УХВАЛА

іменем україни

28 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євграфової Є.П.
, Євтушенко О.І.,

Журавель
В.І., Завгородньої І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа - орган опіки та
піклування, в особі виконавчого
комітету Лебединської міської ради,
про усунення перешкод у вихованні і
побаченнях з дитиною,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Лебединського районного суду
Сумської області від 3 грудня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Сумської
області від 23 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа -
орган опіки та піклування в особі
виконавчого комітету Лебединської
міської ради, про усунення перешкод у
вихованні і побаченнях з дитиною.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що з 11 жовтня 2008 року
перебував у шлюбі з ОСОБА_4, який згідно
з рішенням Краснопільського районного
суду Сумської області від 31 березня 2011
року було розірвано. Під час
перебування у шлюбі у них народився син
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання
шлюбу син ОСОБА_5 проживає разом з
матірʼ?ю ОСОБА_4, однак остання чинить
перешкоди у вихованні ОСОБА_3 своєї
дитини, а саме: не виконує рішень
комісії з питань захисту прав дитини та
виконавчого комітету Лебединської
міської ради про встановлення днів
зустрічей батька з дитиною, тобто не
приводить дитину у визначені цими
рішеннями дні до дитячої дошкільної
установи, що не дає можливості батьку
спілкуватись з дитиною належним чином.
Тому просить зобовʼ?язати ОСОБА_4 не
чинити перешкоди у вихованні сина на
зустрічах з ним.

Рішенням Лебединського районного суду
Сумської області від 3 грудня 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя
особа - орган опіки та піклування в
особі виконавчого комітету
Лебединської міської ради, про
усунення перешкод у вихованні і
побаченнях з дитиною задоволено.
Зобовʼ?язано ОСОБА_4 не чинити перешкод
ОСОБА_3 у вихованні сина

ОСОБА_5 на зустрічах з ним кожної першої
пʼ?ятниці щомісяця з

16 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв. неділі шляхом
передачі дитини вихователем
дошкільної установи, де виховується
дитина, в першу пʼ?ятницю щомісяця з

16 год. 00 хв. батькові ОСОБА_3 та
передачею дитини батьком

ОСОБА_3 матері ОСОБА_4 о 16 год. 00 хв. в
неділю за адресою: АДРЕСА_1. Стягнуто з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в
розмірі 114 грн 70 коп.

Ухвалою апеляційного суду Сумської
області від 23 січня 2014 року рішення
Лебединського районного суду Сумської
області від 3 грудня

2013 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
змінити рішення Лебединського
районного суду Сумської області від 3
грудня 2013 року щодо визначення способу
участі позивача у вихованні та
спілкування з сином, мотивуючи свої
вимоги порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Оскільки ухвалою апеляційного суду
Сумської області від 23 січня

2014 року рішення Лебединського
районного суду Сумської області від

3 грудня 2013 року залишено без змін, то
вона також є предметом перегляду.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 158 СК України за
заявою матері, батька дитини орган
опіки та піклування визначає способи
участі у вихованні дитини та
спілкуванні з нею того з батьків, хто
проживає окремо від неї. Рішення про це
орган опіки та піклування постановляє
на підставі вивчення умов життя
батьків, їхнього ставлення до дитини,
інших обставин, що мають істотне
значення. Рішення органу опіки та
піклування є обов'язковим до виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 159 СК України якщо той із
батьків, з ким проживає дитина, чинить
перешкоди тому з батьків, хто проживає
окремо, у спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, зокрема, якщо він ухиляється
від виконання рішення органу опіки та
піклування, другий із батьків має право
звернутися до суду з позовом про
усунення цих перешкод.

Судами встановлено, що рішенням
виконавчого комітету Лебединської
міської ради від 23 жовтня 2013 року
визначено способи участі позивача у
вихованні дитини та спілкуванні з нею.
Дане рішення відповідач в
установленому законом порядку не
оскаржила. Воно є обов'язковим до
виконання.

Відповідно до ст. 141 СК України, ст. 11
Закону України «Про охорону дитинства»
мати, батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебували вони у шлюбі між
собою. Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з яким погодився й
апеляційний суд, дійшов правильного
висновку, що відповідачка чинить
позивачу перешкоди у спілкуванні з
дитиною та позбавляє його можливості
брати участь у її вихованні у спосіб,
визначений рішенням органу опіки та
піклування, та зобов'язав її не чинити
такі перешкоди. При цьому судами
враховано ставлення батьків до
виконання своїх обов'язків, особисту
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень не дають
підстав для висновку, що судами при
розгляді справи були допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, таким чином,
колегія суддів вважає за необхідне
касаційні скарги відхилити.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження судового рішення є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Таким чином, під час розгляду справи
судом не були порушені норми
матеріального та процесуального права,
а наведені в скарзі доводи висновок
суду не спростовують, тому суд
касаційної інстанції згідно з ч. 1 ст. 337
ЦПК України не знаходить підстав для
задоволення касаційної скарги.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Лебединського районного суду
Сумської області від 3 грудня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Сумської
області від 23 січня

2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик Судді:Є.П.
Євграфова О.І. Євтушенко В.І. Журавель
І.М. Завгородня