03.06.2014 Справа № 756/7694/14-ц
Справа пр. №2/756/3415/14
ун. №756/7694/14-ц
У Х В А Л А

03 червня 2014 року

м. Київ

Суддя Оболонського районного
суду м. Києва Андрейчук Т.В., вирішуючи
питання про відкриття провадження у
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних
збитків та моральної шкоди, заподіяної
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду
в порядку цивільного судочинства з
позовом до відповідача ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальних збитків та
моральної шкоди, заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

Суддя, дослідивши матеріали
справи, вважає, що позовну заяву слід
залишити без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК
України кожен має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Вимоги до форми та змісту
позовної заяви встановлені ст.119 ЦПК
України.

Згідно з ч.5 ст.119 ЦПК України
до позовної заяви додається документ,
що підтверджує сплату судового збору.

Ставки судового збору
визначені ч.2 ст.4 зазначеного Закону.

П.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про
судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011 року, який
набрав чинності з 01.11.2011 року,
встановлено, що судовий збір за подання
до суду позовної заяви майнового
характеру сплачується у розмірі 1
відсоток ціни позову, але не менше 0,2
розміру мінімальної заробітної плати
(243,60 грн.) та не більше 3 розмірів
мінімальної заробітної плати (3654,00
грн.).

П.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про
судовий збір" встановлено, що судовий
збір за подання до суду позовної заяви
немайнового характеру сплачується у
розмірі 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати (243,60 грн.).

Всупереч вищезазначеним
вимогам, в матеріалах справи відсутні
квитанції про сплату судового збору за
подання до суду позовної заяви
майнового та немайнового характеру.

ОСОБА_1 у своїй позовній
заяві вказує, що він звільнений від
сплати судового збору на підставі п.1 ч.1
ст.5 Закону України "Про судовий збір",
однак даною законодавчою нормою
передбачено, що від сплати судового
збору звільняються позивачі за подання
позовів про стягнення заробітної
плати, поновлення на роботі та за
іншими вимогами, що випливають із
трудових правовідносин. Позивачем не
заявляються вимоги про стягнення
заробітної плати, поновлення на роботі
чи будь-які інші вимогами, що
випливають із трудових правовідносин.

Таким чином, ОСОБА_1 слід
сплатити судовий збір за подання до
суду позовної заяви майнового та
немайнового характеру відповідно до
ставок судового збору, визначених п.п.1,2
ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий
збір".

Крім того, відповідно до
п.п.3,4,5,6 ч.2 ст.119 ЦПК України позовна
заява повинна містити зміст позовних
вимог; ціну позову щодо вимог майнового
характеру; виклад обставин, якими
позивач обґрунтовує свої вимоги;
зазначення доказів, що підтверджують
кожну обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування.

Проте позивачем вимоги,
передбачені вказаними законодавчими
нормами, не виконані.

Так, в матеріалах справи
відсутні будь-які посилання на докази
на підтвердження того, що ОСОБА_1
неправомірними діями відповідача було
завдано матеріальних збитків, а також
доказів на підтвердження того, що
вартість відновлювальних робіт,
вартість запасних деталей та
матеріалів по відновленню автомобіля
позивача складає 166475,00 грн.

Також ОСОБА_1 зазначає ціну
позову 216475,00 грн., однак, в позовній
заяві відсутні посилання на те, чим
керувався позивач при визначенні ціни
позову.

Окрім цього, позивач у своїй
позовній заяві просить суд
відшкодувати йому моральну шкоду,
завдану протиправними діями
відповідача, у розмірі 50000,00 грн.

Також відповідно до п.4
постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про судову практику у справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року №4 у
позовній заяві про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди має бути
зазначено, в чому полягає ця шкода,
якими неправомірними діями чи
бездіяльністю її заподіяно позивачеві,
з яких міркувань він виходив,
визначаючи розмір шкоди, та якими
доказами це підтверджується. Позивач
зазначеної вимоги постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про судову
практику у справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995
року не дотримався.

Крім того, позовна заява не
відповідає вимогам, встановленим
законом, оскільки ОСОБА_1 не зазначає,
якими законодавчими нормами він
керувався при складанні даної позовної
заяви, також в ній фактично відсутня
прохальна частина, в якій позивач
повинен викласти свої вимоги.

Ч.1 ст.121 ЦПК України
передбачає, що суддя, встановивши, що
позовну заяву подано без додержання
вимог, передбачених ст.ст.119,120 ЦПК
України, або не сплачено судовий збір,
постановляє ухвалу, в якій
зазначаються підстави залишення
позовної заяви без руху, про що
повідомляє позивача і надає йому строк
для усунення недоліків.

На виконання зазначеної
ухвали позивач повинен подати до суду
позовну заяву в новій редакції
відповідно до вимог ст.ст.119,120 ЦПК
України, з урахуванням вимог про
усунення недоліків, викладених в цій
ухвалі.

Зважаючи на вищенаведене,
керуючись ч.1 ст.121 ЦПК України, суддя, -

у
х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних
збитків та моральної шкоди, заподіяної
внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,
залишити без руху та надати позивачеві
строк на усунення недоліків у термін до
13.06.2014 року, але не пізніше п'яти днів з
дня отримання ним даної ухвали.

У випадку, якщо недоліки позовної
заяви у визначений строк не будуть
виправлені, позовна заява
вважатиметься неподаною та буде
повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Суддя

Т.В. Андрейчук