________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/5624/14-ц
Провадження № 2/520/4428/14
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

27.05.2014 року суддя Київського районного
суду м. Одеси Літвінова І.А.,
ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1
до Одеської міської ради «про
встановлення факту родинних відносин,
факту належності правовстановлюючого
документа, про визнання права
власності на ? частину квартири у
порядку спадкування за законом»,

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси
надійшла позовна заява ОСОБА_1 до
Одеської міської ради, якою позивач
просить: «Встановити факт, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є рідною матір'ю сина
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. Встановити факт,
що свідоцтво про право власності на
житло від 16.07.2001 року на квартиру
АДРЕСА_1, видане Управлінням
житлово-комунального господарства
виконкому Одеської міської Ради за
№163091 зареєстровано і записано у
реєстрову книгу за №4-18145,
зареєстрованого в ОМБТІ 12.09.2001 року за
№423 пр. стр. 56 реєстр 3102, належить
ОСОБА_2. Визнати за ОСОБА_1, право
власності у порядку успадкування за
законом на ? частину квартири АДРЕСА_1
(на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 згідно
свідоцтва про право власності на житло
від 16.07.2001 року і на 1/6 частину цієї ж
квартири згідно свідоцтва про право на
спадщину за законом від 13.11.2012 року на
підставі правовстановлюючих
документів, які належать моєму сину
ОСОБА_2), яка в цілому складається з
однієї житлової кімнати та підсобних
приміщень загальною площею 28,0 кв. м. у
тому числі житловою площею 17,6 кв.м.

За правилами ст. 114 ЦПК України, позови,
що виникають з приводу нерухомого
майна, пред'являються за
місцезнаходженням майна або основної
його частини.

Позов виник з приводу нерухомого майна
- частини квартири АДРЕСА_1, що
територіально відноситься до
Київського району міста.

Справа підсудна Київському районному
суду міста Одеси.

З метою перевірки адреси реєстрації
позивача, судом витребувано необхідну
інформацію з відділу
адресно-довідкової роботи ГУ ДМС
України в Одеській області.

27 травня 2014 року, при ознайомлені із
довідкою ВАДР ГУ ДМС України в Одеській
області встановлено, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 значиться зареєстрованою
за адресою: АДРЕСА_1, що співпадає з
даними зазначеним у позовній заяві.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЦПК України,
суддя відкриває провадження у
цивільній справі не інакше як на
підставі заяви, поданої і
оформленої в порядку, встановленому
цим Кодексом.

Порядок подання та оформлення позовних
заяв встановлений статтями 119, 120 ЦПК
України, якими визначенні вимоги до
форми, змісту позовної заяви та порядку
подання копій позовної заяви та
доданих до неї документів

При ознайомлені з позовною заявою
ОСОБА_1 та додатками до заяви
встановлені підстави для залишення
позову без руху, у зв'язку з
недодержанням вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК
України при його оформлені.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України
позовна заява повинна містити ціну
позову.

За правилами п. п. 2 ч. 1 ст. 80 ЦПК України,
у позовах про визнання права власності
на майно або його витребування, ціна
позову визначається - вартістю майна.

Ціна позову у справах про спадкування
майна визначається виходячи з вартості
відшукуваного майна, що відповідає ст.
29 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30 травня 2008 року «Про
судову практику у справах про
спадкування».

Відбиття в позовній заяві ціни позову
має значення в першу чергу для захисту
прав самого позивача, так як обумовлює
розмір сплати державного мита,
розподіл судових витрат між сторонами
і впливає на можливість порушення
судової діяльності на захист права.

Отже від визначеної ціни позову
залежить і розмір судового збору.

Позивач заявляє вимогу майнового
характеру: про визнання права
власності на нерухоме майно - на ?
частину однокімнатної квартири
АДРЕСА_1.

Як зазначає позивач, ціна позову була
сформована на підставі оцінки вартості
? частини квартири АДРЕСА_1.

До позовної заяви додано документ (без
дати, печатки та підпису) в якому
вказано: «Оценочная (рыночная)
стоимость ? части однокомнатной
квартиры, общей площадью 28,0 кв.м.,
расположенной по адресу: АДРЕСА_1, по
состоянию на дату оценки без учета НДС -
20 % составляет: 96 460 гривен, что по курсу
НБУ на дату оценки 7, 9930 грн. за 1 дол. США
составляет 12 068 дол. США».

Зі змісту вказаного документу
неможливо встановити точну дату його
складання та взагалі його правову
природу.

Разом з цим, за інформацією інтернет
ресурсу finance.ua офіційний курс гривні
встановлений НБУ по відношенню к
долару складав 7, 9930 грн. за 1 дол. США у
період 2010-2011 років.

Отже, ціна позову 96 460 грн. та сплачений
судовий збір в розмірі 965 грн. вочевидь
не відповідають дійсної вартості майна
на час звернення до суду.

Згідно з ч. 2 ст. 80 ЦПК України, якщо
визначена позивачем ціна позову
вочевидь не відповідає дійсній
вартості спірного майна або на момент
пред'явлення позову встановити точну
його ціну неможливо, розмір судового
збору попередньо визначає суд з
наступним стягненням недоплаченого
або з поверненням переплаченого
судового збору відповідно до ціни
позову, встановленої судом при
вирішенні справи.

Позивач не довів наявність перешкод в
визначенні дійсної вартості спірного
майна на час звернення до суду,
сплативши при цьому розмір судового
збору, виходячи з власних міркувань.

На підставі ч. 2 ст. 80 ЦПК України, суд
попередньо визначає вартість спірного
майна в розмірі - 250 000 (двісті п'ятдесят
тисяч) гривень, виходячи з застосування
порівняльного підходу з урахуванням
інформації про продаж або
пропонування до продажу за останні
шість місяців однокімнатних квартир в
багатоповерхових будинках,
розташованих по вул. Ак. Корольова в
Київському районі м. Одеса, відповідно
до п. 5 Порядку проведення оцінки для
цілей оподаткування та нарахування і
сплати інших обов'язкових платежів, які
справляються відповідно до
законодавства, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 231 від 04.03.2013 року.

Ставка судового збору, відповідно до ч.
ч. 1, 2 Закону України «Про судовий збір»,
за подання до суду позовної заяви
майнового характеру встановлена у
розмірі 1 відсоток ціни позову, але не
менше 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 3
розмірів мінімальної заробітної плати
у місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Отже, позивач при зверненні до суду
повинен був сплатити судовий збір у
сумі 2500 (дві тисячі п'ятсот) гривень, а
фактично сплатив 965 (дев'ятсот
шістдесят п'ять) гривень, недоплативши
1535 (тисячу п'ятсот тридцять п'ять)
гривень.

На підставі наведеного суд зобов'язує
позивача доплатити судовий збір та
додати відповідну довідку до позовної
заяви. При підтверджені іншої вартості
спірного майна належними доказами,
позивач зобов'язується оплатити
судовий збір з вимог майнового
характеру у розмірі 1 відсотку ціни
позову, але не більше 3 розмірів
мінімальної заробітної плати станом на
01 січня 2014 року.

Крім того, позивачем заявлено дві
вимоги немайнового характеру, які
відповідно до Закону України «Про
судовий збір» також підлягають оплаті
судовим збором, а саме 0,2 розміру
мінімальної заробітної плати станом на
01 січня 2014 року.

Частиною 1 ст. 120 ЦПК України, позивач
зобов'язується додати до позовної
заяви її копії та копії всіх
документів, що додаються до неї,
відповідно до кількості відповідачів
і третіх осіб. Вимоги ч. 1 ст. 120 ЦПК
України не містять виключень,
застережень та є безумовними. Позивач
на це уваги не звернув, та не надав для
направлення відповідачу копії
квитанції про сплату судового збору.

Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 119 ЦПК України
позовна заява повинна містити зміст
позовних вимог.

В позовній заяві ОСОБА_1 частина вимог
за своїм змістом не є позовними.

Так, на вирішення суду позивачем
поставлене питання про встановлення
двох фактів, що мають юридичне
значення.

По-перше, позивач просить встановити
факт родинних відносин, а саме - що вона
є рідною матір'ю ОСОБА_2; по-друге,
встановити факт належності
правовстановлюючого документу, а саме -
що свідоцтво про право власності на
житло від 16.07.2001 року на квартиру
АДРЕСА_1, видане Управлінням
житлово-комунального господарства
виконкому Одеської міської Ради за
№163091 зареєстровано і записано у
реєстрову книгу за №4-18145,
зареєстрованого в ОМБТІ 12.09.2001 року за
№423 пр. стр. 56 реєстр 3102, належить
ОСОБА_2.

За своїм змістом вищевказані вимоги в
сенсі ст. 16 ЦК України не є позовними.

Згідно із ст. 16 ЦК України, кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: 1) визнання
права; 2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право; 4)
відновлення становища, яке існувало до
порушення; 5) примусове виконання
обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди; 9)
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди; 10) визнання незаконними рішення,
дій чи бездіяльності органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

За загальними правилами, встановленими
статтями 234, 235 ЦПК України, справи про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення суд розглядає в порядку
окремого провадження.

Окреме провадження - це вид непозовного
цивільного судочинства, в порядку
якого розглядаються цивільні справи
про підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав або підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав.

Справи окремого провадження
розглядаються судом з додержанням
загальних правил, встановлених цим
Кодексом, за винятком положень щодо
змагальності та меж судового розгляду.

Діючими процесуальними нормами
встановлена єдина підстава для
розгляду справ про встановлення
фактів, що мають юридичне значення в
порядку позовного провадження
виключно у разі виникнення спору про
право під час розгляду справи.

З позовної заяви ОСОБА_1 не вбачається
оспорювання такого права іншими
особами. Позивач не зазначає обставини,
якими підтверджувалась би наявність
спору про право та невизнання
відповідачем права позивача.

Нормативно-правовим актом, що регулює
питання звернення до місцевого
загального суду є Цивільний
процесуальний кодекс України,
відповідно до ч. 1 ст. 3 якого кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування» № 7
від 30.05.2008 року, якщо виникнення права
на спадкування залежить від доведення
певних фактів, особа може звернутися в
суд із заявою про встановлення цих
фактів, яка, у разі відсутності спору,
розглядається за правилами окремого
провадження. Зокрема, у такому порядку
суди повинні розглядати заяви про
встановлення родинних відносин із
спадкодавцем, проживання з ним однією
сім'єю, постійного проживання разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, прийняття спадщини, яка
відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Отже, встановлення судом факту завжди
має преюдиційне значення для розгляду
в подальшому питання про право
заявника. Заявник після встановлення
факту, що має юридичне значення, має
право звернутися до суду з позовами на
захист свого інтересу в разі
виникнення спору про право з іншими
особами, чи невизнання або порушення
цими особами права заявника.

Позивач не довів, що звернувся до суду в
належному порядку. Тому позивачу
пропонується виконати вимоги п. 5 ч. 2 ст.
119 ЦПК України, шляхом викладення
обставин, якими позивач обґрунтовує
вимоги розглянути цивільну справу в
порядку позовного провадження та
довести, що в даному випадку наявний
спір про право, який властивий для
позовного провадження та
характеризується наявністю сторін з
протилежними юридичними інтересами.

Також позивачу пропонується вирішити
питання щодо залучення до участі у
справі у якості третіх осіб, які не
заявляють самостійні вимоги
державного нотаріуса Третьої Одеської
державної нотаріальної контори
Пінігіна Т.М., Реєстраційну службу
Одеського міського управління юстиції,
Управління житлово-комунального
господарства виконавчого комітету
Одеської міської ради, КП «Бюро
технічної інвентаризації» Одеської
міської ради, Відділ державної
реєстрації актів цивільного стану у
місті Одесі реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції,
Київський РВ УМВС України в Одеській
області оскільки, як вбачається зі
змісту позовної заяви та доданих до неї
документів, рішення суду за вимогами,
заявленими позивачем може вплинути на
їх права та обов'язки.

Відповідно до ч. 4 ст. 119 ЦПК України,
позовна заява повинна відповідати
іншим вимогам, встановленим законом.

Позивач в свою чергу не повідомив суд
про існування рішення Київського
районного суду м. Одеси по справі
520/16386/13-ц, яке стосується того ж
предмету спору, що і у даній цивільній
справі. Наявність зазначено рішення,
якщо воно є чинним, може істотно
вплинути на порядок доказування
обставин справи.

Прецедентна практика Європейського
суду з прав людини виходить з того, що
реалізуючи п.1. ст. 6 Конвенції про
захист прав людини її основоположних
свобод щодо доступності правосуддя та
справедливого судового розгляду, кожна
держава-учасниця цієї Конвенції вправі
встановлювати правила судової
процедури, в тому числі й процесуальні
заборони і обмеження, зміст яких не
допустити судовий процес у безладний
рух.

За положеннями ст. 121 ЦПК України, суддя,
встановивши, що позовну заяву подано
без додержання вимог, викладених у
статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не
сплачено судовий збір, постановляє
ухвалу, в якій зазначаються підстави
залишення заяви без руху, про що
повідомляє позивача і надає йому строк
для усунення недоліків, який не може
перевищувати п'яти днів з дня отримання
позивачем ухвали.

Керуючись ст.ст. 119 - 122 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1
до Одеської міської ради «про
встановлення факту родинних відносин,
факту належності правовстановлюючого
документа, про визнання права
власності на ? частину квартири у
порядку спадкування за законом».

Надати позивачу строк для усунення
недоліків протягом п'яти днів з дня
отримання позивачем ухвали.

Роз'яснити позивачу, якщо позивач
відповідно до ухвали суду у
встановлений строк виконає вимоги,
визначені статтями 119 і 120 ЦПК України
позовна заява буде вважатись поданою в
день первісного її подання до суду.
Інакше заява вважається неподаною і
повертається позивачеві, що не
перешкоджає повторному зверненню до
суду з цим позовом у встановленому
порядку.

Копію ухвали направити позивачу для
виконання.

Ухвала окремому оскарженню не
підлягає.

Суддя
Літвінова