№142/2109/13-ц
28.05.2014 року
Піщанський районний суд Вінницької
головуючого судді Гринишиної А.А.,
секретаря Курасевич В.В.,
представника відповідача Роя В.Л.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Піщанка в приміщенні
суду справу за позовом ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
комерційного банку "Приватбанк", третіх
осіб, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача ОСОБА_3, приватного
нотаріуса ОСОБА_4, про визнання
недійсними кредитного договору № VIGWGL
іпотеки квартири АДРЕСА_1 від 20 травня
2008 року як вчинених під впливом
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про
визнання недійсними кредитного
року, та договору іпотеки нерухомого
майна - квартири АДРЕСА_1, загальною
площею 44,7 м. кв. від 20 травня 2008 року, які
укладені між ПАТ КБ «Приватбанк» та
позивачем через вчинення їх під
В обґрунтування позовних вимог позивач
ОСОБА_1 зазначила, що 20 травня 2008 року
керівник Піщанського відділення (на
час укладення договору) ВАТ КБ
«Приватбанк» ОСОБА_3 уклала з ВАТ КБ
«Приватбанк» від імені ОСОБА_1
змусила підписати позивача,
погрожуючи, у випадку відмови,
негараздами по роботі, які обов'язково
призведуть до звільнення.Відповідно до
даного договору ОСОБА_3 отримала кредит
15,84 % за користування кредитом, зі
строком повернення до 20 травня 2023 року.
В забезпечення виконання зобов'язання
за вказаним кредитним договором
ОСОБА_3 змусила позивача підписати
травня 2008 року, згідно якого позивач
передала в іпотеку належну їй квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 44,7 м. кв.
Вироком Піщанського районного суду від
30 травня 2012 року в кримінальній справі
№ 219/356/12, який набув законної сили,
ОСОБА_3 засуджено до 5 років позбавлення
волі з позбавленням права займати
керівні посади строком на 3 роки, зі
звільненням від відбування покарання з
іспитовим строком 3 роки. Вказаним
вироком встановлено, що ОСОБА_3саме
умисно, з корисливих мотивів,
використала своє службове становище
всупереч інтересам служби,
використавши залежного від неї за
підлеглістю працівника - менеджера
відділення банку ОСОБА_1, і від її імені
20 травня 2008 р. оформила кредитний
договір № VIGWGL на суму 12500 доларів
США, а в забезпечення повернення
кредиту - договір іпотеки належної
ОСОБА_1 квартири. В це же день вона
оформила касовий ордер № 116 і вказані
кредитний договір та касовий ордер в
приміщенні Піщанського відділення ПАТ
КБ «Приватбанк», змусила підписати
ОСОБА_1, після чого надала дані
документи у Крижопільське відділення
ПАТ КБ «Приватбанк» і, таким чином,
шляхом обману та зловживання довірою
одержала кредит в сумі 12500 доларів США і
використала вказані кредитні кошти на
свої особисті цілі. Свою вину в
інкримінованих злочинах ОСОБА_3
визнала повністю.

Позивач зазначив, що вважає, що
вказаний кредитний договір підлягає
визнанню недійсним як такий, що
вчинений під впливом насильства, за
наступних підстав. Відповідно ч. 4 ст. 61
Цивільного процесуального кодексу
України, вирок у кримінальній справі,
що набрав законної сили, обов'язковий
для суду, що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено вирок або
постанову суду, з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Те, що відносно неї, ОСОБА_1, було
застосовано насилля у формі
психологічного тиску , встановлено
вироком суду від 30 травня 2012 року в
кримінальній справі № 219/356/12, який
набув законної сили. П.21 Постанови
пленуму Верховного Суду України від
06.11.2009 р. N 9 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», зазначає
позивач, насильницькі дії можуть
вчинятись як стороною правочину, так і
іншою особою. Крім того, вироком чітко
встановлено, що діями засудженої
завдана матеріальна шкода ПАТ КБ
«Приватбанк» в розмірі 63125,00 грн.

Таким чином, кредитний договір № VIGWGL
та договір іпотеки від 20 травня
2008 року, укладені від імені позивача, не
відповідають вимогам, встановленим п. 2
ст. 203 Цивільного кодексу України, тому,
відповідно ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу
України, вказані договори мають бути
визнані недійсними.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі, наполягала на їх задоволенні,
просила суд визнати недійсним
кредитний договір № VIGWGL та
договір іпотеки від 20 травня 2008 року у
зв'язку з тим, що їх було укладено під
психологічним тиском керівника
Піщанського відділення (на час
укладення договору) ВАТ КБ «Приват
Банк» ОСОБА_3, яка, отримані від
незаконного оформлення кредиту кошти
на суму 12500 доларів США використала у
власних потребах.Позивач заперечила
факт особистого отримання коштів за
кредитом в Крижопільскому відділенні
ПАТ КБ "Приватбанк", наполягаючи на
тому, що вказані кошти отримала на руки
ОСОБА_3

Представник відповідача Рой В.Л. в
судовому засіданні позовних вимог не
визнав та зазначив, що ОСОБА_1,
оформляючи в банку кредитний договір
та договір іпотеки, підтвердила свою
згоду на те, що між сторонами виникли
правовідносини в сфері договірних
зобов'язань, а саме з договору кредиту,
що регулюються відповідними нормами
Цивільного Кодексу України.Укладені
оспорювані договори повністю
відповідають вимогам цивільного
законодавства та внутрішній волі
сторін, в іншому разі ОСОБА_1,
відчуваючи насилля чи тиск з боку свого
безпосереднього керівника у
відділенні банку ОСОБА_3 на час
укладення договорів та побоюючись
свого звільнення з роботи, повинна була
б заявити про протиправність дій
ОСОБА_3 після звільнення її з роботи з
банку в 2010 році службі безпеки банку,
правоохоронним органам чи до суду, в
нішому разі даний позов є способом
уникнення відповідальності за
кредитними правовідносинами.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача ОСОБА_3 в судове засідання
не з"явилась, про час та місце розгляду
справи повідомлена належним чином;
сторони не заперечили можливість
розгляду справи в її відсутність.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача приватний нотаріус ОСОБА_4
в судове засідання не з"явилась,
просила розглянути справу без її
участі, надала суду письмові пояснення,
в яких зазначила, що 20 травня 2008 року
нею було посвідчено договір іпотеки
квартири АДРЕСА_1, який було укладено
між ОСОБА_1 та керуючим Ямпільським
відділенням ПАТ
"Приватбанк".Посвідчення договору
відбувалось в приміщенні нотаріальної
контори. Договір іпотеки оформлявся за
наявності всіх необхідних документів,
в тому числі кредитного договору від 20
травня 2008 року та правовстановлюючих
документів на квартиру, які надані були
ОСОБА_1Договір іпотеки підписали
сторони в її, нотаріуса, присутності.
Порушень при посвідченні договору
іпотеки допущено не було. Сторони не
заперечили можливість розгляду справи
без участі приватного нотаріуса
ОСОБА_4, оскільки наявні її письмові
пояснення в справі.

Заслухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, оцінивши
представлені сторонами докази, суд
вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1
до публічного акціонерного товариства
комерційного банку "Приватбанк" про
визнання недійсними кредитного
договору № VIGWGL від 20 травня 2008
року та договору іпотеки квартири
АДРЕСА_1 від 20 травня 2008 року як
вчинених під впливом насильства
необхідно відмовити з огляду на
наступне.

Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд
розглядає справу не інакше як за заявою
осіб, в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів,
тобто кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Судом встановлено, що 20 травня 2008 року
ОСОБА_1 особисто уклала кредитний
договір № VIGWGL з ПАТ КБ "
Приватбанк", за яким отримала кредит в
розмірі 12754,75 доларів США зі сплатою 15,84
% за користування кредитом, зі строком
повернення до 20 травня 2023 року. В
забезпечення виконання зобов'язання за
вказаним кредитним договором позивач
також уклала з банком договір іпотеки
№ VIGWGL від 20 травня 2008 року, згідно
якого позивач передала в іпотеку
належну їй квартиру АДРЕСА_1, загальною
площею 44,7 м. кв.

Вироком Піщанського районного суду від
30 травня 2012 року в кримінальній справі
№ 219/356/12, який набув законної сили,
ОСОБА_3, колишню керуючу Піщанським
відділенням ПАТ КБ "Приватбанк",
засуджено за ст.ст.364 ч.ч.1,2, 365 ч.1, 366 ч.1,2,
200 ч.2, 191 ч.ч.2, 3 КК до 5 років позбавлення
волі з позбавленням права займати
керівні посади строком на 3 роки, зі
звільненням від відбування покарання з
іспитовим строком 3 роки. За даним
вироком встановлено, що ОСОБА_3 умисно,
з корисливих мотивів, використала своє
службове становище всупереч інтересам
служби, використавши залежного від неї
за підлеглістю працівника - менеджера
відділення банку ОСОБА_1, і від її імені
20 травня 2008 р. оформила кредитний
договір № VIGWGL на суму 12500 доларів
США, а в забезпечення повернення
кредиту - договір іпотеки належної
ОСОБА_1 квартири. В це же день вона
оформила касовий ордер № 116 і вказані
кредитний договір та касовий ордер в
приміщенні Піщанського відділення ПАТ
КБ «Приватбанк», змусила підписати
ОСОБА_1, після чого надала дані
документи у Крижопільське відділення
ПАТ КБ «Приватбанк» і, таким чином,
шляхом обману та зловживання довірою
одержала кредит в сумі 12500 доларів США і
використала вказані кредитні кошти на
особисті цілі, проте своєчасно
розрахунки про кредиту не проводила,
внаслідок чого спричинила ПАТ КБ
"Приватбанк" істотну шкоду на суму 63125
грн.При цьому, ОСОБА_1 в даній
кримінальній справі потерпілою
визнана не була, була лише свідком.
Інший свідок по справі ОСОБА_5, керівник
Крижопільського відділення Вінницької
філії ПАТ КБ "Приватбанк", дав показання
про те, що йому стало відомо, що в 2010
році працівниця Піщанського
відділенння банку ОСОБА_1 20 травня 2008
року одержала в Крижопільському
відділенні банку кредит в сумі 12500
доларів США, але не для себе, а для
ОСОБА_3, яка кредит не погашала.

Рішенням (заочним) Піщанського
районного суду Вінницької області від
17 травня 2013 року у справі № 219/2139/12, яке
на час прийняття рішення в даній справі
набрало законної сили та звернуто до
примусового виконання, задоволено
позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" до
ОСОБА_1про звернення стягнення, в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № VIGWGL від 20
травня 2008 року в розмірі 29557,16 доларів
США ( 236 161,71 грн.) звернуто стягнення на
предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1
шляхом її продажу на підставі договору
іпотеки від 20 травня 2008 року.
Постановляючи дане рішення, суд взяв до
уваги пояснення представника ОСОБА_1
ОСОБА_6 про наявність вироку
Піщанського районного суду від 30
травня 2012 року в кримінальній справі №
219/356/12 та його зміст, який наведено вище,
встановивши, що саме між ОСОБА_1 та
банком було укладено спірні договори
кредиту та іпотеки.Дані договори, як
встановлено судом, відповідають
вимогам цивільного законодавства, а
саме ст.ст.6, 611, 625, 626, 627, 1054 ЦК, Закону
України " Про іпотеку", відповідають
волі сторін та їх внутрішньому
волевиявленню.Крім того, судом
допитано свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та
взято до уваги як доказ їх пояснення
про те, що ОСОБА_7, працюючи фінансовим
менеджером Крижопільського відділення
ПАТ КБ "Приватбанк", 20 травня 2008 року на
підставі наданого її кредитного
договору набрала та видала касовий
ордер на ім"я ОСОБА_1 на видачу
відділенням банку кредиту в сумі 12500
доларів США, а ОСОБА_8, працюючи на
посаді касира-операціоніста
Крижопільського відділення ПАТ КБ
"Приватбанк", пам"ятає, що в період 2002-2010
років до відділення приїзджала ОСОБА_1
та ОСОБА_3 та оформляли кредит в сумі 12500
доларів США.

Перелічені обставини оформлення та
отримання кредиту 20 травня 2008 року
позивачем ОСОБА_1 знайшли своє
підтвердження і в інших доказах,
досліджених судом за клопотанням
сторін, матеріалах кримінальної справи
за обвинуваченням ОСОБА_3, копії з яких
долучено до даної справи : заявою
ОСОБА_1 від 18 березня 2010 року,
поясненнями ОСОБА_3 від 11 лютого 2011
року, поясненнями ОСОБА_1 від 11 лютого
2011 року, матеріалами службового
розслідування по ПАТ КБ "Приватбанк" на
а.с.215-217, поясненнями ОСОБА_8 на а.с.218,
поясненнями ОСОБА_7 на а.с.219,
поясненнями ОСОБА_3 на а.с.220-224,
поясненнями ОСОБА_1 на а.с.225-228,
висновком служби безпеки банку на
а.с.230-233, розпискою ОСОБА_3 на а.с.234, 235,
постановою про відмову в порушенні
кримінальної справи на а.с.242, 243.

Згідно ст.55 Закону України "Про банки і
банківську діяльність" , відносини
банку з клієнтом регулюються
законодавством України,
нормативно-правовими актами
Національного банку України та угодами
(договором) між клієнтом та банком.

За ст.627 ЦК, відповідно до ст.6 цього
Кодексу сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Як зазначив Верховний Суд України в
Узагальненні практики розгляду судами
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними від 24 листопада
2008 року, правочин - правомірна, тобто не
заборонена законом, вольова дія
суб"єкта цивільних правовідносин, що
спрямована на встановлення, зміну чи
припинення цивільних прав та обо"язків.
Презумпція правомірності правочину
закріплена в ст.204 ЦК та може бути
спростована насамперед нормою закону,
яка містить відповідно заборону.Такою
нормою закону, яка може спростувати
правомірність правочину, в контексті
даних спірних правовідносин може бути
ст. 231 ЦК, яка регулює правові наслідки
правочину, який вчинено під впливом
насильства, серед яких визнання такого
правочину недійсним.

Недійсність правочину, йдеться у
вказаному Узагальненні, виникає через
те, що дія схожа на правочин, але за
своєю суттю не відповідає його
характеристикам. Розглядаючи спір про
недійсність правочину, суд має
перевірити наявність дефектів його
елементів по змісту правочину, по
формі, по суб"єктному складу, по
дефектах його волі - невідповідності
волі та волевиявлення.Заявлений
предмет даного позову вимагає від суду
під час розгляду спору перевірки
правочинів ( дозволяється розуміння
угоди, договору), укладених між ОСОБА_1
та ПАТ КБ "Приватбанк" по кредиту та
іпотеці 20 травня 2008 року, на предмет
дефекту волі його сторін, оскільки про
наявність інших дефектів даних
договорів позивачем не заявлено та не
оспорено.

Невідповідність між волею та
волевиявленням особи при вчиненні
правочину має правові наслідки.У
правочині зовнішнє волевиявлення
особи має відповідати його внутрішній
волі.Вона має бути спрямована на
досягнення відповідного юридичного
наслідку, тому судом беруться до уваги
тільки ті фактичні дії особи, які
призводять безпосередньо до
виникнення, зміни чи припинення
цивільних прав та
обов"язків.Відповідно до ст. 231 ч.1 ЦК,
правочин, вчинений особою проти її
справжньої волі внаслідок
застосування до неї фізичного чи
психічного тиску з боку другої сторони
або з боку іншої особи, визнається
судом недійсним.Заявлені вимоги можуть
бути задоволені, якщо доведені факти
насильства, погрози.

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму ВСУ
від 6 листопада 2009 року №9 "Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними", при
вирішенні спорів про визнання
недійсним правочину, вчиненого особою
під впливом насильства, судам
необхідно врахувати, що насильство має
виражатися в незаконних, однак не
обов"язково злочинних
діях.Насильницькі дії можуть вчинятися
як стороною правочину, так і іншою
особою - як щодо іншої сторони
правочину, так і щодо членів її сім"ї,
родичів тощо або їх майна.Факт
насильства необов"язково має бути
встановлений вироком суду,
постановленим у кримінальній справі.

З урахуванням викладеного, у суду є всі
підстави вважати, що укладені ОСОБА_1 та
оспорювані нею кредитний договір № VIGWGL
від 20 травня 2008 року та договір
іпотеки квартири АДРЕСА_1 від 20 травня
2008 року як вчинені під впливом
насильства відповідали її внутрішній
волі, знайшли її повне вільне
волевиявлення у зовнішніх вчинках, які
супроводжували укладання правочинів (
підготовка документів, їх підписання,
спілкування з різними посадовими
особами, виконання прохання ОСОБА_3,
тощо), за своїм змістом, формою та
суб"єктним складом також є
правомірними, а тому відсутні умови та
підстави до визнання їх недійсними.

Керуючись ст.ст. 209, 213-215,218 ЦПК,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
комерційного банку "Приватбанк", третіх
осіб, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача ОСОБА_3, приватного
нотаріуса ОСОБА_4, про визнання
недійсними кредитного договору № VIGWGL
від 20 травня 2008 року та договору
іпотеки квартири АДРЕСА_1 від 20 травня
2008 року як вчинених під впливом
насильства відмовити за недоведеністю
вимог.

Рішення суду може бути оскаржене
шляхом подання апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення до апеляційного суду
Вінницької області через суд першої
інстанції, а особами, які брали участь
у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
апеляційна скарга може бути подана до
апеляційного суду Вінницької області
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення через суд першої
інстанції.

З повним рішенням суду сторони та
особи, які беруть участь у справі,
можуть ознайомитися 30 травня 2014 року о
17 годині 30 хвилин в залі судових
засідань №1 Піщанського районного
суду, де відбудеться проголошення його
повного тексту.

Суддя: