У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Черненко В.А.,
Лесько О.О., Червинської
М.Є.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, третя особа - Яськівська
сільська рада Біляївського району
Одеської області, про визнання права
власності за касаційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Біляївського районного суду
Одеської області від 21 листопада 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Одеської області від 22 січня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з указаним позовом, в якому
просила встановити факт володіння до
дня смерті ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, житловим будинком разом з
прибудинковими спорудами: підвалом,
сараєм, цистерною та огорожею,
розташованими за адресою: АДРЕСА_1, та
визнати за нею в порядку спадкування за
законом право власності на вказаний
вище житловий будинок разом з
прибудинковими спорудами.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_7,
який до дня смерті мешкав у спірному
будинку. Після його смерті залишилось
спадкове майно у вигляді спірного
будинку разом з надвірними спорудами.
Вказувала, що її мати - ОСОБА_6, у
встановлений законом термін,
звернулась до Біляївської державної
нотаріальної контори із заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину
за законом, однак через відсутність
правовстановлюючих документів на
будинок, державний нотаріус відмовив
їй у видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом. Рішенням
Біляївського районного суду Одеської
області від 30 липня 2010 року за ОСОБА_6
було визнано право власності на
спірний будинок, яке рішенням
апеляційного суду Одеської області від
16 січня 2013 року було скасоване.
Зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6
померла, але перед смертю встигла
зареєструвати своє право власності. У
встановлений законом шестимісячний
термін вона звернулась до сьомої
Одеської державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини за місцем останнього
проживання матері, її брат (відповідач
по справі) також звернувся до
державного нотаріуса із заявою про
відмову від прийняття спадщини на її
користь. На своє звернення вона
отримала лист із поясненнями, що їй не
може бути видане свідоцтво про право на
спадщину за законом у зв'язку з тим, що
відсутній правовстановлюючий
документ, який би підтверджував право
власності покійної матері на житловий
будинок.

Рішенням Біляївського районного суду
Одеської області від 21 листопада 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
22 січня 2014 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить судові
рішення скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, законність
та обґрунтованість судових рішень в
межах касаційного оскарження, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення про відмову у задоволенні
позову, з висновком якого погодився й
апеляційний суд, правильно встановив
характер спірних правовідносин сторін
у справі та застосував норми
матеріального права, які регулюють ці
правовідносини, вирішив спір з
урахуванням конкретних обставин
справи з дотриманням норм
процесуального права.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень не дають
підстав для висновку про те, що судами
при розгляді справи були допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які відповідно
до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами
для скасування судових рішень.

Ураховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає за необхідне касаційну
скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Біляївського районного суду
Одеської області від 21 листопада 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Одеської області від 22 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

О.О. Лесько

М.Є. Червинська