Справа № 490/550/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 червня 2014 року Центральний районний
суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Гуденко О.А.

при секретарі - Аслановій Е.Е.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Фідобанк»
про визнання правочину недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

09 січня 2014 року позивач звернувся до
Центрального районного суду м.
Миколаєва з позовом, в якому просить
визнати недійсним договір застави від
17.03.2008 року між Акціонерним банком
«Факторіал-Банк» та ОСОБА_1 про
обтяження екструдерної лінії SYJG45-65, 2999
року випуску - 1 одиниця;
кругов'язальної машини SYWJZ, 2000 року
випуску - 24 одиниці; промислової
в'язальної машини GK2, 1999 року випуску - 4
одиниці, належних ОСОБА_1.

Представник позивача надав суду заяву
про розгляд справи без йог участі,
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі.

Представник відповідача надав суду
заяву про розгляд справи без його
участі, позовні вимоги не визнає в
повному обсязі.

Ухвалою суду справу розглянуто у
відсутність сторін, оскільки у справі
достатньо даних про права та взаємини
сторін.

Вивчивши доводи позову і матеріали
справи, судом встановлені наступні
факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, 22
квітня 2008 року між АБ «Факторіал-Банк»,
повним правонаступником якого є ПАТ
«Фідобанк», та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір № С_043/41_08, за умовами
якого позичальнику був наданий кредит
в сумі 60 000 доларів США для задоволення
поточних потреб, строком до 19.04.2013 року
зі сплатою 13% річних.

Як забезпечення виконання цього
кредитного договору (п.1.3) ОСОБА_2 в той
же день (як випливає з матеріалів
справи) уклав з банком договір застави
від 17.03.2008 року промислового
обладнання: екструдерної лінії SYJG45-65,
1999 року випуску - 1 одиниця;
кругов'язальної машини SYWJZ , 2000 року
випуску - 24 одиниці; промислової
в'язальної машини GK2, 1999 року випуску - 4
одиниці.

Частиною 1 ст. 585 ЦК України передбачено,
що право застави виникає з моменту
укладення договору застави, а у
випадках, коли договір підлягає
нотаріальному посвідченню, з моменту
його нотаріального посвідчення.

Згідно з ч. 4 ст. 639 ЦК України якщо
сторони домовилися про нотаріальне
посвідчення договору, щодо якого
законом не вимагається нотаріальне
посвідчення, такий договір є укладеним
з моменту його нотаріального
посвідчення.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від
6 листопада 2009 року «Про
судову практику розгляду справ про
визнання правочинів недійсними» не
може бути визнано недійсним правочин,
який не вчинено, у зв'язку з цим судам
необхідно правильно визначати момент
вчинення правочину.

Виходячи з вимог ч. 3 ст. 640 ЦК України
договір, що підлягає нотаріальному
посвідченню, є укладеним із дня
посвідчення такого договору.

Згідно пункту 5.1 Договору застави від 17
березня 2008 року - договір набирає
чинності з моменту його нотаріального
посвідчення та діє до повного
виконання.

В пункті 2.1 Договору застави від 17
березня 2008 року зазначено: «Право
застави виникає з моменту
нотаріального посвідчення цього
договору.

Частиною 4 ст. 13 ЗУ «Про заставу»
передбачено, що угодою сторін може бути
передбачено нотаріальне посвідчення
договору застави і в тих випадках, коли
це не є обов'язковим в силу вимог
законодавства України, але на цьому
наполягає одна із сторін.

Відповідно до ст. 14 ЗУ «Про заставу»
недотримання вимог щодо форми договору
застави та його нотаріального
посвідчення тягне за собою недійсність
договору з наслідками, передбаченими
законодавством України.

Згідно зі ст. 16 ЗУ «Про заставу» право
застави виникає з моменту укладення
договору застави, а в разі, коли договір
підлягає нотаріальному посвідченню - з
моменту нотаріального посвідчення
цього договору.

Як вбачається з матеріалів справи,
станом на теперішній час Договір
застави від 17 березня 2008 року
нотаріально не посвідчений.

Отже, внаслідок недодержання вимог ст.
585 ЦК України, ст. ст. 14, 16 Закону України
«Про заставу» та пп. 2.1 та 5.1 Договору
застави від 17 березня 2008 року,
зазначений правочин фактично
сторонами не було вчинено, унаслідок
чого право звернення стягнення на
майно ОСОБА_2 у ПАТ «Фідобанк» не
виникло.

Тобто, Договір застави від 17 березня 2008
року є неукладеним та не тягне за собою
правових наслідків вчинення
вищезазначеного правочину.

Поряд з цим, статтею 16 ЦК України не
передбачено такого способу захисту, як
визнання недійсним правочину, який не
вчинено. Проте, позовні вимоги заявлені
про визнання 7недійсним Договору
застави з підстав ст.ст. 209, 216 ЦК
України, тоді як суд дійшов висновку, що
оспорюваний договір взагалі є
неукладеним. За такого, у задоволенні
позову слід відмовити, оскільки,
позивачем було обрано неналежний
спосіб захисту, який не відповідає його
порушеним правам та інтересам.

Керуючись ст.ст.14, 209, 212-215 ЦПК України,
суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Фідобанк» про визнання правочину
недійсним - відмовити

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Центральний районний суд м. Миколаєва
протягом 10 днів після проголошення
рішення.

Суддя Центрального районного суду

м. Миколаєва
Гуденко О.А.