Справа №256/2553/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и.

11.06.2014 року Калінінський районний
суд міста Донецька Донецької області у
складі:

Головуючий
- суддя Сватіков А.В.,

при секретарі
- Клименко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Донецьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до
Виконавчого комітету Калінінської
районної у місті Донецьку Ради, третя
особа Восьма Донецька державна
нотаріальна контора, про визнання
права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка - ОСОБА_2 звернулась до
Калінінського районного суду м.
Донецька із позовом до Виконавчого
комітету Калінінської районної у місті
Донецьку Ради, третя особа Восьма
Донецька державна нотаріальна контора,
про визнання права власності на
спадкове майно.

В позовній заяві позивачка зазначила,
що 20 листопада 1962 року її чоловіком
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, свідоцтво про
одруження серії НОМЕР_1 від 26.04.1957 року,
було придбано недобудовану домову
будівлю - 18% готовності, за адресою
АДРЕСА_1, в теперішній час АДРЕСА_1, який
позивачка та її чоловік самостійно
добудували та звели господарчі
надвірні споруди на земельній ділянці.
За адресою будинку - АДРЕСА_1, позивачка
була зареєстрована 30.02.1963 року
Калінінським райвідділом Донецького
МУ ГУМВС України в Донецькій області, а
її чоловік був зареєстрований у
будинку за вказаною адресою 05.06.1966 року
Калінінським райвідділом Донецького
МУ ГУМВС України в Донецькій області. У
зазначеному будинку, адресу якого було
зміненою на адресу АДРЕСА_1, позивачка
та її чоловік проживали з 1965 року
спільно з їх єдиним сином ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2. На прилеглій к будинку
земельній ділянці позивачкою та її
чоловіком самостійно були збудовані
літня кухня з прибудовою та гараж, про
що зазначено у технічному паспорті на
житловий будинок АДРЕСА_1 від 15.10.2010
року. ІНФОРМАЦІЯ_4 помер чоловік
позивачки - ОСОБА_3, що підтверджено
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від
21.09.2009 року, виданим Калінінським
відділом реєстрації актів
громадського стану м. Донецька, актовий
запис №919 від 21.09.1998 року. Після його
смерті відкрилась спадщина у вигляді:
житлового будинку, розташованого в
АДРЕСА_1, літ.А-1- загальною площею 62,7 кв.
м. (житлова 37,8 кв. м. ) з господарчими
спорудами - літня кухня та прибудова до
літньої кухні - ( літ. Б - загальною
площею 24,6 кв. м.) та гараж - (літ. Д. - 21,2 кв.
м.), убиральня (літ. В - 1,6 кв. м.). Після
смерті чоловіка, позивачка та її син
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, продовжували
мешкати у зазначеному будинку, та були
зареєстровані за вказаною адресою,
тобто фактично прийняли спадщину,
після смерті ОСОБА_3. Згідно зі ст. ст. 524
та 549 ЦК УРСР 1963 року, який був чинним на
той час, в першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця і той з подружжя, який його
пережив. Тобто позивачка та її син
втупили у фактичне володіння та
управління спадковим майном ОСОБА_3 а
саме: житловим будинком за адресою
АДРЕСА_1, з господарськими побудовами
та справно сплачували всі комунальні
та обов'язкові платежі по утриманню та
володінню вказаним майном. Інших
спадкоємців у ОСОБА_3 не було, заповіту
померлий не складав. ІНФОРМАЦІЯ_5 помер
син позивачки - ОСОБА_4, що підтверджено
свідоцтвом про смерть, виданим
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Калінінського
районного управління юстиції у м.
Донецьку, серія НОМЕР_3 від 02.04.2013 року,
актовий запис № 338. Після смерті ОСОБА_4
позивачка - ОСОБА_2 була зареєстрована
та мешкала у зазначеному будинку,
розташованому за адресою АДРЕСА_1,
тобто позивачка втупила фактично у
володіння та управління спадковим
майном. Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом зі спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом шестимісячного
строку він не заявив про відмову від
нього. 20.02.2014 року позивачка звернулась
до державного нотаріуса Восьмої
донецької державної нотаріальної
контори Дубінської Л.І. за отриманням
свідоцтва про спадщину за законом на
зазначений будинок, але позивачці було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом після
смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на житловий
будинок номер АДРЕСА_1 (повідомлення
від 20.02.2014 року за № 256/02-31), у зв'язку з
тим, що відсутня реєстрація права
власності на вказаний будинок, про що
була винесена нотаріусом постанова від
20.02.2014 р. про відмову у чиненні
нотаріальної дії. Відповідно до
роз'яснень викладених в п.9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 4
жовтня 1991 року №7 «Про практику
застосування судами законодавства, що
регулює право приватної власності
громадян на житловий будинок», - право
власності на житловий будинок,
збудований громадянином на відведеній
у встановленому порядку земельній
ділянці і прийнятий в експлуатацію,
виникає з часу його реєстрації у
виконавчому комітеті місцевої ради, та
згідно п.23 Пленуму Верховного Суду
України від 30.05.2008 року «Свідоцтво про
право на спадщину видається за
письмовою заявою спадкоємців, які
прийняли спадщину в порядку,
установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розгляду не підлягають. У разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину особа може звернутися до
суду за правилами позовного
провадження». У зв'язку з викладеним
позивачка позбавлена можливості
отримати свідоцтво про право на
спадщину на житловий будинок з
господарчими спорудами, і за таких
обставин вона вимушена звернутися до
суду. З цих підстав позивачка просила
суд визнати за нею право власності на
житловий будинок, розташований за
адресою АДРЕСА_1, літ. А-1, загальною
площею 62,7 кв. м., житловою площею 37,8 кв.
м., в порядку спадкування за законом
після смерті чоловіка ОСОБА_3 та сина
ОСОБА_4.

Позивачка по справі ОСОБА_2 та її
представники, які діють на підставі
довіреності в судове засідання не
прибули, але звернулись до суду із
письмовими заявами в яких просили суд
розглянути справу у їх відсутність,
позовні вимоги вони підтримують у
повному обсязі і просять суд їх
задовольнити, тому суд вважає можливим
розглянути цивільну справу у
відсутність позивачки та її
представників, по наявним у справі
доказам, відповідно до вимог ст. ст. 158
ч.2, 169 ЦПК України.

Представник відповідача - Виконкому
Калінінської районної у місті Донецьку
Ради в судове засідання не прибув,
однак звернувся до суду із заявою в
якій просив суд розглянути справу у
його відсутність, тому суд вважає
можливим розглянути цивільну справу у
відсутність представника відповідача,
по наявним у справі доказам, відповідно
до вимог ст. ст. 158 ч.2 , 169 ЦПК України.

Представник третьої особи - Восьмої
Донецької державної нотаріальної
контори в судове засідання не прибув,
однак звернувся до суду із заявою в
якій просив суд розглянути справу у
його відсутність, тому суд вважає
можливим розглянути цивільну справу у
відсутність представника третьої
особи, по наявним у справі доказам,
відповідно до вимог ст. ст. 158 ч.2 , 169 ЦПК
України.

Суд дослідивши матеріали справи
дістається висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_2 до Виконавчого комітету
Калінінської районної у місті Донецьку
Ради, третя особа Восьма Донецька
державна нотаріальна контора, про
визнання права власності на спадкове
майно, знайшли своє повне
підтвердження в судовому засіданні і
підтверджені матеріалами справи, тому
підлягають задоволенню в повному
обсязі з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 316 ЦК України
правом власності є право особи на річ,
майно, яке воно здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб. Вимогами ч.2 ст. 325 ЦК
України передбачено, що фізичні особи
можуть бути власниками будь-якого
майна, за винятком окремих видів майна,
які відповідно до закону не можуть їм
належати.

В судовому засіданні встановлено, що 20
листопада 1962 року чоловіком позивачки -
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (родинні відносини
підтверджено свідоцтво про одруження
серії НОМЕР_1 від 26.04.1957 року), було
придбано недобудовану будівлю - 18%
готовності, за адресою АДРЕСА_1, в
теперішній час АДРЕСА_1, що
підтверджено копією договору
купівлі-продажу, оформленому належним
чином.

Позивачка та її чоловік самостійно
добудували та звели господарчі
надвірні споруди на зазначеній
земельній ділянці. За адресою будинку -
АДРЕСА_1, позивачка була зареєстрована
30.02.1963 року Калінінським райвідділом
Донецького МУ ГУМВС України в
Донецькій області, а її чоловік був
зареєстрований у будинку за вказаною
адресою 05.06.1966 року Калінінським
райвідділом Донецького МУ ГУМВС
України в Донецькій області, що
підтверджено копією домової книги.

У зазначеному будинку, за адресою
АДРЕСА_1, позивачка та її чоловік
проживали з 1965 року спільно з їх єдиним
сином ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, що також
підтверджено копією домової книги.

На прилеглій к будинку земельній
ділянці позивачкою та її чоловіком
самостійно були збудовані літня кухня
з прибудовою та гараж, про що зазначено
у технічному паспорті на житловий
будинок АДРЕСА_1 від 15.10.2010 року.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер чоловік позивачки -
ОСОБА_3, що підтверджено свідоцтвом про
смерть серії НОМЕР_2 від 21.09.2009 року,
виданим Калінінським відділом
реєстрації актів громадського стану м.
Донецька, актовий запис №919 від 21.09.1998
року.

Після смерті чоловіка позивачки,
відкрилась спадщина у вигляді:
житлового будинку, розташованого
АДРЕСА_1, літ.А-1- загальною площею 62,7 кв.
м. (житлова 37,8 кв. м.) з господарчими
спорудами - літня кухня та прибудова до
літньої кухні - ( літ. Б - загальною
площею 24,6 кв. м.) та гараж - (літ. Д. - 21,2 кв.
м.), убиральня (літ. В - 1,6 кв. м.).

Після смерті чоловіка, позивачка та її
син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, продовжували
мешкати у зазначеному будинку, та були
зареєстровані за вказаною адресою,
тобто фактично вони прийняли спадщину,
після смерті ОСОБА_3.

Згідно зі ст. ст. 524 та 549 ЦК УРСР 1963 року,
який був чинним на той час, в першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця і той з
подружжя, який його пережив. Таким
чином судом встановлено, що позивачка
та її син втупили у фактичне володіння
та управління спадковим майном ОСОБА_3
а саме: житловим будинком за адресою
АДРЕСА_1, з господарськими побудовами.
Інших спадкоємців ОСОБА_3 судом
встановлено не було, заповіту померлий
не складав.

Також судом встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_5 помер син позивачки -
ОСОБА_4, що підтверджено свідоцтвом про
смерть, виданим відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Калінінського районного управління
юстиції у м. Донецьку, серія НОМЕР_3 від
02.04.2013 року, актовий запис № 338.

Після смерті ОСОБА_4 позивачка - ОСОБА_2
була зареєстрована та мешкала у
зазначеному будинку, розташованому за
адресою АДРЕСА_1. Таким чином судом
встановлено, що позивачка, як
спадкоємець першої черги, фактично
вступила у володіння та управління
спадковим майном.

Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець,
який постійно проживав разом зі
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом шестимісячного
строку він не заявив про відмову від
нього.

20.02.2014 року позивачка, як спадкоємець
першої черги за законом, звернулась до
державного нотаріуса Восьмої
донецької державної нотаріальної
контори за отриманням свідоцтва про
спадщину за законом на зазначений
будинок, але позивачці було відмовлено
у видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом після смерті
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на житловий будинок
номер АДРЕСА_1 (повідомлення від 20.02.2014
року за № 256/02-31), у зв'язку з тим, що
відсутня реєстрація права власності на
вказаний будинок, про що була винесена
нотаріусом постанова від 20.02.2014 р. про
відмову у чиненні нотаріальної дії.

Відповідно до роз'яснень викладених в
п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 4 жовтня 1991 року №7 «Про
практику застосування судами
законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на
житловий будинок», - право власності на
житловий будинок, збудований
громадянином на відведеній у
встановленому порядку земельній
ділянці і прийнятий в експлуатацію,
виникає з часу його реєстрації у
виконавчому комітеті місцевої ради, та
згідно п.23 Пленуму Верховного Суду
України від 30.05.2008 року «Свідоцтво про
право на спадщину видається за
письмовою заявою спадкоємців, які
прийняли спадщину в порядку,
установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розгляду не підлягають. У разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину особа може звернутись до
суду за правилами позовного
провадження».

Враховуючи зазначені факти суд
приходить до висновку, що позивачка, як
спадкоємець першої черги за законом,
позбавлена можливості отримати
свідоцтво про право на спадщину за
законом на житловий будинок, тому
вимушена була звернутись до суду.

На підставі ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК
України, право власності набувається
на підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Аналіз наведених доказів дозволяє суду
зробити висновок, що позовні вимоги
ОСОБА_2 до Виконавчого комітету
Калінінської районної у місті Донецьку
Ради, третя особа Восьма Донецька
державна нотаріальна контора, про
визнання права власності на спадкове
майно, є обґрунтованими, тому
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 57, 60, 74, 88, 130, 131, 158, 169, 209, 212, 213-215, 218 ЦПК
України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до
Виконавчого комітету Калінінської
районної у місті Донецьку Ради, третя
особа Восьма Донецька державна
нотаріальна контора, про визнання
права власності на спадкове майно -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНН
НОМЕР_4, право власності на житловий
будинок, розташований за адресою
АДРЕСА_1, літ. А-1, загальною площею 62,7 кв.
м., житловою площею 37,8 кв. м., в порядку
спадкування за законом після смерті
чоловіка ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4.

Рішення суду може бути оскаржене в
Апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення суду.

СУДДЯ
СВАТІКОВ А.В.

11.06.2014