Справа № 201/3081/14-ц
пр. № 2/201/1203/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2014 року
Жовтневий
районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

Головуючого - судді Галічого
В.М.

При секретарі - Кодріній О.О.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -
ОСОБА_3 про звернення стягнення на
предмет застави та визнання права
власності та за позовом третьої особи,
яка заявляє самостійні вимоги щодо
предмета спору, ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
ОСОБА_1 про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з
вищевказаним позовом, обґрунтовуючи
його тим, що вона надала в борг
відповідачу ОСОБА_2 гроші в сумі 50 000, 00
грн., які він в обговорений строк не
повернув. Оскільки виконання
зобов'язання по поверненню позики
ОСОБА_2 забезпечив заставою у вигляді
належної йому частини домоволодіння,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1,
позивач просила суд звернути стягнення
на предмет застави, а саме на 39/100 частин
домоволодіння, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, в складі: житлового
будинку літ. Б-1 загальною площею 48,4
кв.м., житловою площею 34,0 кв.м., сараїв
літ. Д, Е, Н (тимчасові), гаражу літ. К,
гараж літ. И (тимчасовий), 1/2 частки
споруд № 1-6, І-ІІІ, що належить ОСОБА_2, а
також просила визнати за нею право
власності на 39/100 частин домоволодіння,
які складаються з: житлового будинку
літ. Б-1, загальною площею 48,4 кв.м.,
житловою площею 34,0 кв.м., сараїв літ. Д,
Е, Н (тимчасові), гаражу літ. К, гаражу
літ. И (тимчасовий), 1/2 частки споруд №
1-6, І-ІІІ, розташоване за адресою:
АДРЕСА_1.

Третя особа, яка заявляє самостійні
вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом (а.с. 24-25), в
якому зазначив, що він є співвласником
та у його фактичному користуванні
перебуває 61/100 частини домоволодіння,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, яку
він бажає відчужити, але не має
оформлених правовстановлюючих
документів, тому просив суд визнати за
ним право власності на 61/100 частину
домоволодіння, які складаються з
житлового будинку літ. А-1 загальною
площею 65,8 кв.м., житловою площею 42,2 кв.м.,
літньої кухні літ. Г, вбиральні літ. Л,
сараю літ. В., літнього душу літ. Ж, 1/2
частки споруд № 1-6, І-ІІІ, розташоване
за адресою: АДРЕСА_1.

У судовому засіданні представник
позивача заявлені вимоги підтримала у
повному обсязі, на їх задоволенні
наполягала.

Відповідач і третя особа в судове
засідання не з'явилися, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлялися
належним чином, через канцелярію суду
надали заяви, в яких просили суд
розглянути справу без їхньої участі
(а.с. 36, 37).

Вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до наступного.

Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

21.01.2013р. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, отримав
від ОСОБА_1 у борг за договором позики,
укладений в простій письмовій формі у
вигляді розписки, грошову суму у
розмірі 50 000 (п'ятдесят тисяч) гривень,
яку зобов'язався повернути в строк до
21.01.2014 року, про що зазначено в розписці
(а.с. 14), яка за своєю правовою природою є
угодою займу, викладеною в простій
письмовій формі. Зазначені фактичні
обставини об'єктивно підтверджуються
матеріалами справи. В подальшому сума
боргу відповідачем погашена не була.

Аналізуючи фактичні обставини справи,
суд доходить висновку про те, що між
сторонами виникли правовідносини
позики, врегульовані положеннями ст.
ст. 1046-1050 ЦК України, а також загальними
нормами зобов'язального права. У цих
правовідносинах відповідачем був
порушений його обов'язок у визначений
угодою строк повернути отриману суму,
встановлений ст. ст. 526, 1049 ЦК України,
тим самим було порушене право позивача
на своєчасне отримання наданої нею
позики.

У відповідності до ст. 16 ЦПК України
одною з форм судового захисту
цивільних прав та інтересів є
примусове виконання обов'язку в натурі.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає іншій стороні (позичальникові)
у власність гроші або речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошей або
рівну кількість речей того ж роду і
якості. Договір позики вважається
укладеним з моменту передачі грошей
або речей.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладання договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника,
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми, або
визначеної кількості речей.

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться; одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 548 ЦК України, виконання
зобов'язання (основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

Виконання зобов'язання з повернення
позики ОСОБА_2 забезпечив заставою у
вигляді, належної йому частини
домоволодіння, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, зі згоди іншого
співвласника домоволодіння - третьої
особи ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 14, 21).

Предмет застави - ? частина
домоволодіння, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, належить ОСОБА_2 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом (додаткового),
виданого 11.11.2004 року державним
нотаріусом Першої дніпропетровської
державної нотаріальної контори
Кулєшовим Я.О. за реєстром № 1-5464, а
основне свідоцтво про право на
спадщину за законом видано 24.03.1990р. за
реєстром № 2-1455. Інша ? частина
зазначеного домоволодіння належить
третій особі ОСОБА_3 на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом, виданого 11.11.2004 року державним
нотаріусом Першої дніпропетровської
державної нотаріальної контори
Кулєшовим Я.О. за реєстром № 1-5562 (а.с. 12,
13).

Отже, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками
домоволодіння, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1.

На теперішній час у фактичному
користуванні ОСОБА_2 перебуває 39/100
частин зазначеного домоволодіння, які
з урахуванням зроблених спадкодавцем
ОСОБА_5 поліпшень спільного майна,
складаються з житлового будинку літ.
Б-1, загальною площею 48,4 кв.м., житловою
площею 34,0 кв.м., сараїв літ. Д, Е, Н
(тимчасові), гаражу літ. К, гаражу літ. И
(тимчасовий), 1/2 частки споруд № 1-6,
І-ІІІ, що підтверджується розрахунком
часток у спільній власності на
домоволодіння, виконаним KП
«Криничанське БТІ» від 06.02.2014 року (а.с.
15-20).

Також, у фактичному користуванні
ОСОБА_3 перебуває 61/100 частин
зазначеного домоволодіння, які з
урахуванням зроблених спадкодавцем
ОСОБА_6 поліпшень спільного майна,
складаються з житлового будинку літ.
А-1, загальною площею 65,8 кв.м., житловою
площею 42,2 кв.м., літньої кухні літ. Г,
вбиральні літ. Л, сараю літ. В, літнього
душу літ. Ж, 1/2 частки споруд № 1-6, І-ІІІ.

Згідно ст. 572 ЦК України, в силу застави
кредитор (заставодержатель) має право у
разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави).

Згідно ст. 573 ЦК України, заставою може
бути забезпечена вимога, яка може
виникнути в майбутньому.

У відповідності до ч. 1 ст. 589 Цивільного
кодексу України у разі невиконання
зобов'язань забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
заставу» заставою є спосіб
забезпечення зобов'язання, в силу якого
кредитор (заставодержатель) має право
у разі невиконання боржником
(заставодавцем) забезпеченого заставою
зобов'язання одержати задоволення з
вартості заставленого майна переважно
перед іншими кредиторами.

При цьому відповідно до ст. 20 Закону
України «Про заставу»
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
у разі, якщо в момент настання терміну
виконання зобов'язання, забезпеченого
заставою, воно не буде виконано, якщо
інше не передбачено законом чи
договором. Звернення стягнення на
заставлене майно здійснюється зокрема
на підставі рішення суду.

Оскільки зобов'язання по поверненню
позики ОСОБА_2 не виконав у
встановлений строк, суд вважає, що
позивач ОСОБА_1 набула право звернення
стягнення на предмет застави та
набуття права власності на нього.

Стаття 15 ЦК України передбачає право на
захист цивільних прав та інтересів: „1.
Кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання...".

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

За змістом норм ст. ст. 181, 182 ЦК України
та ст. ст. 2-5, 19 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» право
власності на нерухоме майно, до якого
належить і квартира, підлягають
обов'язковій державній реєстрації, та
відповідно до вимог ст. 3 цього Закону
виникає з моменту такої реєстрації, а
підставою для її проведення, зокрема, є
рішення суду, яке набрало законної
сили, і яким визнано за особою право
власності. При цьому здійснення такої
реєстрації при зверненні особи і
поданні нею необхідних документів є
обов'язком для відповідного державного
органу, на якого законом покладено
функції з проведення державної
реєстрації прав власності осіб на
нерухоме майно.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України,
звернення стягнення на предмет застави
здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі, коли зобов'язання не буде
виконано у встановлений строк (термін),
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Враховуючи викладені обставини суд
вважає за можливе позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити. При цьому
підлягають задоволенню і позовні
вимоги третьої особи ОСОБА_3, оскільки
як встановлено судом останній не має
можливості розпорядитися, належною
йому частиною спірного домоволодіння,
у зв'язку з відсутністю належним чином
оформлених правовстановлюючих
документів на здійсненні поліпшення
частини домоволодіння.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові
витрати у справі підлягають розподілу
між сторонами пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись,
ст.ст. 15, 16, 572, 573, 589, 590, 1046-1050 ЦК України,
ст.ст. 3, 10, 60, 88, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа - ОСОБА_3, про звернення стягнення
на предмет застави та визнання права
власності, - задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості за
договором позики від 21.01.2013 року
звернути стягнення на предмет застави,
а саме: на 39/100 частин домоволодіння,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, в
складі: житлового будинку літ. Б-1,
загальною площею 48,4 кв.м., житловою
площею 34,0 кв.м, сараїв літ. Д, Е, Н
(тимчасові), гаражу літ. К, гараж літ. И
(тимчасовий), 1/2 частки споруд № 1-6, І-ІІІ
що належить ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1).

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_2) право власності на 39/100
частин домоволодіння, які складаються
з: житлового будинку літ. Б-1, загальною
площею 48,4 кв.м, житловою площею 34,0 кв.м,
сараїв літ. Д, Е, Н (тимчасові), гаражу
літ. К, гаражу літ. И (тимчасовий), 1/2
частки споруд № 1-6, І-ІІІ, розташоване
за адресою: АДРЕСА_1.

Позов третьої особи ОСОБА_3 -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_3) право власності на 61/100
частину домоволодіння, які складаються
з житлового будинку літ. А-1, загальною
площею 65,8 кв.м, житловою площею 42,2 кв.м.,
літньої кухні літ. Г, вбиральні літ. Л,
сараю літ. В., літнього душу літ. Ж, 1/2
частки споруд № 1-6, І-ІІІ, розташоване
за адресою: АДРЕСА_1.

В порядку розподілу судових витрат
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 500,
00 грн. та з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_3 782, 05 грн., по 391, 02 грн. з кожного.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає чинності після розгляду справи
апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя:
В.М.
Галічий