Справа №464/1593/14-ц
пр.№ 4-с/464/24/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2014 Сихівський районний суд м. Львова
в складі:

головуючого судді Шашуріної Г.О.,

за участю секретаря Причини О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові скаргу
ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на дії відділу
державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції, заступника начальника відділу
державної виконавчої служби
Миколаївського районного управління
юстиції Практики Андрія Григоровича, -

в с т а н о в и в:

скаржник звернувся до суду з скаргою на
дії ВДВС Миколаївського РУЮ,
заступника начальника ВДВС
Миколаївського РУЮ Практики А.Г. Свої
вимоги мотивує тим, що 28.01.2014 року
Сихівським районним судом м. Львова в
справі № 464/969/14-ц за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ВАТ
«Будівельна компанія «Комфортбуд» про
переведення прав та обов'язків покупця
було постановлено ухвалу про
забезпечення позову, якою заборонено
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_5
відчужувати частки в статутному
капіталі Приватної агрофірми
«Дністер» (Львівська область,
Миколаївський район, с. Верин, ). 29.01.2014 року на підставі
вищезазначеної ухвали про
забезпечення позову заступником
начальника ВДВС Миколаївського РУЮ
Практикою А.Г. було винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження
№ 41788335 та в межах здійснення
зазначеного виконавчого провадження -
постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження, якою накладено арешт на
частку ОСОБА_1 в статутному капіталі
Приватної агрофірми «Дністер». Вказані
дії державного виконавця вважає
неправомірними, з огляду на те, що він
проживає та працює у м. Львові. Належна
йому частка у статутному капіталі ПАФ
«Дністер» не є нерухомим майном та не
має визначеного місцезнаходження.
Відтак, відповідне виконавче
провадження не могло бути відкрите
ВДВС Миколаївського РУЮ. Також,
зазначав, що в ухвалі Сихівського
районного суду м. Львова від 28.01.2014 року,
яка у даному випадку є виконавчим
документом, відсутні відомості про
дату набрання законної сили рішенням,
строк пред'явлення виконавчого
документа до виконання, тому вона не
відповідає вимогам, які встановлені
для виконавчого документа, та
державний виконавець мав відмовити у
відкритті виконавчого провадження.
Крім того, загальні умови виконання
рішень, за якими боржник зобов'язаний
особисто вчинити дії або утриматися
від їх вчинення встановлює ст. 75 Закону
України «Про виконавче провадження»,
за якою державний виконавець доводить
до відома боржника резолютивну частину
такого рішення, про шо складає
відповідний акт. Після складення акта
виноситься постанова про закінчення
виконавчого провадження. Натомість,
державним виконавцем без жодних для
цього правових підстав, було винесено
постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження. З урахуванням наведеного,
скаржник просив суд визнати
неправомірними та скасувати постанови
заступника начальника ВДВС
Миколаївського РУЮ Практики А.Г. від
29.01.2014 року про відкриття виконавчого
провадження № 41788335 та про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження.

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши дійсні обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд приходить
до висновку, що скаргу слід
задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.01.2014 року
Сихівським районним судом м. Львова в
справі № 464/969/14-ц за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ВАТ
«Будівельна компанія «Комфортбуд» про
переведення прав та обов'язків покупця
було постановлено ухвалу про
забезпечення позову, якою заборонено
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_5
відчужувати частки в статутному
капіталі Приватної агрофірми
«Дністер» (Львівська область,
Миколаївський район, с. Верин, ).

29.01.2014 року на підставі вищезазначеної
ухвали про забезпечення позову
заступником начальника ВДВС
Миколаївського РУЮ Практикою А.Г. було
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження № 41788335 та в
межах здійснення зазначеного
виконавчого провадження - постанову
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження, якою
накладено арешт на частку ОСОБА_1 в
статутному капіталі Приватної
агрофірми «Дністер» (Львівська
область, Миколаївський район, с. Верин,
).

Згідно з ч. 9 ст. 153 ЦПК України ухвала
про забезпечення позову виконується
негайно в порядку для виконання
судових рішень.

Умови та порядок виконання судових
рішень визначаються Законом України
«Про виконавче провадження».

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою виконавчі документи, зокрема,
ухвали, постанови судів у цивільних,
господарських, адміністративних
справах, кримінальних провадженнях та
справах про адміністративні
правопорушення у випадках,
передбачених законом

Нормою ч. 1 ст. 18 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що у
виконавчому документі, зазначається,
серед іншого: дата набрання законної
сили рішенням; строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання.

Як вбачається з матеріалів скарги, в
ухвалі Сихівського районного суду м.
Львова від 28.01.2014 року про забезпечення
позову, яка у даному випадку є
виконавчим документом, зазначені вище
відомості відсутні.

Таким чином, ухвала Сихівського
районного суду м. Львова від 28.01.2014 року
не відповідає вимогам, які встановлені
для виконавчого документа.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець відмовляє у
відкритті виконавчого провадження у
разі невідповідності виконавчого
документа вимогам, передбаченим
статтею 18 цього Закону.

Таким чином, згідно з приписами ч. 1 ст. 26
Закону України «Про виконавче
провадження», державний виконавець,
отримавши такий виконавчий документ,
був зобов'язаний винести постанову про
відмову у відкритті виконавчого
провадження.

Проте, державним виконавцем ВДВС
Миколаївського РУЮ було постановлено
оскаржувану постанову про відкриття
виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавчі дії
провадяться державним виконавцем за
місцем проживання, перебування, роботи
боржника або за місцезнаходженням його
майна.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проживає
та працює у м. Львові. Належна йому
частка у статутному капіталі ПАФ
«Дністер» не є нерухомим майном та не
має визначеного місцезнаходження.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець відмовляє у
відкритті виконавчого провадження у
разі пред'явлення виконавчого
документа до органу державної
виконавчої служби не за місцем або не
за підвідомчістю виконання рішення.

З огляду на те, що відповідно до ч. 1 ст. 20
Закону України «Про виконавче
провадження, місцем виконання ухвали
Сихівського районного суду м. Львова
від 28.01.2014 року мало бути місце
проживання, перебування або роботи
боржника, заступник начальника ВДВС
Миколаївського РУЮ Практика А.Г.,
отримавши вказану ухвалу, повинен був
винести постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження на
підставі п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону України
«Про виконавче провадження».

Таким чином, суд приходить до висновку,
що оскаржувана постанова заступника
начальника ВДВС Миколаївського РУЮ
Практики А.Г від 29.01.2014 року про
відкриття виконавчого провадження ВП
№ 41788335 є неправомірною, оскільки
винесена з порушенням вимог ст.ст. 18, 20,
25, 26 Закону України «Про виконавче
провадження», а відтак, підлягає
скасуванню.

Також, суд приходить до висновку, що в
порядку виконання ухвали Сихівського
районного суду м. Львова від 28.01.2014 року,
державний виконавець не мав права
виносити постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження, з огляду на наступне.

В резолютивній частині зазначеної
ухвали про забезпечення позову
міститься заборона ОСОБА_1 відчужувати
частку в статутному капіталі Приватної
агрофірми «Дністер».

Загальні умови виконання рішень, за
якими боржник зобов'язаний особисто
вчинити дії або утриматися від їх
вчинення, встановлені ст. 75 Закону
України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець під час виконання рішення
про заборону вчиняти певні дії або про
утримання від вчинення певних дій
доводить до відома боржника
резолютивну частину такого рішення,
про шо складає відповідний акт. Після
складення акта виноситься постанова
про закінчення виконавчого
провадження.

Оскільки ухвалою Сихівського
районного суду м. Львова від 28.01.2014 року
були вжиті заходи забезпечення позову
саме у вигляді заборони вчиняти дії, а
не у вигляді накладення арешту, дана
ухвала суду повинна була виконуватись
у порядку, визначеному ст. 75 Закону
України «Про виконавче провадження».

Проте, жодних з визначених ч. 4 ст. 75
Закону України «Про виконавче
провадження» дій державним виконавцем
вчинено не було.

Натомість, державним виконавцем ВДВС
Миколаївського РУЮ без жодних для
цього правових підстав було винесено
постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження.

У відповідності до ч. 1 ст. 6 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Згідно зі ст. 387 ЦПК України, у разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

За наведених обставин, скарга ОСОБА_1 є
обґрунтованою, тому оскаржувані
постанови державного виконавця ВДВС
Миколаївського РУЮ слід визнати
неправомірними та скасувати.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
6, 17, 18, 20, 25, 26, 75 Закону України «Про
виконавче провадження», ст.ст. 208-210, 293,
377-1, 383, 387 Цивільного процесуального
кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи:
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на дії
відділу державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції, заступника начальника відділу
державної виконавчої служби
Миколаївського районного управління
юстиції Практики Андрія Григоровича -
задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати
постанову заступника начальника
відділу державної виконавчої служби
Миколаївського районного управління
юстиції Практики Андрія Григоровича
від 29.01.2014 року про відкриття
виконавчого провадження ВП № 41788335.

Визнати неправомірною та скасувати
постанову заступника начальника
відділу державної виконавчої служби
Миколаївського районного управління
юстиції Практики Андрія Григоровича
від 29.01.2014 року про арешт майна боржника
та оголошення заборони на його
відчуження, винесену в межах
виконавчого провадження ВП № 41788335.

Ухвала може бути оскаржена шляхом
подання апеляційної скарги протягом
п'яти днів з дня її проголошення, а
особою, у відсутності якої така була
постановлена, - протягом того ж строку з
дня отримання її копії до апеляційного
суду Львівської області через суд
першої інстанції.

Суддя: