Справа № 161/6273/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Ковтуненко В.В. Провадження
№ 22-ц/773/941/14 Категорія: 25 Доповідач:
Завидовська-Марчук О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді
Завидовської-Марчук О. Г.,

суддів - Грушицького А.І., Федонюк С.Ю.,

при секретарі Губарик К.А.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Приватного акціонерного
товариства «Українська
пожежно-страхова компанія» про
стягнення суми страхового
відшкодування за апеляційною скаргою
відповідача Приватного акціонерного
товариства «Українська
пожежно-страхова компанія» на повторне
заочне рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 17 квітня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся в суд
із зазначеним позовом, посилаючись на
те, що 03.09.2013 року близько 09:10 по вул.
Львівській в м. Луцьку, з вини ОСОБА_4,
який керував автомобілем НОМЕР_1,
сталася дорожньо-транспортна пригода,
в результаті якої його транспортний
засіб марки «Фольцваген», д.н.з. НОМЕР_2
та транспортний засіб ОСОБА_4 отримали
механічні пошкодження.

Оскільки відповідальність заподіювача
шкоди згідно поліса обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів застраховано у
ПрАТ «Українська пожежно-страхова
компанія», то ним була подана заява про
виплату страхового відшкодування.
Аналогічна заява була подана ОСОБА_4
Однак, страховою компанією прийнято
рішення про страхове відшкодування в
розмірі лише 7884, 00 грн., покликаючись на
те, що якщо власник транспортного
засобу не згоден з визнанням
транспортного засобу фізично знищеним,
йому відшкодовується різниця між
вартістю транспортного засобу до та
після ДТП.

Так як ліміт відповідальності
страховика становить 50 000 грн., вартість
відновлювального ремонту, відповідно
до ремонтної калькуляції складає 46314, 65
грн., то сума недоплаченого страхового
відшкодування складає 38 430, 65 грн., які, з
врахуванням вищенаведених обставин,
просив стягнути з відповідача.

Повторним заочним рішенням Луцького
міськрайонного суду від 17 квітня 2014
року позов задоволено та ухвалено
стягнути з ПрАТ «Українська
пожежно-страхова компанія» в користь
ОСОБА_1 37 930, 65 грн. страхового
відшкодування. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, відповідач ПрАТ
«Українська пожежно-страхова
компанія» подало апеляційну скаргу на
це рішення, в якій, покликаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального права, просило його
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а оскаржуване рішення -
скасуванню з постановленням ухвали про
залишення позовної заяви без розгляду
з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач
ОСОБА_1 як особа, що керувала
транспортним засобом, який пошкоджено
в результаті ДТП, має право на
відшкодування вартості
відновлювального ремонту цього
автомобіля в межах ліміту
відповідальності страховика.

З такими висновками суду погодитися не
можна, оскільки вони зроблені з
порушенням норм процесуального права
та без належного з'ясування дійних
обставин справи.

Відповідно до ст. 213 Цивільного
процесуального кодексу (далі - ЦПК)
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, котрі
були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване
рішення не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що
власником автомобіля марки
«Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_6 і
саме вона 04 жовтня 2013 року звернулася
до ПрАТ «Українська пожежно-страхова
компанія» з заявою про страхове
відшкодування і 28 листопада 2013 року
страхове відшкодування в сумі 7 844, 97
грн. перераховано їй за реквізитами,
вказаними в заяві.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 985 ЦК України
страхувальник має право укласти із
страховиком договір на користь третьої
особи, якій страховик зобов'язаний
здійснити страхову виплату у разі
досягнення нею певного віку або
настання іншого страхового випадку.
Страхувальник має право при укладенні
договору страхування призначити
фізичну або юридичну особу для
одержання страхової виплати
(вигодонабувача), а також замінювати її
до настання страхового випадку, якщо
інше не встановлено договором
страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України
власник, права якого порушені, має
право на відшкодування завданої йому
майнової та моральної шкоди.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.395 ЦК України до
речових прав на чуже майно, зокрема,
відносять: право володіння, право
користування (сервітут).

Частиною 1 статті 396 передбачено, що
особа, яка має право на чуже майно, має
право на захист цього права, у тому
числі і від власника майна, відповідно
до положень глави 29 цього Кодексу.

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ в п.13
своєї постанови № 4 від 01 березня 2013
року «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» враховуючи, що відповідно
до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо
захисту права власності поширюються
також на осіб, які хоч і не є власниками,
але володіють майном на праві
господарського відання, оперативного
управління або на іншій підставі,
передбаченій законом чи договором
(речове право), такі особи також мають
право вимагати відшкодування шкоди,
завданої цьому майну.

До таких осіб належить і особа, яка
керувала транспортним засобом без
доручення, але на підставі документів,
визначених пунктом 2.1 Правил
дорожнього руху України (посвідчення
водія на право керування транспортним
засобом відповідної категорії та
реєстраційного документа на
транспортний засіб).

При розгляді таких спорів суд має
вирішити питання про залучення до
участі у справі власника майна як
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
на стороні позивача у порядку,
передбаченому статтями 35, 36 ЦПК,
оскільки рішення у справі може
вплинути на його права та обов'язки
щодо однієї зі сторін.

Проте суд не надав належної правової
оцінки наявним у справі доказам, не
врахував положень зазначених норм
закону та роз'яснень Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ, не визначив кола всіх осіб, які
мають право на страхове відшкодування,
не перевірив чи є ОСОБА_1 належним
позивачем і не вирішив питання щодо
залучення ОСОБА_6, як власника
пошкодженого транспортного засобу, до
участі в розгляді справи.

За таких обставин рішення суду не може
залишатись в силі і підлягає
скасуванню.

Позивач ОСОБА_1 подав письмову заяву у
якій просить залишити його позовну
заяву без розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України
особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Згідно п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України суд
постановляє ухвалу про залишення заяви
без розгляду, якщо позивач подав заяву
про залишення позову без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.310 ЦПК України
рішення суду підлягає скасуванню в
апеляційному порядку із залишенням
заяви без розгляду з підстав,
визначених статтею 207 цього Кодексу.

Оскільки рішення суду підлягає
скасуванню в зв'язку з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
то суд вважає за можливе, відповідно до
зазначених норм процесуального права,
рішення суду скасувати, а позовну заяву
ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 310, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника
відповідача Приватного акціонерного
товариства «Українська
пожежно-страхова компанія»
задовольнити частково.

Повторне заочне рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 17 квітня 2014 року в даній
справі скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_1 до
Приватного акціонерного товариства
«Українська пожежно-страхова
компанія» про стягнення суми
страхового відшкодування залишити без
розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: