АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 609/1524/13-цГоловуючий у 1-й
інстанції Ковтунович О.В. Провадження
№ 22-ц/789/159/14 Доповідач - Кузьма
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 р. колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Кузьми Р.М.

суддів - Жолудько Л. Д., Костіва О. З.,

при секретарі - Ханенко Т.І.

з участю ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Шумського районного суду
від 13 грудня 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення коштів, посилаючись на те, що
рішенням Шумського районного суду від
24.12.2002 року стягнуто із ОСОБА_2 в користь
позивача 47 983 грн. 50 коп. по договору
позики від 20.09.2001 року та судові витрати
в сумі 478 грн. 80 коп. Відповідно до
довідки № 362 від 15.10.2013 року, виданої
начальником відділу ДВС Шумського
райуправління юстиції Тернопільської
області, на виконанні у відділі
знаходиться виконавчий лист №2-501 від
20.03.2003 року Шумського райсуду про
стягнення з ОСОБА_2 боргу по договору
позики в сумі 47 983, 5 грн. Станом на 14.10.2013
року по даному виконавчому документу
залишок боргу становить 47 098, 3 грн., а
стягнуто тільки 885,2 грн. згідно
платіжного доручення №166 від 27.04.2010
року. Таким чином позивач просив суд
позов задовольнити, стягнути з
відповідача борг по договору позики 72
767,25 грн. і три відсотки річних від суми
боргу 1412,95 грн. та судові витрати.

Рішенням Шумського районного суду від
13 грудня 2013 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 72
767,25 грн. і три відсотки річних від суми
боргу 1412,95 грн. та 741,80 грн. судового
збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати і закрити
провадження у справі, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права та неналежну
оцінку доказів, які мають значення для
справи.

Зокрема, апелянт зазначає, що суд
безпідставно не прийняв до уваги те, що
відносно ОСОБА_1 порушена кримінальна
справа за ч.2 ст. 189 КК України, яка
пізніше перекваліфікована за ч. 1 ст. 355
КК України і в подальшому закрита за ст.
49 КК України у зв'язку з закінченням
строків давності. Однак ОСОБА_1
визнаний у вчиненні злочинних дій
відносно відповідача, а індексація
боргу по якій винесено оскаржуване
рішення суду нарахована на борг по
позиці від 2001 року, тобто по тому боргу
який ОСОБА_1 застосовуючи до нього
фізичний і моральний тиск, в результаті
чого він написав боргові розписки.

Апелянт ОСОБА_2 належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи в судове засідання не з'явився
без поважних причин.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
апеляційної скарги не визнав, вважаючи
рішення суду законним та обґрунтованим

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення позивача,
ознайомившись з матеріалами справи,
доводами апеляційної скарги в її межах,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга до задоволення не підлягає,
виходячи із наступних мотивів.

Згідно ст. 308 ЦПК України - апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення суду першої інстанції
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

В силу вимог ст. 11, 10, 60 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини на які посилається як на
підставу своїх вимог та заперечень.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив із того, що
відповідач не виконав взятих договором
на себе зобов'язань, чим порушив права
позичальника.

З таким висновком суду слід погодитись,
оскільки він відповідає вимогам закону
та ґрунтується на матеріалах справи.

Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Судом встановлено, що згідно рішення
Шумського районного суду від 24.12.2002
року, яке вступило в законну силу,
стягнено із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 47983
грн. 50 коп. по договору позики від 20.09.2001
року та судові витрати в сумі 478 грн. 80
коп.

Відповідно до довідки № 362 від 15.10.2013
року виданої відділом ДВС Шумського
райуправління юстиції Тернопільської
області, на виконанні знаходиться
виконавчий лист № 2-501 від 20.03.2003 року
Шумського райсуду про стягнення з
ОСОБА_2 боргу по договору позики в сумі
47983,50 грн. на користь ОСОБА_1

Станом на 14.10.2013 року по даному
виконавчому документу залишок боргу
становить 47098,30 грн. Частково стягнуто
885,20 грн. згідно платіжного доручення №
166 від 27.04.2010 року

Як вбачається із висновку експертного
дослідження № 56/48/13-22 від 24.10.2013 року
індексація боргу ОСОБА_2 по договору
позики на користь ОСОБА_1 складає 72767,25
грн. Сума 3% річних від суми боргу-1412,95
грн. (а.с 9-10).

Безпідставним є посилання апелянта в
апеляційній скарзі, що відносно ОСОБА_1
порушена кримінальна справа за ч.2 ст. 189
КК України, яка пізніше
перекваліфікована за ч. 1 ст. 355 КК
України і в подальшому закрита за ст. 49
КК України у зв'язку з закінченням
строків давності, оскільки цей факт не
має значення даної справи.

Виходячи з вищенаведеного, суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
переконання, що між сторонами має місце
зобов'язання за договором позики, яке
не виконується належним чином, а тому
вірно стягнув з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1
заборговані кошти.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому підстав
для її задоволення немає.

Таким чином, колегія суддів прийшла до
висновку, що рішення суду є законним та
обґрунтованим, ухвалене з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, а тому підстав для його
скасування з мотивів, викладених в
апеляційній скарзі, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Шумського районного суду від 13
грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Р.М. Кузьма