Справа № 209/3732/13-ц
Провадження № 2/209/409/14
19 травня 2014 року Дніпровський
районний суд м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області
головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпродзержинську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у користуванні власністю
шляхом зняття з реєстрації, -
Відповідач у судове засідання не
з'явився, заперечень проти позову або
заяви про розгляд справи за його
відсутності до судового розгляду
справи від нього не надійшло.
ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2, в якому просить суд
усунути перешкоди у користуванні
власністю шляхом зняття з
реєстраційного обліку відповідача. В
обґрунтування позову позивач
посилається на те, що вона перебувала з
відповідачем у зареєстрованому шлюбі,
від якого вони двох дітей: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. 15
травня 2013 року шлюб між нею та
відповідачем розірвано. 22 березня 2013
відповідач подарував своїм дітям
квартиру, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, в рівних частках. З грудня 2012
року відповідач в зазначеній квартирі
не проживає, комунальні платежі не
сплачує, не отримує кореспонденцію,
особисті речі та документи
відповідача в квартирі відсутні, але
продовжує бути зареєстрованим в
спірній квартирі. Вона, позивач,
самостійно виконує всі обов'язки по
утриманню зазначеної квартири. Вона,
позивач, як законний представник своїх
малолітніх дітей, які є власниками
квартири, просить суд усунути
перешкоди в користуванні квартирою, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом
зняття відповідача з реєстраційного
Позивач ОСОБА_1 до судового розгляду
справи надала суду заяву з клопотанням
про розгляд справи за її відсутності
позовні вимоги по суті та за
обставинами справи підтримала в
повному обсязі, просить позов
задовольнити, і у випадку неявки
відповідача - згодна на розгляд справи
за його відсутності на підставі
наданих доказів та ухвалення заочного
рішення. Позивачу роз'яснений порядок
перегляду заочного рішення за заявою
відповідача.

Суд вважає за можливе розглянути
справу за відсутності позивача
відповідно до вимог ст. 158 ч.2 ЦПК
України, згідно якої особа, яка бере
участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 повторно в судове
засідання не з'явився, про час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином: смс повідомленнями,
які направлялися відповідачу на номер
телефону НОМЕР_1 та доставлені
відповідачу, про причини своєї неявки
відповідач суд не повідомив, заяви про
розгляд справи за його відсутності
суду не надав. В зв'язку з тим, що суд не
має відомостей про причину неявки
відповідача, який був повідомлений
належним чином, і який про причини
своєї неявки суд не повідомив, заяву
про розгляд справи за його
відсутності суду не надав, суд
відповідно до ст. 169 ч.4 ЦПК України
вирішує справу на підставі наявних у
ній даних чи доказів (постановляє
заочне рішення), так як вважає, що є
достатньо матеріалів про права та
відносини сторін, і потреба дачі
особистих пояснень відповідачем
відсутня.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або зазначені ним
причини визнані неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі даних чи доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.

В зв'язку з тим, що позивач не заперечує
проти розгляду справи по суті у
відсутність відповідача, суд, з її
згоди, ухвалює рішення при заочному
розгляді справи, що відповідає
положенням ст. 224 ЦПК України. Позивачу
роз'яснений порядок перегляд заочного
рішення за заявою відповідача.

Судом досліджені письмові докази по
справі:

- копія паспорту та копія довідки
про присвоєння ідентифікаційного
номеру відповідача ОСОБА_2(а.с.5-6), якими
підтверджується його особа
громадянина України, факт реєстрації в
квартирі, розташованій за адресою:
АДРЕСА_1 та ідентифікаційний номер,
присвоєний відповідачу, як платнику
податків;

- витяги з Державного реєстру прав
на нерухоме майно (а.с.7-8), згідно яких
підтверджується реєстрація права
власності на квартиру за адресою:
АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 та ОСОБА_4

- рішення Дніпровського районного
суду м. Дніпродзержинська від 15 травня
2013 року (а.с.9), яким підтверджується
факт розірвання шлюбу між позивачем та
відповідачем та факт припинення
сімейно-шлюбних відносин між
сторонами в грудні 2012 року;

- договір дарування нерухомого
майна (а.с.10), яким підтверджується факт
укладення 22 березня 2013 року
нотаріально посвідченого договору
дарування між ОСОБА_2, який
зареєстрований в АДРЕСА_1, як
дарувальником та ОСОБА_3 та ОСОБА_4, від
імені яких діяла законний представник
мати - ОСОБА_1, як обдарованими;

- копія паспорту позивача (а.с. 11),
якою підтверджується її особа
громадянки України.

Вивчивши письмові докази та матеріали
справи, з'ясувавши обставини справи та
дослідивши їх доказами, суд вважає, що
позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

У судовому засіданні судом встановлені
наступні обставини та відповідні до
них правовідносини.

Судом встановлено, ОСОБА_1 та ОСОБА_2
з 22 листопада 2002 року по 15 травня 2013
року перебували у зареєстрованому
шлюбі, від якого мають двох малолітніх
дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується
рішенням Дніпровського районного суду
м. Дніпродзержинська від 15 травня 2013
року, ухваленим у цивільній справі №
209/1445/13-ц, провадження № 2/209/728/13 за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що 22 березня 2013 року
між відповідачем, як дарувальником, та
його малолітніми дітьми ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, від імені яких діяла як
законний представник, їх мати ОСОБА_1,
як обдарованими, був укладений договір
дарування, відповідно до якого
відповідач подарував двом своїм
донькам у рівних частках квартиру,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 10).

22 березня 2013 року право спільної
часткової власності на зазначену
квартиру за малолітніми ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 зареєстровано в державному
реєстрі прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності ( а.с. 7,8).

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Дніпродзержинська від 15 травня 2013
року встановлений факт припинення
сімейно-шлюбних відносин між сторонами
у справі в грудні 2012 року. І саме з цього
часу відповідач в спірній квартирі не
проживає, а з 22 березня 2013 року не є її
власником, але до теперішнього часу
значиться зареєстрованим у зазначеній
квартирі й в добровільному порядку
після залишення квартири і після її
дарування не знявся з реєстраційного
обліку, що порушує права малолітніх
власників квартири.

Суд вважає, що позивач, як законний
представник своїх малолітніх дітей,
які після розірвання шлюбу з
відповідачем у справі залишилися на
вихованні матері, правомірно
звернулася до суду з цим позовом про
захист права власності своїх
малолітніх дітей, оскільки за законом
вона, як мати, повинна представляти в
повному обсязі інтереси своїх дітей і
вчиняти від їх імені та в їх інтересах
усі правочини, які спрямовані на
здійснення особистих немайнових прав.

Таким чином, суд на підставі наданих
позивачем і досліджених судом доказів,
встановив, що відповідач ОСОБА_2 за
місцем своєї реєстрації не проживає з
грудня 2012 року, права власності на
спірну квартиру немає, єдиними
власниками квартири по АДРЕСА_1 є діти
позивача, права яких порушуються
реєстрацією відповідача в зазначеній
квартирі, оскільки існують перешкоди у
володінні, користуванні та
розпорядженні власністю.

.І тому позивач дійсно має можливість
захистити права своїх малолітніх
дітей, тільки в судовому порядку
шляхом зняття відповідача з
реєстраційного обліку по квартирі.

Суд вважає встановленим наявність
фактів, якими обґрунтовуються вимоги
позивача, з таких мотивів.

Відповідно до ст.177 СК України батьки
управляють майном, належним малолітній
дитині, без спеціального на те
повноваження. Батьки зобов'язані дбати
про збереження та використання майна
дитини в її інтересах.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується та
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Відповідно до ст. 386 ЦК України
власник, який має припущення щодо
порушення свого права власності іншою
особою, може звернутися до суду з
вимогою про здійснення певних дій для
попередження такого порушення. Власник
майна має право вимагати усунення
перешкод в здійсненні їм права
користування і розпорядження своїм
майном (ст. 391ЦК України).

Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем
проживання фізичної особи є житловий
будинок, квартира, інше приміщення,
придатне для проживання в ньому
(гуртожиток, готель тощо), у
відповідному населеному пункті, в
якому фізична особа проживає постійно,
переважно або тимчасово.

Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону
України „Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні", реєстрація - це внесення
відомостей до паспортного документа
про місце проживання або місце
перебування із зазначенням адреси
житла особи та внесення цих даних до
реєстраційного обліку відповідного
органу спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади з
питань реєстрації. Тобто правовою
підставою для перебування на
реєстраційному обліку є проживання чи
перебування в житлі за певною адресою.

Згідно зі ст. 6 Закону України „Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні" громадянин
України, а також іноземець чи особа без
громадянства, які перебувають в
Україні на законних підставах,
зобов'язані протягом десяти днів після
прибуття до нового місця проживання
зареєструвати місце проживання.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.

Згідно ст. 41 Конституції України ніхто
не може бути протиправно позбавлений
права власності, яке є непорушним.
Ніхто не може бути примусово
позбавлений житла інакше як на
підставі закону за рішенням суду.

Згідно т. 150 ЖК України громадяни, які
мають у приватній власності будинок,
квартиру, користуються ними для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей, і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд.

На підставі вищевикладеного, суд
дійшов до висновку, що права
малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повинні
бути захищені шляхом зняття
відповідача ОСОБА_2 з реєстраційного
обліку по квартирі, розташованій за
адресою: АДРЕСА_1

Керуючись ст. 41Конституції України,
Законом України „Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні", ст.ст. 29, 317, 319, 386,
391 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст. ст.
ст.8, 10, 57, 59, 60, 88, ст.158 ч.2, 208, 209, 212-215, 218
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод в користуванні власністю
шляхом зняття з реєстрації -
задовольнити.

Усунути малолітнім ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
перешкоди в користуванні власністю -
квартирою, розташованою за адресою:
АДРЕСА_1, шляхом зняття Дніпровським
районним відділом у місті
Дніпродзержинську ГУ ДМС України у
Дніпропетровській області ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_4, з реєстраційного обліку
по квартирі, розташованій за адресою:
АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено шляхом
подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через суд першої інстанції
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя
А.Б. Ковальова