АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/722/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/1890/14
Головуючий у 1-й інстанції Куцин В. М.
Доповідач Карнаух П. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді:
Карнауха П.М.

Суддів:
Дряниці Ю.В., Кривчун Т.О.

при секретарі:
Ткаченко Т.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 07 травня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про розподіл майна подружжя.

Заслухавши суддю-доповідача
апеляційного суду, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2014 року позивач ОСОБА_2
звернулася до суду з вищевказаним
позовом, в обґрунтування якого
зазначала, що з 12.11.2011 року перебуває у
шлюбі з відповідачем ОСОБА_1 , від якого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народилася
донька ОСОБА_3.

Оскільки з січня 2014 року сторони не
підтримують шлюбні стосунки,
проживають окремо ,а донька проживає з
матір'ю,тому для побутового
забезпечення та гармонійного розвитку
просила суд розділити в рівних частках
майно нажите за час шлюбу та виділити
їй: шафу-купе із дзеркалами залишковою
вартістю 1760 грн., диван «Дюк» вартістю
2000 грн., телевізор «LG» вартістю 3975 грн.,
пилосос вартістю 200 грн., холодильник
«LG» вартістю 3311 грн., на загальну суму
11246 грн.

Відповідачу ОСОБА_1. просила виділити
пральну машину вартістю 2557 грн., диван
«Оскар» вартістю 2212 грн., шафу-купе
(передпокій) вартістю 1386 грн., шафу з
антресолями вартістю 3134 грн., газову
плиту вартістю 2080 грн., мікрохвильову
піч вартістю 250 грн., всього на загальну
суму 11619 грн.

Відповідач ОСОБА_1 в поданих
запереченнях на позовну заяву
вказував, що позивачем до переліку
спільного майна подружжя не були
включені шуба(дублянка) жіноча
вартістю 4000 грн.(3500 грн. з врахуванням
зносу), м'ясорубка « Zelmer», вартістю 1400
грн.( 1100 грн. з врахуванням зносу),
блендер «Philips» вартістю 500 грн.(450 грн. з
врахуванням зносу), набір посуду
вартістю 800 грн.( 500 грн. з врахуванням
зносу).Крім того, посилався на наявний
борг в розмірі 4000 грн. на його кредитній
картці ПАТ КБ «ПриватБанк», яка
знаходиться у позивача ОСОБА_2

Рішенням Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 07 травня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано право власності та виділено
ОСОБА_2 майно подружжя нажите в шлюбі:
шафу-купе із дзеркалами вартістю 1760
грн., диван «Дюк» вартістю 2000 грн.,
телевізор «LG» вартістю 3975 грн., пилосос
вартістю 200 грн., мікрохвильову піч
вартістю 250 грн., всього на суму 10742
гривні.

Визнано право власності та виділено
ОСОБА_1 майно подружжя нажите в шлюбі:
шафу з антресолями вартістю 3134 грн.,
диван «Оскар» вартістю 2212 грн.,
холодильник «LG» вартістю 3311 грн.,
газову плиту вартістю 2080 грн., шафу-купе
(передпокій) вартістю 1386 грн., всього на
суму 12123 гривні .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 - 690
гривень грошової компенсації.

Вирішено питання судових витрат та
стягнуто з ОСОБА_1 243 гривні 60 копійок
судового збору на користь держави.

Додатковим рішенням Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 19 травня 2014 року , яким
визнано право власності та виділено
ОСОБА_2 майно нажите в шлюбі - пральну
машину вартістю 2557 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушенням судом норм
матеріального та процесуального права,
просить оскаржуване рішення скасувати
та ухвалити нове рішення з врахуванням
доводів апеляційної скарги.

Зокрема вказує на те, що судом до
переліку спільного майна не були
включені шуба, електром'ясорубка,
блендер, які були вивезені ОСОБА_2 у
невідомому напрямку без його відому.
Крім того, вказує на наявний борг на
його кредитній картці в розмірі 4630 грн.
97 коп. станом на 01.04.2014 року відповідно
до довідок з банку.

Додатково посилається на ті обставини,
що станом на 12.05.2014 року залишок по
кредиту за газову плиту становить 1152
грн. 87 коп., а шаф -купе із дзеркалами
вбудована в нішу і її демонтаж призведе
до пошкодження самої шафи та стін
кімнат.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку про
відхилення апеляційної скарги з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Місцевим судом встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
сторони по справі перебувають в
зареєстрованому шлюбі з 12 листопада 2011
року.

З січня 2014 року сторони шлюбні стосунки
не підтримують, проживають окремо.

В період шлюбу сторонами ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 набуте майно: шафа-купе із
дзеркалами залишковою вартістю 1760 грн.,
диван «Дюк» -2000 грн., телевізор «LG» - 3975
грн., пилосос -200 грн., мікрохвильова піч
- 250 грн., шафа з антресолями- 3134 грн.,
диван «Оскар» - 2212 грн., холодильник «LG»
- 3311 грн., газова плита «Кристал»- 2080
грн., пральна машина - 2557 грн., шафа-купе
(передпокій) - 1386 грн. Всього подружжям
було придбано в період шлюбу майна на
загальну суму з урахуванням зносу 22865
грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_2, суд першої інстанції керувався
тим, що спірне майно підлягає розподілу
на рівні частини з урахуванням
цільового призначення та проживання
малолітньої дитини з позивачкою, а
також неможливості демонтажу шафи в
передпокої без її пошкодження та
виплати кредиту відповідачем за
придбану газову плиту.

З вказаними висновками суду першої
інстанції погоджується колегія суддів
з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 60 СК України
майно набуте подружжям за час шлюбу
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності.

Статтею 70 СК України встановлено, що у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

Згідно ст.71 СК України, майно, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом. При
цьому суд бере до уваги інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші
обставини, що мають істотне значення.
Неподільні речі присуджуються одному з
подружжя, якщо інше не визначено
домовленістю між ними. Речі для
професійних занять присуджуються тому
з подружжя, хто використовував їх у
своїй професійній діяльності. Вартість
цих речей враховується при присудженні
іншого майна другому з подружжя.

Як роз'яснено в п.п.23,24 Постанови
пленуму ВСУ №11 від 21 грудня 2007 року
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», вирішуючи
спори між подружжям про майно,
необхідно встановлювати обсяг спільно
нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання. Не належить до спільної
сумісної власності майно одного з
подружжя, набуте особою до шлюбу;
набуте за час шлюбу на підставі
договору дарування або в порядку
спадкування; набуте за час шлюбу, але за
кошти, які належали одному з подружжя
особисто.

Вірно з'ясувавши обставини справи та
визначивши відповідно до них
правовідносини, суд першої інстанції
встановив обсяг спільно нажитого
подружжям майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, яке розподілив між
сторонами у відповідності до положень
ч.1 ст. 71 СК України.

Доводи , викладені ОСОБА_1 в
запереченнях на позовну заяву та в
апеляційній скарзі , не заслуговують
увагу, оскільки не ґрунтуються на
нормах ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб , поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ЦПК України
відповідач має право пред'явити
зустрічний позов до початку розгляду
справи по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд під час розгляду
справи в апеляційному порядку
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Виходячи з вищевикладеного, відповідач
ОСОБА_1 не скористався своїм правом на
зустрічний позов, а тому апеляційний
суд не може вийти за межі вимог,
заявлених позивачем ОСОБА_2

За вказаних обставин, колегія суддів не
вбачає підстав для скасування судового
рішення, яке постановлене з
дотриманням вимог матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Миргородського міськрайонного
суду Полтавської області від 07 травня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом 20 днів.

Головуючий:
П.М.Карнаух

Судді:
Т.О.Кривчун

Ю.В.Дряниця

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного

суду Полтавської області
П.М.Карнаух