач наполягав на
відшкодуванні моральної шкоди, яку
оцінив у 3000 грн. Моральна шкода полягає
в моральних стражданнях та фізичному
болі.

Згідно зі статтею 23 Цивільного кодексу
України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.

П. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 31.03.95 р. "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" зазначає,
що відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факти заподіяння
позивачеві моральних та фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору".

Відповідно до п. 9 Постанови розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
час та зусилля, необхідні для
відновлення попереднього стану. При
цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

На сьогодні застосування принципу
презумпції моральної шкоди прямо не
випливає з чинного законодавства.
Загальне правило про розподіл тягаря
доказування, встановлене ст. 60 ЦПК, яке
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
та заперечень. І з цієї точки зору
потерпілий повинен довести факт
спричинення йому моральної шкоди, щоб
суд вирішив питання про відшкодування
на його користь.

На думку суду, в судовому засіданні
позивач не довів достатнього
обгрунтування правомірності вимог в
частині стягнення на його користь
моральної шкоди в розмірі 3000,00 грн.,
тому суд, керуючись принципами
поміркованості, розумності,
справедливості, вважає недоведеним та
безпідставним її стягнення.

Крім того, моральна шкода підлягає
відшкодуванню у випадку, коли це прямо
передбачено законом або договором, що в
даному випадку відсутнє.

Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

На підставі викладеного вище та
керуючись ст. ст. 23, 526, 625 ЦК України,
ст.ст. 10, 60, 88, 212, 213, 215, 225, 226 ЦПК України,
суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
борг у сумі 1350 (одна тисяча триста
п»ятдесят) гривень 00 копійок, індекс
інфляції та 3 % річних від суми боргу у
розмірі 87 (вісімдесят сім) гривень 50
копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 78 (сімдесят
вісім) гривень 91 копійка.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду Вінницької області
протягом 10 днів з моменту його
проголошення, а відповідач протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення може подати заяву про його
перегляд.

Суддя