Єдиний унікальний номер 271/33/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/4876/2014
Головуючий у 1 інстанції: Попова В.О.
Доповідач: Краснощокова Н.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

4 червня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді: Краснощокової Н.С.

суддів: Могутової Н.Г., Мірута О.А.

при секретарі: Папченко М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення
Червоногвардійського районного суду
міста Макіївки Донецької області від 10
квітня 2014 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа
ОСОБА_3 про стягнення аліментів на
утримання повнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Червоногвардійського
районного суду міста Макіївки
Донецької області від 10 квітня 2014 року
частково задоволено позов та стягнено
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на
утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
у розмірі 1/6 частки доходів
відповідача щомісячно на час навчання
доньки до досягнення нею 23 років,
починаючи з 5.08.2013р., право на утримання
припиняється у разі припинення
навчання.

У апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову. Посилається на
порушення судом вимог матеріального і
процесуального закону. Зокрема,
зазначає, що суд неналежно повідомив
його про час та місце розгляду справи,
оскільки направив повістку його
батькам у м. Донецьк, а не за місцем
його проживання у м. Маріуполь. Він
повідомив секретаря про неможливість
приїхати в суд через небезпечну
обстановку у м. Донецьку, але суд,
розглянувши справу без нього, не
відобразив у рішенні його позицію щодо
позову, про яку раніше заявив його
представник, та не дав оцінку ряду
обставин. Так, у його запереченні
зазначалось, що позивачка не має права
на звернення з позовом, оскільки дочка
повнолітня та не проживає з матір'ю, як
на момент звернення до суду, так і на
час розгляду справи, а проживає у м.
Київ. Суд стягнув аліменти на користь
позивачки, яка не мала право подавати
позов, отже не має права і отримувати
кошти. Не враховано, що навчання
продовжиться до 30.06.2016р., тому не було
необхідності стягувати аліменти до
досягнення дочкою 23 років, що
відбудеться ІНФОРМАЦІЯ_2.. Дочка
отримує стипендію та мати надає їй
допомогу у розмірі 1500 грн. щомісячно,
отже дохід дочки становить 2 200 грн.,
тому не доведено, що вона потребує
допомоги. Позивачка з дочкою
узгоджували між собою вибір учбового
закладу, міста, форми навчання, з ним це
питання не обговорювалось, у нього не
цікавились, чи має він можливість
надавати допомогу. Він надав достатньо
доказів суду про те, що не має
матеріальної можливості надавати
допомогу дочці, оскільки має
зобов'язання з утримання престарілих
хворих батьків, хворіє сам, як і його
дружина, тому йому потрібні кошти на
лікування, крім того, він має кредитні
зобов'язання перед банком, оскільки в
шлюбі придбав житло в кредит.

В засіданні апеляційного суду
позивачка проти скарги заперечувала та
просила її відхилити, відповідач в
засідання апеляційного суду не
з'явився, подав заяву про розгляд
справи за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення позивачки, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд вважає, що
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд обґрунтовано виходив із
встановлених у справі фактичних
обставин та дотримався вимог
матеріального і процесуального закону.

Із справи вбачається, що відповідач є
батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є
студенткою факультету інформатики та
обчислювальної техніки Національного
технічного університету України
«Київський політехнічний інститут» і
закінчує університет 30.06.2016р.

Позивачка - мати ОСОБА_3 просила
стягнути аліменти з відповідача на
утримання повнолітньої дитини на
період її навчання, посилаючись на те,
що дочка проживає в гуртожитку, за що
вносить оплату 220 грн., а з осені 2013р.
розмір плати за гуртожиток складе 320
грн. щомісячно. Розмір стипендії дочки
становить 730 грн. щомісячно, але цього
недостатньо для продовження навчання
та проживання у м. Києві. На
підтвердження позову позивачкою
надано довідку про навчання дочки,
копії ордерів на заселення в
гуртожиток, копії квитанцій про оплату
проживання у гуртожитку.

Заперечуючи проти позову відповідач
посилався на те, що він не має
можливості надавати матеріальну
допомогу дочці, оскільки має на
утриманні своїх престарілих та хворих
батьків, які являються пенсіонерами та
не можуть самостійно себе
забезпечувати, він особисто має
проблеми із здоров'ям, а саме хребтом та
періодично проходить лікування,
перебуває у шлюбі з ОСОБА_4, яку також
зобов'язаний утримувати, яка також
хворіє і їй необхідно постійно
лікуватись, крім того, вони мають
кредитні зобов'язання перед банком,
оскільки придбали у шлюбі житло.

На підтвердження заперечень проти
позову відповідачем надано копії
виписок з історій хвороб, витягів з
медичних карток та копії медичних
висновків, копію чека на придбання
тонометра на суму 423 грн., копії чеків
з аптеки, виписку з карткового
банківського рахунку ОСОБА_4, з якого
вбачається, що вона має кредитний ліміт
7 700 грн.

Однак, належних та допустимих доказів
про те, що відповідач не може надавати
матеріальну допомогу повнолітній
дочці, яка продовжує навчання,
відповідачем не надано. Зокрема, не
надано доказів про склад сім'ї, про
розмір доходів батьків та дружини, або
про відсутність у них доходів, про
наявність чи відсутність у батьків
відповідача інших дітей, або осіб,
зобов'язаних їх утримувати, копії чеків
не містять відомостей про платника.

Крім того, суд фактично врахував
обставини, на які послався позивач та
частково задовольнив позовні вимоги
позивачки, яка просила стягнути
аліменти у розмірі 1/4 частини всіх
видів доходів відповідача.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 199 СК України,
якщо повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу. Право на
звернення до суду з позовом про
стягнення аліментів має той з батьків,
з ким проживає дочка, син, а також самі
дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає
розмір аліментів на повнолітню дитину
в твердій грошовій сумі та (або) у
частці від заробітку (доходу) платника
аліментів з урахуванням обставин,
зазначених у ст. 182 СК України.

Частково задовольняючи позовні вимоги
про стягнення аліментів на повнолітню
дитину, яка продовжує навчання, суд
першої інстанції обґрунтовано виходив
із того, що для виникнення вказаного
зобов'язання є необхідна сукупність
юридичних фактів, а саме: дитина
досягла повноліття, але на момент
звернення до суду з позовом не досягла
23-х років; дитина продовжує навчання у
вищому навчальному закладі на денній
формі; у зв'язку з навчанням дитина
потребує матеріальної допомоги; батько
дитини має можливість надавати
матеріальну допомогу.

Безпідставні доводи відповідача про
те, що позивачка не мала права на
подання даного позову, оскільки таке
право прямо передбачене законом, при
цьому той факт, що дочка тимчасово
зареєстрована в гуртожитку не свідчить
про те, що дочка не проживає з матір'ю.

Посилання на те, що аліменти стягнуті
на користь позивачки, а не доньки, не
можуть бути підставою для скасування
рішення, оскільки донька була
залучена у справу у якості третьої
особи, а не позивача, стягнення
аліментів на користь третьої особи не
передбачено законом, у той же час у
рішенні чітко зазначено, що аліменти
стягнуті на утримання саме доньки,
тобто цільове призначення стягнутих
коштів визначено.

Також безпідставні доводи апеляційної
скарги щодо неналежного повідомлення
відповідача про час та місце розгляду
справи, оскільки на а.с.115 міститься
розписка про отримання ним судової
повістки 27 березня 2014р. за адресою у м.
Маріуполі, яку він зазначав у своїх
заявах.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.
Рішення суду відповідає встановленим
у справі фактичним обставинам,
ухвалене з дотриманням вимог
матеріального і процесуального закону
і підстав для його скасування та
відмови у позові, як про це просить
апелянт, немає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Червоногвардійського
районного суду міста Макіївки
Донецької області від 10 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді: