АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22ц/790/3025/14
Головуючий1 інстанції: Погасій О.Ф.
Категорія: договірні
Доповідач: Гуцал Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого -
Гуцал Л.В.,

суддів -
Коростійової В.І., Івах А.П.,

за участю
секретаря - Литвин О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» на рішення Московського
районного суду міста Харкова від 18
лютого 2014 року за позовом Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_2 про стягнення
коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

22 грудня 2011 року Публічне акціонерне
товариство «Комерційний банк «Надра»
(далі позивач, Банк) звернувся до суду з
вказаним позовом.

На підставі ст. ст.1212-1214 ЦК України,
просив стягнути з відповідача ОСОБА_2
безпідставно набуті кошти у сумі 31 804
грн. та судовий збір у сумі 318, 04 грн.

Посилався на те, що 23 червня 2008 року між
ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 було укладено
договір про комплексне банківське
обслуговування фізичних осіб. На
відповідача був оформлений тарифний
пакет НОМЕР_3 «Абсолют», згідно якого
відкритий поточний накопичувальний
рахунок НОМЕР_2, поточний (картковий)
рахунок НОМЕР_1, відповідачем отримана
платіжна картка.

У період з 21 по 23 червня 2008 року на
відділенні №14 ВАТ КБ «Надра»
Херсонського РУ касиром ОСОБА_3 було
помилково проведено поповнення
рахунку відповідача НОМЕР_1 на суму 31
804 грн., які ним були отримані та
використані на власні потреби.
Повернути в добровільному порядку
безпідставно набуті кошти відповідач
відмовився.

Рішенням Московського районного суду
міста Харкова від 18 лютого 2014 року в
позові ПАТ «Надра» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Надра»
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення по суті позовних
вимог. Позивач посилається на
неправильне застосування позивачем
норм матеріального та процессуального
права.

У судове засідання апеляційної
інстанції позивач свого представника
не направив, про час і місце розгляду
справи сповіщався належним чином.

Представник ОСОБА_2 проти апеляційної
скарги заперечувала. При цьому
зазначила, що не може надати письмових
доказів на спростування доводів
позивача, оскільки такі не збереглись,
адже з моменту події до моменту
пред'явлення позову сплинуло більше
ніж три роки. Вважала, що за таких
обставин суд правильно застосував до
спірних правовідносин строк позовної
давності.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість судового рішення
відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України
- у межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, судова колегія не знаходить
підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

Судом встановлено, що Банком на ім'я
ОСОБА_2 був оформлений тарифний пакет
НОМЕР_3 «Абсолют» згідно якого
відкритий поточний накопичувальний
рахунок НОМЕР_2 та поточний (картковий)
рахунок НОМЕР_1.

У період з 21 по 23 червня 2008 року касиром
ОСОБА_3 було помилково проведено
поповнення рахунку ОСОБА_2 НОМЕР_1 на
суму 31 804 грн.

Дана обставина підтверджується
наявними у справі доказами, зокрема:
висновком від 05 грудня 2011 року за
результатами службового розслідування
за фактом помилкового внесення
грошових коштів на поточний рахунок
НОМЕР_1 ОСОБА_2, актом перевірки
транзитних рахунків для поповнення та
видачі по пластковим карткам від 06
червня 2011 року; поточним звітом за
операціями по поточному (картковому )
рахунку з 15 вересня 2007 року по 29
листопада 2011 року; журналами операцій
за 21 та 23 червня 2008 року (а.с.6-38).

Доказів на спростування доводів
позивача щодо помилкового
перерахування спірної суми на поточний
рахунок ОСОБА_2, останній суду не надав.
Письмових доказів на підтвердження
внесення 31 804 грн. на рахунок
відповідача іншими особами матеріали
справи не містять.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

За приписами ч.1 ст.261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч.ч.2, 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України заява
про захист цивільного права або
інтересу має бути прийнята судом до
розгляду незалежно від спливу позовної
давності. Позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові. Якщо суд визнає
поважними причини пропущення
позовної давності, порушене право
підлягає захисту.

Позивач зазначає, що факт помилкового
перерахування касиром Банку спірних
грошових коштів мав місце в період з 21
по 23 червня 2008 року.

З цього часу у позивача виникло право
заявити позов про повернення
безпідставно набутих ОСОБА_2 коштів.

Позивач звернувся до суду з позовом 22
грудня 2011 року, через 3 роки, 5 місяців
після помилкового перерахування
працівником Банку 31 804 грн. Заяву про
поновлення строку позовної давності не
подав, вважав строк позовної давності
не пропущеним.

Відповідач до винесення рішення судом
першої інстанції зробив письмову заяву
про застосування строків позовної
давності (а.с.109).

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, що
право позивача не підлягає захисту у
зв'язку з пропуском ним строку позовної
давності.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що позивач не пропустив строк позовної
давності, не відповідає обставинам
справи і вимогам закону.

Позивач вважає, що перебіг строку
позовної давності для нього
починається з дня коли під час
проведення інвентарізації транзитних
рахунків було виявлено факт
помилкового зарахування коштів на
поточний рахунок відповідача, а саме з
06 червня 2011 року.

Таке твердження є безпідставним.

ОСОБА_2 був клієнтом Банку та перебував
з позивачем у договірних відносинах. За
твердженням позивача останній рух
коштів по рахунку - знятя був
здійснений 21 листопада 2008 року, на
рахунку залишилось 0,00 грн.

Жодних доказів на підтвердження того,
що до 06 червня 2011 року ВАТ КБ «Надра» за
належного ведення контролю щодо
здійснення працівниками Банку касових
операцій не міг довідатися про
порушення свого права і про особу, яка
його порушила матеріали справи не
містять.

Посилання в апеляційній скарзі на
порушення судом права позивача на
участь в судовому засіданні, висновку
суду першої інстанції не спростовують,
оскільки Банк мав можливість поновити
своє право на подання доказів та
заявлення клопотань в суді апеляційної
інстанції, проте таким правом не
скористався, двічі за викликом суду не
з'явився.

Інщі доводи апеляційної скарги
зводяться до переоцінки досліджених і
оцінених судом доказів.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Керуючись ч. 1 ст. 303, ст. 304, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315,317,319
ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» відхилити.

Рішення Московського районного суду
міста Харкова від 18 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді