Справа № 362/1803/14-ц Головуючий у І
інстанції Кравченко Л.М. Провадження №
22-ц/780/3811/14 Доповідач у 2
інстанції МалородКатегорія 38
УХВАЛА

Іменем України

10 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого Малорода О.І.

суддів: Ігнатченко Н.В., Матвієнко Ю.О.

при секретарі Лопатюк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Київ цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
судді Васильківського міськрайонного
суду Київської області від 29 квітня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Глевахівської селищної ради
Васильківського району Київської
області про спростування
недостовірної інформації та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом та просив зобов'язати
відповідача спростувати відомості про
прийняття заяви від 21 лютого 2014 року та
вважати її такою, що неподана; визнати
реєстрацію вказаної заяви помилковою
та спростувати в засобах масової
інформації відомості про подання
зазначеної заяви.

Ухвалою судді від 24 квітня 2014 року
позовну заяву залишено без руху, та
надано строк для усунення недоліків.

На виконання вказаної ухвали позивачем
було подано заяву.

Ухвалою від 29 квітня 2014 року позовну
заяву було визнано неподаною та
повернуто позивачу у зв'язку тим, що ним
було не повністю усунено недоліки.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати ухвалу судді першої
інстанції від 29 квітня 2014 року та
направити справу для продовження
розгляду.

Колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід задовольнити.

В оскаржуваній ухвалі про повернення
позовної заяви зазначено, що викладені
позивачем вимоги щодо способу захисту
честі, гідності та ділової репутації не
відповідають змісту ст. 277 ЦК України
стосовно способу спростування
недостовірної інформації, а також
містять вимогу, що виходить за межі
правовідносин про захист честі,
гідності та ділової репутації.

Колегія не погоджується з висновком
суду першої інстанції, з огляду на
наступне.

Так, відповідно до п. 14 постанови
Пленуму Верховного Суду України №1 від
27 лютого 2009 року «Про судову практику у
справах про захист гідності та честі
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної та юридичної
особи», позовна заява про захист честі
та гідності повинна містити зокрема,
відомості про те, в який спосіб була
поширена інформація, що порушує
особисті немайнові права позивача
(заявника), яка саме інформація
поширена відповідачем (відповідачами),
із зазначенням часу, способу й осіб,
яким така інформація повідомлена,
інші обставини, які мають юридичне
значення, посилання на докази, що
підтверджують кожну з таких обставин,
а також зазначення способу захисту, в
який позивач бажає захистити своє
порушене право. Невиконання зазначених
вимог зумовлює наслідки, передбачені
статтею 121 ЦПК України.

Згідно п. 3 постанови Пленуму
Верховного Суду України №1 від 27 лютого
2009 року «Про судову практику у справах
про захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи» вибір
способу захисту особистого
немайнового права, зокрема права на
повагу до гідності та честі, права на
недоторканість ділової репутації,
належить позивачеві. Разом із тим,
особа, право якої порушено, може обрати
як загальний, так і спеціальний способи
захисту свого права, визначені законом,
який регламентує конкретні цивільні
правовідносини. У зв'язку з цим суди
повинні брати до уваги, що відповідно
до статті 275 ЦК захист особистого
немайнового права здійснюється у
спосіб, встановлений главою 3 цього
Кодексу, а також іншими способами
відповідно до змісту цього права,
способу його поширення та наслідків, що
їх спричинило це порушення. До таких
спеціальних способів захисту
відносяться, наприклад, спростування
недостовірної інформації та/або право
на відповідь (стаття 277 ЦК), заборона
поширення інформації, якою порушуються
особисті немайнові права (стаття278 ЦК)
тощо.

У п. 18 Постанови зазначено, що згідно з
положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК
обов'язок довести, що поширена
інформація є достовірною, покладається
на відповідача, проте позивач має право
подати докази недостовірності
поширеної інформації. Позивач повинен
довести факт поширення інформації
відповідачем, а також те, що внаслідок
цього було порушено його особисті
немайнові права.

В ході апеляційного розгляду позивач
підтримав апеляційну скаргу, а
представник Глевахівської селищної
ради вимоги апеляційної скарги
визнав.

Колегія вважає, з урахуванням
вищезазначеного, що позивач має право
самостійно визначати коло осіб, які
виступають в якості відповідачів.
Також він має право, визначити зміст
позовних вимог та викласти мотиви.
Недоведеність обставин, на які
посилається позивач, відсутність
належних доказів, необґрунтованість
вимог можуть бути підставою для
відмови в задоволенні позовних вимог, а
не підставою відмови у відкритті
провадження.

Колегія дійшла висновку, що суд першої
інстанції постановив ухвалу з
порушенням порядку, встановленого для
вирішення питання, а тому згідно з ст. 312
ч. 1 п. 3 ЦПК України колегія скасовує
ухвалу та передає питання про
відкриття провадження на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Керуючись 312 ЦПК України колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Ухвалу судді Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 29 квітня 2014 року скасувати, питання
про відкриття провадження передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: