АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________
Справа № 636/3161/13.
Головуючий І інст.: - Слурденко О.І.
Провадження №22-ц/790/1040/14.
Суддя-доповідач: - Кокоша В.В.
Категорія: поділ майна подружжя.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2014 року. Судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - судді: - Кокоші
В.В.,

суддів: - Бобровського В.В.,
Шевченко Н.Ф.,

при секретарі: - Гелашвілі Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на
рішення Чугуївського міського суду
Харківської області від 11 листопада 2013
року по справі за позовом ОСОБА_7 до
ОСОБА_6 - про визнання права власності
на 1/2 частину квартири, визнання права
власності на 1/2 частину автомобіля, як
спільно нажитого майна подружжя,

в с т а
н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_7 звернувся в
суд із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог
зазначав, що з 31 серпня 1996 року по 5
червня 2013 року він перебував у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6

9 липня 2000 року він та ОСОБА_6 за
договором купівлі-продажу придбали
квартиру АДРЕСА_1, яку зареєстрували на
ім'я відповідачки.

Крім того, у 2006 році він та ОСОБА_6
придбали на подружні кошти автомобіль
ВАЗ-2107, державний реєстраційний знак
НОМЕР_1, який зареєстрували в органах
ДАІ на ім'я відповідачки.

Після розірвання їх шлюбу ОСОБА_6
відмовилася добровільно розділити
подружнє майно, що змушує його
звернутися з позовом в суд.

Посилаючись на вказані обставини та
ст. 60, 63, 67, 68 - 71, 72 СК України, ОСОБА_7
просив суд визнати за ним право
власності на 1 /2 частину квартири
АДРЕСА_1; визнати за ним право власності
на 1 /2 частину автомобіля ВАЗ -2107,
державний номерний знак НОМЕР_1.

Відповідачка ОСОБА_6 позов не
визнала.

При цьому посилалася на те, що
спірна квартира придбана на її
особисті кошти, які вона отримала від
продажу належної їй на праві власності
квартири АДРЕСА_2.

Вважала, що автомобіль ВАЗ-2107,
державний реєстраційний знак НОМЕР_1,
придбаний на її особисті кошти, які
вона отримала від продажу належного їй
автомобіля, придбаного до укладання
шлюбу з позивачем.

Рішенням Чугуївського міського суду
Харківської області від 11 листопада 2013
року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на
1/2 частину автомобіля ВАЗ - 2107,
державний номерний знак НОМЕР_1, кузов
НОМЕР_2, зареєстрованого в органах ДАІ
на ім'я ОСОБА_6, як спільно нажитого
майна подружжя.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на
1 /2 частину квартири АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_6 на підставі договору
купівлі-продажу від 9 листопада 2000 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Чугуївського МНО ОСОБА_8 за реєстровим
№3093, як спільно нажитого майна
подружжя.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7
судовий збір у сумі 622 грн. 25 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким відмовити
у задоволенні позову.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов, суд виходив з
того, що спірний автомобіль та квартира
є спільною сумісною власністю
подружжя, оскільки набуті ними в
період шлюбу, а тому за позивачем слід
визнати право власності на 1/2 частину
автомобіля та 1/2 частину квартири.

Такий висновок суду відповідає
нормам матеріального і процесуального
права.

За положеннями ст. 60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Майно, набуте одним із подружжя за
час шлюбу, але за кошти, які належали їй
особисто, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 57 СК
України є особистою приватною
власністю дружини або чоловіка.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу.

Згідно ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором. При вирішенні спору про
поділ майна суд може відступити від
засади рівності часток подружжя за
обставин, що мають істотне значення,
зокрема якщо один із них не дбав про
матеріальне забезпечення сім'ї,
приховав, знищив чи пошкодив спільне
майно, витрачав його на шкоду інтересам
сім'ї. За рішенням суду частка майна
дружини, чоловіка може бути збільшена,
якщо з нею, ним проживають діти, а також
непрацездатні повнолітні син, дочка, за
умови, що розмір аліментів, які вони
одержують, недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 21 грудня 2007 року №11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ майна
подружжя», вирішуючи спори між
подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання. Спільною сумісною власністю
подружжя, що підлягає поділу (статті 60,
69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України),
відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК
України можуть бути будь-які види
майна, за винятком тих, які згідно із
законом не можуть їм належати
(виключені з цивільного обороту),
незалежно від того, на ім'я кого з
подружжя вони були придбані чи внесені
грошовими коштами, якщо інше не
встановлено шлюбним договором чи
законом. Спільною сумісною власністю
подружжя, зокрема, можуть бути:
квартири, жилі й садові будинки;
земельні ділянки та насадження на них,
продуктивна і робоча худоба, засоби
виробництва, транспортні засоби;
грошові кошти, акції та інші цінні
папери, паєнакопичення в
житлово-будівельному,
дачно-будівельному,
гаражно-будівельному кооперативі;
грошові суми та майно, належні подружжю
за іншими зобов'язальними
правовідносинами, тощо. Майно, яке
належало одному з подружжя, може бути
віднесено до спільної сумісної
власності укладеною при реєстрації
шлюбу угодою (шлюбним договором) або
визнано такою власністю судом з тих
підстав, що за час шлюбу його цінність
істотно збільшилася внаслідок
трудових або грошових затрат другого з
подружжя чи їх обох.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_7 та ОСОБА_6 перебували у
зареєстрованому шлюбі з 31 серпня 1996
року по 5 червня 2013 року (а.с.5, 7, 8).

9 листопада 2000 року ОСОБА_6 за
договором купівлі-продажу, посвідченим
приватним нотаріусом Чугуївського МНО
ОСОБА_8 за р. №3093, придбала квартиру
АДРЕСА_1, яку зареєструвала на свої
ім'я в Чугуївському міському бюро
технічної інвентаризації 15 грудня 2000
року (а.с.9).

Крім того, у квітні 2006 року ОСОБА_6 на
підставі довідки-рахунку придбала
автомобіль ВАЗ-2107, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов
НОМЕР_2, який зареєструвала в МРЄВ м.
Чугуїв Харківської області на своє ім'я
(а. с.10, 27).

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Матеріали справи не містять
доказів того, що квартира квартира
АДРЕСА_1 була придбана подружжям на
особисті кошти ОСОБА_6, які вона
отримала 1 листопада 2000 року від
продажу належної їй квартири АДРЕСА_2 в
розмірі 3 486 грн. (а. с. 93).

Крім того, матеріали справи не
містять доказів того, що автомобіль
ВАЗ-2107, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1, був придбаний подружжя на
особисті кошти ОСОБА_6, які вона
отримала від продажу належного їй
автомобіля ВАЗ-2105.

Не надані такі докази відповідачкою
ОСОБА_6 та її представником, і в
судовому засіданні апеляційної
інстанції.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно дійшов висновку
про те, що спірні квартира та
автомобіль є спільною сумісною
власністю подружжя, оскільки вони
придбані ними у період шлюбу й за
подружні кошти, та обґрунтовано визнав
за позивачем право власності на 1 /2
частину спірної квартири та 1 / 2
частину спірного автомобіля.

Вирішуючи спір, суд з'ясував дійсні
обставини справи, перевірив доводи та
заперечення сторін, дослідив надані
сторонами докази, дав їм найдену оцінку
та ухвали законне й обґрунтоване
рішення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6
про те, що спірні квартира та
автомобіль є її особистою власністю,
оскільки вони набуті за кошти, які
належали їй особисто, не можуть бути
прийняті до уваги колегією суддів.

Позивачкою не надано суду належних
та допустимих доказів, які свідчать, що
квартира АДРЕСА_1 та автомобіль ВАЗ-2107,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
набуті за її особисті кошти.

Інші доводи апеляційної скарги
ОСОБА_6, не є суттєвими та висновків
суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст. ст. 308, 313, п. 1 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319
ЦПК України, судова колегія,

у х
в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 -
відхилити.

Рішення Чугуївського міського суду
Харківської області від 11 листопада 2013
року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: