Справа № 686/1331/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року
Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого-судді
Бондарчука В.В.

при секретарі Потаніній О.О.

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

представників відповідача
Шенькарук А.В.,

Касянюк А.А.,

Козубняка С.В.,

представника третьої особи
Мельника П.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Хмельницькому справу
за позовом ОСОБА_1 до первинної
профспілкової організації працівників
спеціалізованої загальноосвітньої
школи І-ІІІ ступенів №8 м.
Хмельницького, з участю третіх осіб
Управління освіти Хмельницької
міської ради, Хмельницької міської
організації профспілки працівників
освіти та науки про визнання рішення
профкому про розірвання трудового
договору незаконним,

встановив:

22 січня 2014 року позивач звернувся до
суду із позовом до відповідача про
визнання незаконним рішення профкому
про розірвання контракту з директором
спеціалізованої загальноосвітньої
школи І-ІІІ ступенів №8 м.
Хмельницького ОСОБА_1 на підставі ст.45
КЗпП України, посилаючись на те, що 13
січня 2014 року голова профспілкової
організації звернулася із поданням до
начальника управління освіти про
розірвання трудового договору на
вимогу профспілкової організації.
Зазначене подання є незаконним та
таким, що завдає шкоди честі та
гідності позивачу, оскільки порушення
колективного договору, наведених у
рішенні профспілки позивачем не
допускалося, вони є надуманими, так
забезпечення навчальних кабінетів та
працівників матеріально-технічними
засобами виконувалося залежно від
обсягу фінансування, розподіл
педагогічного навантаження був
здійснений до призначення позивача на
посаду директора, новоприбулі
працівники були ознайомлені із
трудовим розпорядком, позивачем
залучення працівників до роботи у
вихідні і святкові дні, в нічний час,
направлення їх у відрядження при
наявності дітей віком до 14 років не
допускалося, тому з огляду на викладене
відповідне подання профкому є
незаконним та необґрунтованим.

В судовому засіданні позивачем та його
представником було уточнено позовні
вимоги вони просили визнати незаконним
рішення профкому про розірвання
трудового договору із ОСОБА_1 на
підставі ст.45 КЗпП України. Відповідні
вимоги в судовому засіданні ними були
підтримані.

Представники відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечили.

Не визнали позов і представники третіх
осіб Управління освіти Хмельницької
міської ради, Хмельницької міської
організації профспілки працівників
освіти та науки.

Суд, заслухавши пояснення учасників
процесу та дослідивши матеріали
справи, вважає, що позов задоволенню не
підлягає за наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні 6
грудня 2013 року на засіданні профкому
первинної профспілкової організації
працівників спеціалізованої
загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів
№8 м. Хмельницького за розглядом заяв
працівників школи та звернення
педагогічного колективу на начальника
міського управління освіти,
одноголосно було прийнято рішення про
звернення до управління освіти
Хмельницької міської ради із вимогою
про розірвання контракту на підставі
ст.45 КЗпП України із директором школи
ОСОБА_1, з тих підстав, що останньою,
систематично порушується трудове
законодавство (ст.ст.31,32,107 КЗпП
України), п.2.2.1, 3.1.5, 4.1.1, 5.2.2, 5.2.4, 5.2.10, 8.1.2
Колективного договору, ст.56 Закону
України «Про освіту», Закону України
«Про охорону дитинства», неодноразові
аморальні вчинки.

15 грудня 2000 року профспілковими
зборами було затверджено Положення про
первинну профспілкову організацію
працівників спеціалізованої
загальноосвітньої школи

І-ІІІ ступенів №8.

Закон "Про професійні спілки, їх права
та гарантії діяльності" пов'язує
початок діяльності профспілки з
моментом затвердження статуту
профспілки та набуття нею прав
юридичної особи, а статус організацій
профспілки є похідним від статусу
спілки, за статутом якої вони діють.
Первинна профспілкова організація
працівників спеціалізованої
загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів
№8 є організаційною ланкою
Всеукраїнської профспілки працівників
освіти і науки України, зареєстрованої
Мінюстом 2 березня 2000 року №1344, входить
до складу Хмельницької міської
організації профспілки працівників
освіти і науки, про що вбачається з
довідки від 5 травня 2014 року №6 (а.с.123),
тому посилання представника позивача
відсутність свідоцтва про легалізацію
профспілки, як для визнання незаконним
подання профкому про звільнення ОСОБА_1
на увагу не заслуговує.

З 15 січня 2008 року набув чинності
колективний договір між директором
Хмельницької спеціалізованої
загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів
№8 та профспілковим комітетом школи.

З рішенням профкому від 6 грудня 2013 року
ОСОБА_1. яка працювала за контрактом від
5 серпня 2013 року на посаді директора
спеціалізованої загальноосвітньої
школи І-ІІІ ступенів №8 м.
Хмельницького ознайомилась 13 січня 2014
року.

Вважаючи, відповідне рішення
незаконним, оскільки воно належним
чином не обґрунтовано, є безпідставним,
позивачка оспорила його до суду 22 січня
2014 року.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень

Ст.45 КЗпП України, визначено, що
виборний орган первинної
профспілкової організації
(профспілкового представника) має
право звернутися до власника або
уповноваженого ним орган із вимогою
про розірвання трудового договору з
керівником підприємства, установи,
організації, якщо він порушує
законодавство про працю, про
колективні договори і угоди, Закон
України "Про професійні спілки, їх
права та гарантії діяльності", а
власник або уповноважений ним орган
повинні розірвати трудовий договір з
цих підстав.

Якщо власник або уповноважений ним
орган, або керівник, стосовно якого
пред'явлено вимогу про розірвання
трудового договору, не згоден з цією
вимогою, він може оскаржити рішення
виборного органу первинної
профспілкової організації
(профспілкового представника) до суду у
двотижневий строк з дня отримання
рішення. У цьому разі виконання вимоги
про розірвання трудового договору
зупиняється до винесення судом
рішення.

Рішення профкому про звернення до
управління освіти із вимогою про
розірвання трудового договору із
ОСОБА_1 було побудовано на заявах
працівників школи та педагогічного
колективу, та зверненні педагогічного
колективу та працівників школи до
управління освіти.

Так в заяві ОСОБА_8 було зазначено, що 5
листопада 2013 року в присутності дітей
ОСОБА_1 наказала написати їй заяву, про
згоду працювати з тижневим
навантаженням 12 год., на що вона
відмовилася. В цих діях ОСОБА_8 вбачала
порушення ст.32 КЗпП України щодо зміни
істотних умов праці та п.5.2.4
Колективного договору. Крім цього 11
листопада 2013 року о 08 год. 10 хв.
директор школи ОСОБА_1 в своєму
кабінеті завдала їй тілесних
ушкоджень, за те, що вона 5 листопада 2013
року звернулася із заявою до
начальника управління освіти з приводу
подій, які мали місце в цей же день.

В своїй заяві ОСОБА_9, яка працює
вихователем групи продовженого дня,
зазначила, що 4 листопада 2013 року на неї
чинився тиск, для підписання листа на
підтримку ОСОБА_1 Крім цього директор
примусила її доповідати про все, що не
так у школі. ОСОБА_9 у таких діях ОСОБА_1
вбачала порушення вимог ст.31 КЗпП
України та п.5.2.2 Колективного договору.

Заступник директора ОСОБА_10 в своїй
заяві порушення ОСОБА_1 п.4.1.1., 2.2.1. .5.2.10
Колективного договору обґрунтовувала
тим, що 21 серпня 2013 року під тиском
директора було здійснено перерозподіл
годин, остання нагадувала вчителям про
пенсійний вік, не заслухала думку
ОСОБА_10 з цього приводу, 6 вересня 2013
року заявила, що заступники не мають
права йти з роботи раніше за директора,
зазначила, що секретар школи працює
тільки на директора.

Вчитель української мови ОСОБА_11 у
своїй заяві на порушення директором
ст.31 КЗпП України, п.5.2.4 Колективного
договору, зокрема щодо перерозподілу
годин роботи, так в травні 2013 року їй
було передбачено 4 год. Української
мови у 8 В класі, а в серпні, ці години
було забрано ОСОБА_1

Вчитель української мови ОСОБА_12
порушення директором школи п.3.1.5
Колективного договору у своїй заяві
обґрунтовували тим, що має неповне
тижневе навантаження, однак коли
звільнилась вчитель ОСОБА_13 на її місце
було взято сумісника ОСОБА_7 не
довантаживши вчителів.

В заяві ОСОБА_14, яка працювала на посаді
заступника директора школи, зазначила,
що директор школи принижувала її
гідність, оскільки в жовтні 2013 року в
присутності учнів 7-а класу заставляла
писати пояснення з приводу запізнення
на урок, розмови із нею ОСОБА_1 завжди
вела на підвищених тонах, такий стиль
спілкування є неприпустимим,
аморальним, не відповідає етиці
викладачів.

Вчитель початкових класів ОСОБА_15
у своїй заяві виклала обставини, щодо
чинення психічного тиску на неї з боку
директора ОСОБА_1 внаслідок чого
отримала стрес та пішла на лікарняний.

В своїй заяві вчитель початкової
школи ОСОБА_16 зазначила, що 1 жовтня 2013
року ОСОБА_1 відмовилася надати трудову
книжку для пред'явлення до пенсійного
фонду, і лише після втручання
управління освіти, трудову книжку їй
було надано.

Вчитель початкових класів ОСОБА_17
у своїй заяві порушення директором
вимог ст.107 КЗпП України,
обґрунтовувала тим, що 23 жовтня 2013 року
ОСОБА_1 безпідставно звинуватила її в
тому, що вона не проводила урок в 1 Г
класі, свідчення на підтвердження не
проведення уроку давали учні 1 б класу
які діяли під психологічним тиском
директора та класного керівника, яким є
мати директора школи. На прохання
надати відгули за раніше відпрацьовані
години, заявниця отримала категоричну
відмову директора школи.

Вчитель світової літератури
Шенькарук А.В. у своїй заяві, порушення
п.5.2.4 Колективного договору
обґрунтовувала тим, що на 2013-2014 роки їй
було заплановано тижневе навантаження
18,5 год., в серпні ці години у нею було
забрано ОСОБА_1, яка свої дії
обґрунтувала тим, що Шенькарук А.В. не
має право читати українську мову, при
тому, що нею було пройдено курси
підвищення кваліфікації та отримано
відповідне посвідчення.

В своїй заяві вчитель фізики
ОСОБА_18 виклала обставини, щодо
створення ОСОБА_1 нездорового
психологічного клімату у школі,
недолугий стиль її керівництва,
неповага до колег, авторитарність,
безтактне спілкування, психологічний
тиск.

Помічник вчителя-реабілітолога
ОСОБА_19 у своїй заяві засвідчила про
те, що на прохання ознайомитися із
посадовими обов'язками, який висловила
в управлінні освіти ОСОБА_1 почала на
неї кричати, внаслідок чого стався
нервовий стрес.

Секретар школи ОСОБА_20 у своїй
заяві зазначила, що директор школи 16
листопада 2013 року з 08 год. до 20 год.
заставила її працювати без обідньої
перерви, а саме передруковувати
підписані нею накази, про тому, що вона
є одинокою матір'ю, має 7 річного сина,
директор примушує працювати її до 21
год., однак вона відмовляється,
наслідком чого є постійний
психологічний тиск неї із погрозою
звільнення з роботи.

Досліджуючи в судовому засіданні,
обставини, за яких було прийнято
оспорюване рішення, судом встановлено,
що порушення директором школи ОСОБА_1
вимог п.2.2.1 Колективного договору щодо
своєчасного та повного забезпечення
навчальних кабінетів та всіх
працівників матеріально-технічними
засобами, необхідними для реалізації
навчально-виховних завдань та якісного
виконання професійних обов'язків
кожним працівником доведено не було.

П.3.1.5 Колективного договору передбачає
обов'язок його сторін при звільненні
працівників вивільнені години
розподіляти в першу чергу між тими
працівниками, які мають неповне
тижневе навантаження. Залучати до
викладацької роботи керівних,
педагогічних та інших працівників
установ, організацій лише за умови
забезпечення штатних працівників
навчальним навантаженням в обсязі не
менше відповідної кількості годин на
ставку (п.4.2.8 Галузевої угоди).
Відповідно до наказу №95-к від 2 вересня
2013 року на посаду вчителя української
мови та літератури з тижневим
навантаженням 6 год. з 4 вересня 2013 року,
після звільнення педагогічного
працівника ОСОБА_13 В силу ч.2 ст.26 Закону
України «Про загальну середню освіту»
призначення на посаду та звільнення з
посади педагогічних працівників
державного та комунального
загальноосвітнього навчального
закладу здійснюється відповідним
органом управління освітою за поданням
керівника загальноосвітнього
навчального закладу. Тобто із
встановлених обставин, вбачається, що з
боку ОСОБА_1 було допущено порушення
зазначеного пункту Колективного
договору, оскільки вивільнені години з
української мови та літератури не були
розподілені між іншими педагогічними
працівниками, які мали не повне тижневе
навантаження.

П.4.1.1 Колективного договору
передбачено, що обсяг навчального і
педагогічного навантаження за місцем
основної роботи розподіляти
рівномірно між однорідними професіями
педагогічних працівників і не
обмежувати його граничними розмірами,
в судовому засіданні порушення даного
пункту з боку ОСОБА_1 доведено не було.

П.5.2.2 Колективного договору було
передбачено, що сторона власника
зобов'язується надавати працівникам
школи роботу відповідно до їх професії
займаної посади. Не вимагати від
працівників школи роботи не
обумовленої трудовим договором ,
посадовою інструкцією, обов'язками,
визначеними законодавством про освіту,
однак порушення даного пункту в
судовому засіданні підтвердження не
знайшло.

П.5.2.4 Колективного договору було
визначено, що розподіл педагогічного
навантаження між педагогічними
працівниками школи проводити за
погодженням з профспілковим комітетом
до закінчення навчального року у
відповідності з умовами цього договору
та згідно чинного законодавства і
повідомляти його працівникам під
розписку. В силу ст.16 Закону України
«Про загальну середню освіту»
навчальний рік у загальноосвітніх
навчальних закладах незалежно від
підпорядкування, типів і форм
власності розпочинається у День знань -
1 вересня і закінчується не пізніше 1
липня наступного року. Як встановлено
в судовому засіданні з пояснень
свідків ОСОБА_12, ОСОБА_10, представника
профкому Шенькарук А.В. перерозподіл
щотижневого навантаження здійснювався
ОСОБА_1 одноособово, без погодження із
профспілковим комітетом, тому суд
вважає, що порушення позивачем даного
пункту договору також має місце,
оскільки розподіл педагогічного
навантаження між педагогічними
працівниками школи у 2013 -2014
навчальному році був оформлений
наказом №251 від 2 вересня 2013 року
підписаним ОСОБА_1

П.5.2.10 Колективного договору кожному
працівнику під розписку повідомляти
Правила внутрішнього розпорядку і
посадові інструкції, в судовому
засіданні не доведено порушення з боку
ОСОБА_1 зазначеного пункту договору.

П.8.1.2 цього договору було визначено, що
не допускати залучення жінок до роботи
у вихідні і святкові дні, в нічний час,
направлення їх у відрядження при
наявності дітей віком до 14 років.
Порушення даного пункту знайшло своє
підтвердження в поясненнях свідка
ОСОБА_20, яка в судовому засіданні
засвідчила той факт, що за вказівкою
директора вийшла на роботу в суботу 26
листопада 2013 року і працювала з 08 год. 00
хв. до 20 год., при тому, що має на
утриманні важкохвору матір та сина із
особливими потребами, дана обставина
не заперечувалася і позивакою.

Порушення з боку ОСОБА_1 ст.31 КЗпП
України в судовому засіданні не
доведено, примушування до збору та
передачі інформації з приводу подій у
школі має значення лише, щодо
морального аспекту взаємовідносин між
ОСОБА_9 та ОСОБА_1

Порушення ст.ст.32, 107 цього Кодексу, на
думку суду належним чином підтверджені
не були, тому до уваги братись не
можуть.

Пояснення свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_9
стосувалися в основному стилю
керівництва та взаємовідносин із
ОСОБА_1, тому значення для вирішення
справи не мають.

Оскільки в судовому засіданні було
встановлено, що порушення умов
Колективного договору все ж мало місце
з боку директора школи ОСОБА_1, суд з
урахуванням всіх обставин приходить до
висновку, що підстав для визнання
незаконним рішення профкому про
звернення із вимогою до управління
освіти про розірвання контракту із
ОСОБА_1 не має. Крім цього судом також
враховується і те, що 29 січня 2014 року
мало місце звільнення із роботи ОСОБА_1
на підставі п.3 ст.40 КЗпП України за
систематичне невиконання без поважних
причин обов'язків, покладених трудовим
договором.

Оспорюване рішення профкому від 6
грудня 2013 року будь-яких наслідків для
ОСОБА_1 приймалося виключно на підставі
викладених обставин у заявах
працівників школи та по суті
управлінням освіти Хмельницької
міської ради взагалі не розглядалось,
підтвердженням чого є наказ про
звільнення ОСОБА_1 №48-к від 29 січня 2014
року за іншою статтею, а саме ст.40 п.3
КЗпП України та що в судовому засіданні
підтвердив і представник управління
освіти Хмельницької міської ради.

Керуючись ст.ст.45 КЗпП України, ст.33
Закону України «Про професійні спілки,
їх права та гарантії діяльності»,
ст.ст.60, 212-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
первинної профспілкової організації
працівників спеціалізованої
загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів
№8 м. Хмельницького про
визнання рішення профкому про
розірвання трудового договору від 6
грудня 2013 року незаконним відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до апеляційного суду
Хмельницької області протягом 10 днів з
дня його проголошення.

Суддя: