АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22 - 7531 /2014р.
Головуючий у І інстанції Ключник
Доповідач Котула Л.Г.
24 червня 2014 року Колегія суддів судової
палати з розгляду у цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого - судді Котули Л.Г.
Суддів: Волошиної В.М., Слюсар Т.А.
При секретарі Круглику В.В.
розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_7 на
рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 07 квітня 2014 року в справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про
стягнення аліментів на утримання
дитини , участь у вихованні та
утриманні дитини і стягнення
неустойки.

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_4 про
стягнення аліментів.

При цьому зазначала , що з відповідачем
перебувала у шлюбі з 18 жовтня 2008 року по
18 лютого 2011 року . Від шлюбу є дочка
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1.

23 жовтня 2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1
був укладений Договір про сплату
аліментів та участь у вихованні
дитини, згідно якого ОСОБА_4
зобов'язувався щомісячно передавати
ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1 250 грн. на
утримання дитини до досягнення
дитиною повноліття, а у випадку
порушення умов цього пункту договору
сплачувати неустойку у розмірі 1 % від
суми несплачених аліментів.

Пунктом 3 Договору було передбачено, що
ОСОБА_4 зобов'язується чотири рази на
рік купувати дочці сезонний одяг, а
також сплачувати щорічно 50% вартості
щорічного страхового платежу для
забезпечення щорічного добровільного
медичного страхування дитини.

Проте умови договору відповідачем не
виконуються , а тому з урахуванням
збільшених позовних вимог , позивач
просила стягнути з ОСОБА_4 на її
користь заборгованість по аліментах в
сумі 50 000 грн.; неустойку за кожен день
прострочення сплати аліментів у сумі
310 412,5 грн.; заборгованість за купівлю
сезонного одягу , взуття та інших
необхідних для утримання та розвитку
дитини речей у сумі 62 000 грн.;

50% вартості щорічного страхового
платежу для забезпечення щорічного
добровільного медичного страхування
дитини у сумі 2 219,26 грн.;

50% вартості санаторного лікування у
сумі 9 810 грн.;

50 % вартості відвідування приватного
дитячого садочку у сумі 40 500,00 грн.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 07 квітня 2014 року у
задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про
стягнення аліментів на дитину , участь
у вихованні та утриманні дитини і
стягненні неустойки відмовлено.

У апеляційній скарзі представник
позивача ОСОБА_7 просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення ,
яким задовольнити вимоги позивача ,
оскільки судом неповно з'ясовані
обставини справи та порушені вимоги
матеріального і процесуального права.

ОСОБА_4 належним чином повідомлявся
про час та місце судового розгляду за
останньою відомою судові адресою, а
тому колегія суддів вважала можливим
слухати справу у його відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника ОСОБА_1 ОСОБА_7, яка
підтримала апеляційну скаргу та
просила її задовольнити з підстав ,
викладених у ній , перевіривши
матеріали справи та обговоривши
доводи апеляційної скарги , колегія
суддів дійшла висновку , що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Згідно ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідно до пунктів 1,2 ст. 181 СК
України способи виконання батьками
обов'язку утримувати дитину
визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини
той із них, хто проживає окремо від
дитини, може брати участь у її
утриманні в грошовій і (або)
натуральній формі.

Положенням ст. 189 СК України
передбачено , що батьки мають право
укласти договір про сплату аліментів
на дитину, у якому визначити розмір та
строки виплати. Умови договору не
можуть порушувати права дитини, які
встановлені цим Кодексом.

Договір укладається у письмовій формі
і нотаріально посвідчується.

У разі невиконання одним із батьків
свого обов'язку за договором аліменти з
нього можуть стягуватися на підставі
виконавчого напису нотаріуса.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п.16 постанови №3 від 15.05.2006
року " Про застосування судами окремих
норм Сімейного кодексу України при
розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів "
згідно з ч. 1 ст. 181 СК способи виконання
батьками обов'язку утримувати дитину
визначаються за домовленістю між ними.

Частиною 1 статті 189 цього Кодексу
батькам надано право укласти договір
про сплату аліментів на дитину, умови
якого (про розмір аліментів, строки їх
виплати тощо) не повинні порушувати її
права. При цьому розмір аліментів
сторони визначають за домовленістю між
собою, але за жодних обставин він не
може бути меншим від передбаченого у ч.
2 ст. 182 СК. Якщо розмір аліментів
визначено у твердій грошовій сумі, до
договору треба включати умови про
індексацію, як вимагає ч. 2 ст. 184 того ж
Кодексу.

Договір має бути укладений письмово та
підлягає нотаріальному посвідченню. У
разі невиконання батьком (матір'ю)
свого обов'язку за договором стягнення
аліментів здійснюється не за судовим
рішенням, а на підставі виконавчого
напису нотаріуса органом державної
виконавчої служби.

Відповідно до п.п. 4.15,4.16 глави 5
Порядку про вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, який затверджений
наказом № 296/5 22.02.2012 року батьки
дитини мають право укласти між собою
договір про сплату аліментів на дитину.

Умови договору про сплату аліментів на
дитину мають визначати розмір, строки,
а також порядок виплати та підстави
цільового використання аліментів і не
можуть порушувати права дитини, які
встановлені Сімейним кодексом України.

При посвідченні договору про сплату
аліментів на дитину нотаріусом
роз'яснюється зміст пункту 2 статті 189
Сімейного кодексу Україниз одночасним
зазначенням про це у тексті договору у
частині можливості стягнення
аліментів у безспірному порядку на
підставі виконавчого напису у разі
невиконання одним із батьків свого
обов'язку за договором.

Виходячи з наведеного, у випадку
невиконання одним із батьків свого
обов'язку за договором про сплату
аліментів, аліменти з нього можуть
стягуватися не за судовим рішенням, а
на підставі виконавчого напису
нотаріуса органом державної
виконавчої служби. Таке стягнення
відбувається у примусовому порядку з
дотриманням вимог, закріплених Законом
України "Про виконавче провадження".

Судом встановлено , що сторони
перебували у шлюбі з 18.10.2008 року , який
рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 18.02.2011 року розірвано(
а.с.6).

Від шлюбу є дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1.

23 жовтня 2010 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1
уклали договір про сплату аліментів та
участь у вихованні та утриманні
дитини( далі - Договір) , умовами якого
передбачено , що ОСОБА_4 зобов'язується
щомісячно передавати ОСОБА_1 1250 грн. у
якості аліментів до досягнення
дитиною повноліття. У випадку інфляції
ця сума збільшується на відповідний
відсоток інфляції.( п.2 Договору).

Згідно пункту 4 Договору ОСОБА_4
зобов'язувався чотири рази на рік - до
першого березня , першого червня ,
першого вересня та першого грудня за
погодженням з ОСОБА_1 купувати
сезонний одяг , взуття та інші
необхідні для утримання та розвитку
дитини речі.

Сторони домовилися , що кожний із
них має право , попередньо завчасно
повідомивши іншу сторону та погодивши
з нею умови відпочинку , брати дитину
для її оздоровлення та відпочинку 2 (
два) рази на рік на строк , що не
перевищує 14 календарних днів за один
раз відпочинку, а також зобов'язані
щорічно сплачувати по 50% відсотків
вартості щорічного страхового
платежу для забезпечення щорічного
добровільного медичного страхування
дитини. ( п.4,5, 7 Договору).

Пунктом 18 Договору передбачено, що у
разі невиконання ОСОБА_4 своїх
обов'язків за договором , аліменти з
нього можуть стягуватися на підставі
виконавчого напису нотаріуса.

Таким чином, укладений між сторонами
договір є різновидом
цивільно-правових договорів та
регулюється сімейним і цивільним
законодавством і у випадку його
невиконання способом захисту
порушеного права має бути звернення
до суду з позовом про зобов'язання іншу
сторону виконати умови договору.

Відмовляючи у задоволені вимог про
стягнення аліментів та неустойки, суд
правильно виходив з того , що в даному
випадку аліменти підлягають
стягненню на підставі виконавчого
напису , як це передбачено СК України
та умовами укладеного між сторонами
Договору.

У позовній заяві позивач ставить
питання про стягнення заборгованості
за сезонний одяг, проте в Договорі не
зазначено вартість сезонного одягу і
це питання повинно бути узгоджено між
сторонами і в договорі вказано. Крім
того , у договорі зазначається, що
ОСОБА_4 зобов'язується купувати за
погодженням з ОСОБА_1 сезонний одяг , а
не виплачувати Ѕ частині його вартості
, а тому у випадку невиконання цієї
умови договору, позивач має право
звернутися до суду про зобов'язання
його виконати умови договору. Проте
позивач з такими вимогами до суду не
зверталася. З цих же підстав не можуть
бути задоволені вимоги про стягнення
щорічного страхового платежу.

Не підлягали задоволенню і вимоги про
стягнення 50 % вартості
санаторно-курортного лікування,
оскільки в матеріалах справи відсутні
дані , що дитина сторін потребує такого
лікування і відшкодування вартості
такого лікування умовами Договору не
передбачено.

Виходячи з наведеного , колегія суддів
вважає , що суд правильно відмовив у
задоволені позову.

Посилання в апеляційній скарзі на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права не заслуговують
на увагу , оскільки колегія суддів
такого з матеріалів справи не вбачає.

Судом з'ясовані обставини , що мають
значення для справи , а тому доводи
апеляційної скарги про неповноту
з'ясування обставин справи є
необґрунтованими.

За таких обставин , колегія суддів не
вбачає підстав до задоволення
апеляційної скарги та скасування
рішення суду.

Керуючись ст. 303,304,307,308,315 ЦПК України ,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_1 ОСОБА_7 відхилити , а рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 07 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів шляхом подання
до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: