пр. № 6/759/358/14
ун. № 759/8030/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді
Лопатюк
Н.Г.,

при секретарі
Фещук Т.С.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві подання
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Святошинського районного управління
юстиції у м. Києві Гопкало О.Г. про
тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець ВДВС
Святошинського РУЮ у м. Києві Гопкало
О.Г. звернувся до суду з поданням про
тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України, яке мотивував
тим, що на виконанні ВДВС
Святошинського РУЮ у м. Києві перебуває
виконавчий лист №2/759/968/13, виданий 12.04.2014
року Святошинським районним судом м.
Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 аліментів в розмірі 1/3 частини,
щомісячно.

17.04.2013 року, державним виконавцем
було винесено постаову про відкриття
виконавчого провадження.

Однак, боржник на виклики
державного виконавця не з'являється,
заборгованість не сплачує, ухиляється
від виконання рішення суду та законних
вимог державного виконавця.

Крім того, в ході примусового
виконання рішення суду, державним
виконавцем було здійснено вихід за
місцем проживання боржника для
перевірки майнового стану останньої,
однак боржник не надала доступ до
житлового приміщення.

Станом на 08.04.2014 року, боржник
рішення суду не виконує,
заборгованість не сплачує.

На підставі вищенаведеного,
державний виконавець звернувся до суду
та просить постановити ухвалу, якою
тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України.

Відповідно до ч.1,2 ст.377-1 ЦПК
України, питання про тимчасове
обмеження боржника - фізичної особи або
керівника боржника - юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає подання, зазначене в частині
першій цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

В судове засідання державний
виконавець ВДВС Святошинського РУЮ у м.
Києві не з'явився, про час та місце
розгляду подання повідомлений
належним чином, причини неявки суду не
повідомив, а тому суд вважає за можливе
розглянути дане подання у відсутності
державного виконавця.

Дослідивши матеріали справи у їх
сукупності, суд дійшов до висновку про
відсутність законних підстав для
задоволення подання державного
виконавця, зважаючи на наступне.

Згідно ч.2 ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державному виконавцеві надано право, у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

В ході судового розгляду
встановлено, що дійсно на примусовому
виконанні ВДВС Святошинського РУЮ у м.
Києві перебуває виконавчий лист
№2/759/968/13, виданий Святошинським
районним судом м. Києва 12 квітня 2013 року
про стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3, на утримання ОСОБА_4, аліменти в
розмірі 1/3 частини з усіх видів
заробітку (доходу), щомісячно, але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з
26.10.2012 року та до досягнення дитиною
повноліття.

Як вбачається з матеріалів,
доданих до подання, 17 квітня 2013 року
державним виконавцем ВДВС
Святошинського РУЮ у м. Києві Горкун
Н.М. винесено постанову в межах
виконавчого провадження №37578681 про
відкриття виконавчого провадження по
примусовому виконанню вищезазначеного
виконавчого листа.

Відмовляючи в задоволенні
подання, суд виходив з наступного.

Приписи ч.1 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження»
покладають на державного виконавця
обов'язок вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Також, відповідно до ч. 2, 3 ст.11
цього Закону, державний виконавець у
процесі здійснення виконавчого
провадження здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом та має право проводити
перевірку виконання боржниками рішень,
що підлягають виконанню.

До того ж, з метою захисту
інтересів стягувача державний
виконавець має право одержувати
безоплатно від органів, установ,
організацій, посадових осіб, сторін та
учасників виконавчого провадження
необхідні для проведення виконавчих
дій пояснення, довідки та іншу
інформацію, у тому числі конфіденційну.

Крім того, відповідно до статті 60
Цивільного процесуального кодексу
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч.1 ст.57 ЦПК
України, доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Отже, проаналізувавши норми
діючого законодавства України та
дослідивши матеріали справи у їх
сукупності та співставленні, суд
дійшов до висновку, що державним
виконавцем абсолютно не надано
належних доказів в обгрунтування
подання про тимчасове обмеження ОСОБА_2
у праві виїзду за межі України, а саме:
підтвердження викликів боржника до
відділу виконавчої служби, направлення
будь-яких повідомлень на адресу
боржника, акти державного виконавця,
складені в підтвердження виходу
останнього за місцем проживання ОСОБА_2
та ненадання останньою доступу до
житлового приміщення, здійснення
державним виконавцем відповідних
запитів для з'ясування майнового стану
боржника, а головне - підтвердження
наявності у боржника заборгованості по
аліментам, розрахунку заборгованості
по аліментам та ухилення останньої від
виконання своїх майнових зобов'язань
перед стягувачем.

Таким чином, суд дійшов до
висновку про відсутність законних
підстав для задоволення подання
державного виконавця про тимчасове
обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі
України.

Керуючись вимогами ст.ст. 57-60, 208-210,
212, 377-1 ЦПК України, Законом України «Про
виконавче провадження», Законом
України «Про порядок виїзду з України,
в'їзду в Україну громадян України»,
суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Святошинського
районного управління юстиції у м. Києві
Гопкало О.Г. про тимчасове обмеження
ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України -
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д Я: