АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 599/2197/13-ц Головуючий у 1-й
інстанції Кучер І.Б. Провадження №
22-ц/789/245/14 Доповідач - Кузьма
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2014 р. Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Кузьми Р.М.

суддів - Жолудько Л. Д., Костіва О. З.,

при секретарі - Ханенко Т.І.

з участю сторін - ОСОБА_1 та
представника Головного управління
Держземагенства у Тернопільській
області

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Головного управління Держземагенства
у Тернопільській області на рішення
Зборівського районного суду від 26
грудня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до Перепельницької сільської
ради, Головного управління
Держземагенства у Тернопільській
області, відділу Держземагенства у
Зборівському районі про визнання права
власності на земельну частку (пай),-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернувся в
суд з позовом до Перепельницької
сільської ради, Головного управління
Держземагенства у Тернопільській
області, відділу Держземагенства у
Зборівському районі про визнання права
власності на земельну частку (пай)
розміром 1,50 га із земель запасу
Перепельницької сільської ради
Зборівського району, посилаючись на те,
що його покійний батько ОСОБА_2
працював в СС "Перепельницька" (раніше
"Прогрес", "Прапор волі")
Перепельницької сільської ради
Зборівського району Тернопільської
області, проте при виділені землі СС
"Перепельницька" 05.11.1995 року, його
помилково не внесли в списки членів
селянської спілки "Перепельницька", які
мали право на земельну частку (пай).
Батько його помер 19.04.1996 року, а тому
він, як єдиний спадкоємець має право
спадкувати земельну частку (пай), яка
мала належати його батькові. А тому
просить визнати за ним в порядку
спадкування право на земельну частку
(пай) на території Перепельницької
сільської ради Зборівського району
після смерті його батька ОСОБА_2

Рішенням Зборівського районного суду
від 26 грудня 2013 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право на спадкове
майно ОСОБА_2 зокрема на земельну
частку (пай) у селянській спілці
"Перепельницька" Перепельницької
сільської Ради Зборівського району
Тернопільської області, в порядку
спадкування за законом.

Зобов'язано Перепельницьку сільську
Раду та Головне управління
Держземагенства у Тернопільській
області виділити ОСОБА_1 земельну
частку (пай) розміром 1,50 га із земель
запасу Перепельницької сільської ради.

В апеляційній скарзі Головне
управління Держземагенства у
Тернопільській області просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1, посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи; на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що суд
безпідставно не прийняв до уваги те, що
державний акт на право колективної
власності на землю селянській спілці
"Перепельницька" було видано 20.01.1997
року. Як вбачається із списку громадян -
членів колективного
сільськогосподарського підприємства,
додаток до вказаного державного акта,
ОСОБА_2 не був включений до останнього,
оскільки на час видачі державного акта
ОСОБА_2 помер (ІНФОРМАЦІЯ_2).

У судовому засіданні представник
апелянта підтримав апеляційну скаргу,
зіславшись на доводи, викладені в ній,
просить її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 відносно апеляційної
скарги заперечив та пояснив, що рішення
суду є законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення учасників
процесу, ознайомившись з матеріалами
справи, доводами апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення,
виходячи з наступних мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
єдиним спадкоємцем спадкового майна
померлого є син спадкодавця -
ОСОБА_1, оскільки дружина спадкодавця
ОСОБА_4 відмовилася від своєї частки в
спадковому майні в користь позивача,
інших спадкоємців першої черги немає, а
тому за ним слід визнати право
власності на земельну частку (пай)
ОСОБА_2 в порядку спадкування за
законом.

Однак, з таким висновком суду першої
інстанції не може погодитись колегія
суддів, оскільки судом неповно
з'ясовано обставини, які мають значення
для справи.

Відповідно до змісту ст. 1218 ЦК України,
до складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини.

Відповідно до п. 17 розділу Х "Перехідних
положень" ЗК України, в редакції 2001
року, сертифікати на земельну частку
(пай), отримані громадянами, вважаються
правовстановлюючими документами при
реалізації ними права вимоги на
відведення земельної частки (паю) в
натурі (на місцевості) відповідно до
законодавства. Сертифікати на право на
земельну частку (пай) є дійсними до
виділення власникам земельних часток
(паїв) у натурі (на місцевості)
земельних ділянок та видачі їм
державних актів на право власності на
землю.

Судом встановлено, що ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком позивача. З 1959
року по 1993 рік він працював в колгоспах
"Прогрес" та "Прапор волі" та був членом
цих колгоспів.

Як вбачається з довідок
Перепельницької сільської Ради, що в 1997
році колгосп "Прогрес" було реформовано
у селянську спілку "Перепельницька" і
батько позивача залишався членом СС
"Перепельницька", як пенсіонер
селянської спілки, не був виключений із
членів спілки (а.с. 8, 12).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Державний акт на право колективної
власності на землю селянській спілці
"Перепельницька" було видано 20.01.1997 року
і ОСОБА_2 не був включений до списку
громадян - членів колективного
сільськогосподарського підприємства,
оскільки на час видачі державного акта
ОСОБА_2 помер ( а.с.15-23 ).

Тому, вимоги спадкоємця першої черги за
законом - позивача ОСОБА_1 про визнання
за ним права власності в порядку
спадкування за законом на частину
земельної ділянки (паю) є
безпідставними.

Згідно ст. ст. 256, 257 Цивільного кодексу
України позовна давність - це строк у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

У відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК України,
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

В суді першої інстанції не було здобуто
жодного доказу, який би підтверджував
факт, що строк позовної давності
позивачем пропущено з поважних причин.

Виходячи з вищенаведеного, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції зроблено невірні висновки за
обставинами справи, неправильно
застосовано норми матеріального та
процесуального права, що є підставою
для скасування судового рішення та
ухвалення нового, яким слід відмовити
ОСОБА_1 у задоволенні пред'явленого
позову.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Головного
управління Держземагенства у
Тернопільській області - задовольнити.

Рішення Зборівського районного суду
від 26 грудня 2013 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Перепельницької сільської ради,
Головного управління Держземагенства
у Тернопільській області, відділу
Держземагенства у Зборівському районі
про визнання права власності на
земельну частку (пай).

Рішення вступає в законну силу з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Р.М. Кузьма