№ 2/255/1424/2014
У Х В А Л А

про
забезпечення позову

30 квітня 2014 року суддя
Ворошиловського районного суду м.
Донецька Цукуров В.П., розглянувши
заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення
позову,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ворошиловського
районного суду м. Донецька знаходиться
цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Предметом позову є стягнення
грошових коштів у розмірі 13312000,00
гривень.

До суду надійшла заява позивача
ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій
він просить суд в якості забезпечення
позовних вимог накласти арешт на
земельну ділянку для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
площею 43,04 га, яка знаходиться на
території Іванівської сільської ради і
належить ОСОБА_2 на підставі Державного
акту на право власності на землю серії
ІІІ-ДН № 007971 від 14 травня 2001 року. Свої
вимоги обґрунтовує наступним.

Позивач звернувся до
Ворошиловського районного суду м.
Донецька з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення коштів у розмірі 13312000,00
гривень. У зв'язку з тим, що ОСОБА_2
добровільно повернути йому кошти
відмовляється і, при цьому, здійснює
дії з відчуження належного йому майна,
є підстави вважати, що невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

Оскільки, на сьогодні вказана
земельна ділянка є єдиною власністю
ОСОБА_2, на яку може бути звернено
стягнення при виконанні рішення, а сума
позову є значною, вважає необхідним
забезпечити позов шляхом накладення
арешту на дану земельну ділянку.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку про те, що заява
позивача про забезпечення позову є
такою, що підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України,
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
ускладнити чи зробити неможливим
виконання рішення суду. Як вбачається з
положень ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК
України, видом забезпечення позову є
арешт.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України,
заява про забезпечення позову
розглядається судом, упровадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Відповідно до Державного акту на
право власності на землю серії ІІІ-ДН №
007971 від 14 травня 2001 року, земельна
ділянка для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
площею 43,04 га, яка знаходиться на
території Іванівської сільської ради,
належить ОСОБА_2.

З урахуванням доказів, що надані
позивачем на підтвердження своїх
вимог, суд приходить до висновку про те,
що між сторонами дійсно існує спір та
існує реальна загроза невиконання чи
ускладнення виконання рішення суду.
Доводи, наведені позивачем у заяві про
забезпечення позову, є обґрунтованими
та переконливими.

За таких обставин заяву позивача про
забезпечення позову слід задовольнити.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. 151-153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про
забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
площею 43,04 га, яка знаходиться на
території Іванівської сільської ради і
належить ОСОБА_2.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може
бути подано до Апеляційного суду
Донецької області через
Ворошиловський районний суд м.Донецька
протягом п'яти днів з дня її
проголошення.

Ухвалу надруковано у нарадчій
кімнаті в одному примірнику.

Суддя Ворошиловського районного

суду м. Донецька

В.П. Цукуров