Справа № 191/550/14-ц
Провадження № 2/191/614/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2014 року
м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Прижигалінської
Т.В.

при секретарі - Бутенко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Синельникове
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3
про встановлення факту прийняття
спадщини, визнання свідоцтва про право
на спадщину частково недійсним та
визнання права власності на ? частину
житлового будинку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
вищевказаним позовними вимогами, які в
подальшому уточнив, мотивуючи їх тим,
що ІНФОРМАЦІЯ_7 помер його батько
ОСОБА_4. Після його смерті відкрилася
спадщина на житловий будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1.
Заповіту батько не залишив,
спадкоємцями першої черги після смерті
батька були він, його мати ОСОБА_5, його
сестра ОСОБА_6 та його брат ОСОБА_3. На
момент смерті батька він постійно
проживав та був зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1 з 03 грудня 1962 року. Із
заявою про прийняття спадщини у
передбачений законодавством строк він
не звертався, оскільки вважав
достатньою підставою фактичне
прийняття спадщини. За ст. 549 ЦК УРСР
1963р., як рівнозначні в юридичному
розумінні розглядалися два способи
прийняття спадщини: фактичний вступ в
управління або володіння спадковим
майном; подання нотаріусу за місцем
відкриття спадщини заяви про прийняття
спадщини. При цьому під фактичним
вступом у володіння спадковим майном
розуміються будь-які дії спадкоємця по
управлінню, розпорядженню й
використанню цього майна, підтриманню
його в належному стані. Отже, щодо
спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004р.,
допускається фактичний вступ у
володіння нею. Таким чином, він
фактично прийняв спадщину після смерті
батька, оскільки постійно проживав та
був зареєстрований за адресою, за якою
відкрилася спадщина. Йому достовірно
було невідомо, чи подавали брат та
сестра заяви про прийняття спадщини чи
нотаріальну відмову від спадщини. Його
мати ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_8. На
момент смерті матері він також
постійно проживав та був
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1. І у
шестимісячний строк фактично прийняв
спадщину після смерті матері, оскільки
постійно проживав та був
зареєстрований за адресою, за якою
відкрилася спадщина. Його сестра
ОСОБА_6 померла у 2007 році. Після її
смерті спадкоємицею першої черги
залишилася її донька ОСОБА_2, що є
відповідачкою по справі. Восени 2013 року
він від сусідів почув розмову про те, що
відповідачка по справі ОСОБА_2
збирається продавати будинок, у якому
він зареєстрований та постійно мешкає,
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
мотивуючи це тим, що вона є одноосібною
хазяйкою цього будинку і має на нього
право власності. Після цього він
звернувся до Синельниківського МБТІ за
інформацією і з наданої йому довідки
дізнався, що спадщину після смерті
їхнього батька ОСОБА_4 прийняла
одноосібно у 1994 році його сестра
ОСОБА_6: Свідоцтво про праве на спадщину
за законом, видане Першою
Синельниківською державною
нотаріальною конторою 25 травня 1994 року
за реєстром №810. А вже після її смерті
власницею будинку за адресою АДРЕСА_1
стала її донька ОСОБА_2: Свідоцтво пре
право на спадщину за законом, видане
Першою Синельниківською державною
нотаріальною конторою 15 липня 2008 року.
Відмови від спадщини він не писав і
навіть не знав, що сестра оформила
нотаріальне спадщину на себе. Вважає,
що його право на спадкування було
порушено. Свідоцтво про право на
спадщину на ім'я ОСОБА_6 було видане з
порушенням вимог закону, оскільки не
було встановлено коло спадкоємців
після смерті ОСОБА_4. Він є інвалідом
другої групи, інвалідність йому
встановлена в 1962 році, на момент смерті
батька він вже був інвалідом. Спірний
будинок є його єдиним житлом. Іншого
житла в нього немає і ніколи не було,
усе своє життя він мешкав і мешкає на
теперішній час за адресою: АДРЕСА_1.

Просить суд встановити факт прийняття
спадщини ним, ОСОБА_1, після смерті
батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_7, а
саме: 1/4 частини житлового будинку з
господарськими спорудами,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, та
після смерті матері ОСОБА_5, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_8, а саме: 1/4 частини
житлового будинку з господарськими
спорудами, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1; визнати свідоцтво про право на
спадщину за законом на ім'я ОСОБА_6,
видане Першою Синельниківською
державною нотаріальною конторою 25
травня 1994 року за реєстром №810,
частково недійсним в частині права на
1/2 частину спадкового майна; визнати
свідоцтво про право на спадщину за
законом на ім'я ОСОБА_2, видане Першою
Синельниківською державною
нотаріальною конторою 15 липня 2008 року,
частково недійсним в частині права на
1/2 частину спадкового майна; визнати за
ним, ОСОБА_1, право власності в порядку
спадкування за законом після смерті
батька ОСОБА_4 на 1/4 частину житлового
будинку з господарськими спорудами,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, та
після смерті матері ОСОБА_5 на 1/4
частину житлового будинку з
господарськими спорудами,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та
стягнути з відповідача на його користь
судові витрати у сумі 1 129 грн. 45 коп.

В судовому засіданні позивач та
його представник уточнені позовні
вимоги підтримали в повному обсязі,
пояснили обставини справи таким чином
як вони викладені вище. Також позивач
пояснив, що після смерті батьків з ним
проживала його сестра ОСОБА_6. Після
смерті батька їхня мати ОСОБА_5 теж жила
з ними. Він є інвалідом війни з 1962 року.
В листопаді 2013 року йому стало відомо,
що ОСОБА_2 продає будинок.

Відповідачка та її представник в
судовому засіданні проти уточнених
позовних вимог заперечували. Пояснили,
що після смерті ОСОБА_4 в 1988 році
спадщину ніхто не прийняв. Після смерті
ОСОБА_5 в 1993 році спадщину за законом
прийняла ОСОБА_6 шляхом подачі заяви до
нотаріуса. Після смерті в 2007 році
ОСОБА_6 спадщину прийняла ОСОБА_2 її
донька. Позивач та третя особа не
вчинили жодних дій по прийняттю
спадщини. Позивач проживав з ОСОБА_4 в
1988 році, але після його смерті не
доглядав будинок, земельну ділянку, не
розпорядився його особистими речами,
тобто фактично спадщину позивач не
прийняв. Після смерті ОСОБА_4 позивач
поселився біля будинку у літній кухні,
а ОСОБА_6, їхня мати ОСОБА_5 проживали в
будинку. ОСОБА_6 доглядала будинок,
земельну ділянку.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому
засіданні пояснив, що згоден з
уточненими позовними вимогами. На
момент смерті батьків він не проживав в
цьому будинку, спадщину не прийняв,
будинок не доглядав, особистими речами
батьків не розпоряджався, до нотаріуса
із заявою про прийняття спадщини не
звертався, на спадщину не претендує.
ОСОБА_6 після смерті батька та матері
жила з позивачем в цьому будинку
протягом шести місяців. Мати після
смерті батька також жила з позивачем в
цьому будинку. Позивач поховав свого
батька та мати. Позивач поселився в
літній кухні вже після смерті ОСОБА_6
Після смерті батьків позивач доглядав
будинок, земельну ділянку, провів
каналізацію.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
пояснила, що з 1938 року й по цей час
проживає з позивачем по сусідству, із
сторонами відносини нормальні. Позивач
на момент смерті батьків постійно
проживав по АДРЕСА_1, номера не пам'ятає,
але це був будинок батьків. Позивач
після їх смерті все робив по
господарству, обробляв огороди,
займався домашнім господарством.
ОСОБА_6 також жила з позивачем в будинку
після смерті батьків, також допомагала
по господарству, готувала їжу. Про ці
обставини їй відомо особисто, бо вона
часто приходила до них в гості. Після
смерті ОСОБА_4 з ними також проживала
ОСОБА_5, але вона не бачила, щоб їхня
мати щось робила по господарству.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні
пояснив, що проживає АДРЕСА_2 по
сусідству з позивачем з 1947 року й по цей
час. В яких роках померли батьки
позивача він не пам'ятає. Але йому
відомо, що після смерті батька ОСОБА_4 в
будинку проживали позивач, їхня мати
ОСОБА_5, в літній кухні жила ОСОБА_6
Після смерті батька за будинком
доглядали позивач, мати ОСОБА_5, ОСОБА_6
також допомагала по господарству. Вже
після смерті ОСОБА_5 приблизно 2 роки
він проживав по АДРЕСА_3.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні
пояснила, що з 1944 року й по цей час
проживає по сусідству з позивачем, із
сторонами нормальні відносини. Після
смерті батька в будинку проживали
позивач, його сестра ОСОБА_6, їхня мати
ОСОБА_5. Позивач завжди та й після
смерті батька доглядав будинок,
домашнє господарство - 2 кози, кури,
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 готували їжу, але
господарством в основному займався
позивач. Про ці обставини їй відомо, бо
вона часто приходила до них в гості по
своїм справам. Після смерті ОСОБА_5 в
будинку проживали позивач та ОСОБА_6,
позивач займався домашнім
господарством, ОСОБА_6 в основному
готувала їжу.

Свідок ОСОБА_11 в судовому
засіданні пояснила, що ОСОБА_3 її
чоловік. З 1962 року по 1966 рік вона з
чоловіком жили по АДРЕСА_1. Їй відомо, що
після смерті ОСОБА_4 в будинку
проживали позивач, ОСОБА_6, їхня мати
ОСОБА_5 Будинок доглядали позивач та
ОСОБА_6, позивач по господарству робив
все, обробляв огороди, доглядав домашню
худобу, ОСОБА_5 також допомагала по
господарству - готувала їжу, прибирала
на подвір'ї. Після смерті ОСОБА_5 в
будинку проживали позивач та ОСОБА_6,
ОСОБА_6 хазяйнувала в дворі, позивач
займався домашнім господарством,
доглядав домашню худобу. Її чоловік
ОСОБА_3 спадщину не прийняв.

Свідок ОСОБА_12 в судовому
засіданні пояснила, що з 2010 року
проживає АДРЕСА_1 як квартиронаймач.
ОСОБА_1 живе в літній кухні на території
цього домоволодіння. Більше вона
нікого не бачила.

Свідок ОСОБА_13 в судовому
засіданні пояснила, що з 1982 року й по
цей час проживає АДРЕСА_4, із сторонами
відносини нормальні. Батьків позивача
вона знала. ОСОБА_6 прийняла спадщину
після смерті ОСОБА_5, подала заяву до
нотаріуса. Позивач казав їй, що йому не
потрібна ця хата. Після смерті батьків
вона не бачила, щоб позивач щось робив
по господарству. Бачила, що позивач
полов огород.

Свідок ОСОБА_14 в судовому
засіданні пояснила, що останніх чотири
роки проживає АДРЕСА_5. По АДРЕСА_6 жила
з 1965 року. З позивачем сусідські
відносини, із сторонами немає
неприязних відносин. Після смерті
батьків ОСОБА_6 прийняла спадщину -
подавала заяву до нотаріуса. Позивач
знав, що ОСОБА_6 їде до нотаріуса
оформлювати документи на спадщину, бо
він як раз в цей час коли вони з ОСОБА_6
збирались їхати, сидів на лавочці.
Позивач казав, що нехай ОСОБА_6 оформлює
на себе будинок - це він казав сусідам, а
вона була присутня під час цієї
розмови. Після смерті батька в будинку
залишились проживати позивач, ОСОБА_6,
їхня мати ОСОБА_5, чи займались вони
господарством вона не знає. Після
смерті матері ОСОБА_5 в будинку жили
ОСОБА_6 та позивач, ОСОБА_6 доглядала
господарство, позивач доглядав за
домашньою худобою.

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх
представників, третю особу, свідків,
дослідивши матеріали справи та
оцінивши їх в сукупності, встановив
наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_7 помер батько
позивача ОСОБА_4. Після його смерті
відкрилася спадщина у вигляді
житлового будинку АДРЕСА_1, який
належав йому на підставі свідоцтва на
право особистої власності від 15.02.1994
року, що підтверджується довідкою
Синельниківського МБТІ № 3188.
Спадкоємцями першої черги за законом в
рівних частках, а саме, по 1/3 частині
житлового будинку, були дружина
померлого ОСОБА_5, яка перебувала з
померлим в зареєстрованому шлюбі з 1928
року, його син ОСОБА_1 позивач по справі
та донька померлого ОСОБА_6, які
спадщину прийняли фактично, що
підтверджується поясненнями свідків.
Третя особа ОСОБА_3, який також
являється сином померлого ОСОБА_4, в
шестимісячний строк фактично спадщину
не прийняв та до нотаріуса із заявою
про прийняття спадщини не звертався, що
підтверджується його поясненнями. Крім
того, ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_4
звернулася до нотаріуса із заявою про
прийняття спадщини та 25.05.1994 року
держаним нотаріусом їй було видано
свідоцтво про право на спадщину за
законом на даний будинок з
господарськими спорудами в цілому.
ІНФОРМАЦІЯ_8 померла ОСОБА_5. Після її
смерті відкрилася спадщина відповідно
у вигляді 1/3 частини даного житлового
будинку, яку фактично в рівних частках,
а саме по 1/6 частині, прийняли позивач
та ОСОБА_6, що також підтверджується
поясненнями свідків. Спадкова справа
після смерті ОСОБА_5 не заводилась.
ІНФОРМАЦІЯ_9 померла ОСОБА_6. Після її
смерті відкрилася спадщина відповідно
у вигляді ? частини даного житлового
будинку з господарськими спорудами.
Відповідач по справі звернулася до
нотаріуса із заявою про прийняття
спадщини після смерті своєї матері
ОСОБА_6 та 15.07.2008 року державний
нотаріус видав їй свідоцтво про право
на спадщину за законом на спадкове
майно у вигляді спірного житлового
будинку з господарськими спорудами в
цілому. На підставі даного свідоцтва
ОСОБА_2 в Синельниківському МБТІ 09.10.2008
року зареєструвала за собою право
власності на даний будинок в цілому.

Крім того, позивач постійно
мешкає по АДРЕСА_1, що підтверджується
довідкою квартального комітету № 21 від
25.11.2013 року. Згідно копії довідки серії
АК № 195574 позивач є інвалідом другої
групи безстроково.

Оскільки предметом спору є
спадкове майно після смерті в 1988 році
та 1993 році батьків позивача та він
фактично прийняв спадщину, суд
застосовує норми ЦК УРСР в редакції 1963
року.

Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР в редакції
1963 року при спадкоємстві за законом
спадкоємцями першої черги є, в рівних
частках, діти (у тому числі усиновлені),
дружина і батьки (усиновителі)
померлого.

Згідно ст.. 549 ЦК УРСР в редакції 1963
року визнається, що спадкоємець
прийняв спадщину: 1) якщо він фактично
вступив в управління або володіння
спадковим майном; 2) якщо він подав
державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини. Зазначені в цій
статті дії повинні бути вчинені
протягом шести місяців з дня відкриття
спадщини.

Згідно ч. 2 ст. 553 ЦК УРСР в редакції
1963 року вважається, що відмовився від
спадщини також той спадкоємець, який не
вчинив жодної з дій, що свідчать про
прийняття спадщини (стаття 549 цього
Кодексу).

Згідно п. 4 Постанови ПВСУ № 4 від
24.06.1983 року «Про практику розгляду
судами України справ про спадкування»
якщо у вказаний строк позивач вступив в
управління або володіння спадковим
майном або його частиною, суд з цих
підстав вирішує питання про визнання
права на спадкове майно, а не про
продовження пропущеного строку.

Так як предметом спору є також
свідоцтво про право на спадщину за
законом від 15.07.2008 року, то суд
застосовує норми ЦК України в редакції
2003 року.

Згідно ст. 1296 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину,
може одержати свідоцтво про право на
спадщину. Якщо спадщину прийняло
кілька спадкоємців, свідоцтво про
право на спадщину видається кожному з
них із визначенням імені та часток у
спадщині інших спадкоємців.
Відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця права
на спадщину.

Згідно ч. 2 ст. 1297 ЦК України якщо
спадщину прийняло кілька спадкоємців,
свідоцтво про право на спадщину
видається на ім'я кожного з них, із
зазначенням імені та частки у спадщині
інших спадкоємців.

Згідно ч. 1 ст. 1298 ЦК України
свідоцтво про право на спадщину
видається спадкоємцям після
закінчення шести місяців з часу
відкриття спадщини.

Згідно ст.. 1301 ЦК України
свідоцтво про право на спадщину
визнається недійсним за рішенням суду,
якщо буде встановлено, що особа, якій
воно видане, не мала права на
спадкування, а також в інших випадках,
встановлених законом.

Отже, в ході судового розгляду
було встановлено, що предметом спору є
спадкове майно у вигляді ? частини
житлового будинку АДРЕСА_1 після смерті
ОСОБА_1 та ОСОБА_5. Фактичний вступ
позивача в управління та володіння
спадковим майном повністю був
підтверджений показаннями свідків, з
яких вбачається, що він протягом шести
місяців після смерті батька та матері
доглядав будинок, займався домашнім
господарством, що відповідає
положенням ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963
року. З цих підстав позивач фактично
прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4
та ОСОБА_5 у вигляді ? частини житлового
будинку, у зв'язку з чим підлягає
задоволенню й позовна вимога про
визнання за ним права власності на ?
частину даного житлового будинку з
господарськими спорудами. Крім того, за
життя ОСОБА_6 належало право на ?
частину житлового будинку після смерті
батьків, оскільки вона також в
шестимісячний строк фактично прийняла
спадщину, про що пояснили свідки, тому
на час її смерті ІНФОРМАЦІЯ_9
відповідно відкрилася спадщина на ?
частину спірного житлового будинку.
Дані обставини дають суду підстави
стверджувати, що відповідачка ОСОБА_2
не мала права спадкувати після смерті
своєї матері ОСОБА_6 житловий будинок в
цілому, внаслідок чого свідоцтво про
право на спадщину за законом від 15.07.2008
року порушує право позивача на
спадкування, а тому повинне бути
визнане недійсним в частині права на ?
частину спадкового майна у вигляді
житлового будинку з господарськими
спорудами.

Що стосується визнання частково
недійсним свідоцтва про право на
спадщину за законом, видане ОСОБА_6
25.05.1994 року після смерті батька ОСОБА_4,
то суд зазначає, що на даний час воно не
порушує прав позивача на прийняття
спадщини у вигляді ? частки житлового
будинку, оскільки ОСОБА_6 померла в 2007
році та після її смерті спадщину
прийняла відповідачка ОСОБА_2 та
отримала в 2008 році в нотаріальній
конторі свідоцтво про право на
спадщину за законом на житловий
будинок в цілому, яке судом визнане
частково недійсним.

Крім того, свідоцтво про право на
спадщину за законом від 15.07.2008 року,
виданого державним нотаріусом ОСОБА_2
після смерті ОСОБА_6 на спадкове майно у
вигляді земельної ділянки розміром 0,
0713 га, суд до уваги не приймає, оскільки
предметом спору є лише спадкове майно у
вигляді ? частки житлового будинку з
господарськими спорудами. Показання
свідка ОСОБА_14 в частині того, що
позивачеві було відомо про оформлення
спадщини ОСОБА_6 та, що позивач проти
цього не заперечував, суд не приймає до
уваги як доказ заперечень відповідача,
оскільки дані обставини не є
перешкодою для фактичного прийняття
спадщини, а більш того ОСОБА_6 як донька
померлого батька також мала право на
прийняття спадщини.

Таким чином, суд вважає за
необхідне позовні вимоги задовольнити
частково та згідно ст.. 88 ЦПК України
вважає необхідним пропорційно до
задоволених вимог стягнути з
відповідача на користь позивача судові
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 885 грн. 85 коп. .

На підставі викладеного, та ст. ст.
529, 549, 553 ЦК УРСР 1963 року, ст.. ст.. 1296, 1297,
1298, 1301 України, керуючись ст.. ст.. 10, 11, 60,
88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Встановити факт прийняття ОСОБА_1
спадщини у вигляді ? частини житлового
будинку з господарськими спорудами
АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_4,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_7, та після смерті
матері ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_8.

Визнати свідоцтво про право на
спадщину за законом на ім'я ОСОБА_2,
видане Першою Синельниківською
державною нотаріальною конторою 15.07.2008
року, частково недійсним в частині
права на ? частину спадкового майна у
вигляді житлового будинку з
господарськими спорудами АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину житлового будинку з
господарськими спорудами АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом після
смерті батька ОСОБА_4 та після смерті
матері ОСОБА_5.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН
НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 судові
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 885 грн. 85 коп.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня проголошення рішення,
а особами, які не були присутні під час
проголошення рішення - протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Т. В. Прижигалінська