У Х В А ЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Червинської
М.Є.,

Лесько А.О., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
державної судноплавної компанії
«Чорноморське морське пароплавство»
про витребування майна з чужого
незаконного володіння, зобов'язання
передати приміщення готельного
комплексу та не чинити перешкоди у
користуванні приміщенням, за
касаційною скаргою державної
судноплавної компанії «Чорноморське
морське пароплавство» на рішення
Любашівського районного суду Одеської
області від 25 квітня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
19 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вказаним позовом, посилаючись на
те, що згідно свідоцтва про право
власності, виданого виконавчим
комітетом Любашівської селищної ради 5
липня 2002 року, є власником готельного
комплексу, розташованого по АДРЕСА_1.
Оскільки відповідачі перешкоджають
користуватися готельним комплексом,
тому просив суд витребувати з чужого
незаконного володіння відповідачів
готельний комплекс, зобов'язати їх
передати приміщення готельного
комплексу та не перешкоджати у
користуванні цим приміщенням, стягнути
судові витрати у солідарному порядку.

Рішенням Любашівського районного суду
Одеської області від 25 квітня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
19 грудня 2013 року, позов
задоволено частково. Витребувано з
незаконного володіння державної
судноплавної компанії «Чорноморське
морське пароплавство» приміщення
готельного комплексу, розташованого по
АДРЕСА_1; зобов'язано державну
судноплавну компанію «Чорноморське
морське пароплавство» передати ОСОБА_3
приміщення готельного комплексу;
зобов'язано ОСОБА_4 та державну
судноплавну компанію «Чорноморське
морське пароплавство» не чинити
перешкод ОСОБА_3 у користуванні
приміщенням готельного комплексу;
стягнуто з відповідачів на користь
ОСОБА_3 судові витрати. У частині
позовних вимог до ОСОБА_4 про
витребування з чужого незаконного
володіння приміщення готельного
комплексу та зобов'язання передати
приміщення відмовлено.

У касаційній скарзі державна
судноплавна компанія «Чорноморське
морське пароплавство», посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й суд апеляційної інстанції,
виходив із того, що позивач надав
належні докази, що підтверджують його
право власності на спірне нерухоме
майно, тому вправі вимагати
витребування належного йому майна з
чужого незаконного володіння та
усунення перешкод у користуванні
майном.

Такі висновки судів відповідають
вимогам закону та ґрунтуються на
матеріалах справи.

Судом установлено, що на підставі
рішення виконавчого комітету
Любашівської селищної ради від 03 липня
2002 року № 175 видано свідоцтво про право
приватної власності ОСОБА_3 на
готельний комплекс, розташований у
АДРЕСА_1. Право власності на нерухоме
майно зареєстровано бюро технічної
інвентаризації 5 липня 2002 року (а. с. 6).

Згідно виготовленої Любашівським
районним бюро технічної
інвентаризації 20 червня 2002 року на
замовлення ОСОБА_3 технічної
документації готельний комплекс, що
знаходиться по АДРЕСА_1, складається з
літ. «А» - готелю, літ. «а», «а-1»
прибудови, має два поверхи, площа по
першому поверху становить 321,4 кв.м, по
другому поверху 342,6 кв.м, а всього площа
становить 664,0 кв.м (а. с. 225- 233).

Рішенням Любашівської селищної ради
від 23 липня 2002 року
№ 57-ХХІУ за результатами розгляду
заяви ОСОБА_3 за готельним комплексом
по АДРЕСА_1 закріплено земельну ділянку
площею 1 260 кв.м (а. с. 235).

Рішенням Любашівської селищної ради
від 11 березня 2011 року №
221-У1 ОСОБА_3 надано дозвіл на
виготовлення проекту землеустрою на
земельну ділянку загальною площею 0,1260
га по АДРЕСА_1 для розміщення
готельного комплексу на умовах
довгострокової оренди терміном на 10
років, на виконання якого ОСОБА_3
замовлено, а ПП «Мередіан» виготовлено
проект землеустрою щодо відведення
ОСОБА_3 вказаної земельної
ділянки (а. с. 236-248).

Рішенням Любашівського районного суду
Одеської області від 10 травня 2011 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
16 вересня 2011 року, позов ОСОБА_3
до ОСОБА_4, за участю третьої особи - ДСК
«Чорноморське морське пароплавство»
про виселення із готельного комплексу
задоволено. Виселено ОСОБА_4 з
готельного комплексу, що знаходиться
по АДРЕСА_1 (а. с. 8-11).

Згідно з ст. 387 ЦК України власник має
право витребувати своє майно від особи,
яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

За таких обставин суди, посилаючись на
зазначені норми матеріального права та
надані позивачем докази, дійшли
вірного висновку про наявність
правових підстав для часткового
задоволення позову.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Крім того, згідно з ст. ст. 58, 59 ЦПК
України дані докази мають бути
належними та допустимими.

Як роз'яснено у п. 23 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про судову практику в справах
про захист права власності та інших
речових прав» від 07 лютого 2014
року № 5, факт знаходження майна на
балансі особи сам по собі не є доказом
права власності чи законного
володіння. За таких обставин суди вірно
не взяли до уваги доводи відповідача
про перебування спірного майна на його
балансі, оскільки будь-яких інших
доказів на підтвердження права
власності державна судноплавна
компанія «Чорноморське морське
пароплавство» не надала.

Доводи касаційної скарги належними
доказами не підтверджені та
спростовуються наданими позивачем
доказами та матеріалами справи.

Судові рішення у справі ухвалені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, доводами
касаційної скарги не спростовані, тому
підстав для їх зміни чи скасування не
має.

Керуючись ст. ст. 333, 337, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державної
судноплавної компанії «Чорноморське
морське пароплавство» відхилити.

Рішення Любашівського районного суду
Одеської області від 25 квітня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Одеської області від 19 грудня 2013 року,
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

М.Є. Червинська

В.А. Черненко