Номер провадження 22-ц/775/4103/2014
Номер провадження: 22ц/775/4103/2014
інстанції Подколзін В.М.
Доповідач: Новосьолова
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2014 року
м.
Донецьк

Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді Новікової Г.В.,

суддів: Агєєва О.В., Новосьолової Г.Г.,

при секретарі Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Єнакіївського міського суду
Донецької області від 17 березня 2014 року
у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на
дії державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Алуштинського міського управління
юстиції Автономної Республіки Крим,
заінтересована особа Головне Державне
казначейство України в АР Крим, щодо
виконання судового рішення,

ВСТАНОВИВ:

17 березня 2014 року рішенням
Єнакіївського міського суду Донецької
області скарга ОСОБА_1 на дії
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Алуштинського міського управління
юстиції Автономної Республіки Крим,
заінтересована особа Головне Державне
казначейство України в АР Крим, щодо
виконання судового рішення залишена
без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове про задоволення його скарги,
мотивуючи свої вимоги порушенням судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги ОСОБА_1 зазначає, що суд першої
інстанції в рішенні суду помилково
зазначив, що інтереси заявника ОСОБА_1
представляє ОСОБА_2, оскільки в
матеріалах справи відсутні
довіреність на її ім'я від заявника,
скарга розглянута понад встановлені
ЦПК України строки, відділ державної
виконавчої служби тривалий час не
виконував рішення суду та не стягував
суми зазначені у рішенні суду від 06
вересня 2010 року.

В судове засідання апеляційної
інстанції сторони не з'явились, від
заявника ОСОБА_3 надійшла заява про
розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК
України неявка сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
розглядові справи.

Заслухавши суддю - доповідача,
дослідивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів апеляційного суду
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено.

07 червня 2013 року до суду зі скаргою
звернувся ОСОБА_1 на дії державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Алуштинського
міського управління юстиції
Автономної Республіки Крим, щодо
виконання судового рішення мотивуючи
свої вимоги тим, що за рішенням суду на
його користь стягнути суми
матеріальної та моральної шкоди з
ОСОБА_4 На підставі рішення суду видані
виконавчі листи, які за заявою
скаржника про примусове виконання 05
жовтня 2010 року на адресу
заінтересованої особи відділ
державної виконавчої служби
Алуштинського міського управління
юстиції АР Крим.

08 жовтня 2010 року державним виконавцем
були винесені постанови про відкриття
виконавчого провадження. На не
однократні заяви, скаржник отримував
по пошті: від 10 лютого 2011 року 3 копії
постанов про відкриття виконавчого
провадження від 08 жовтня 2010 року та
копії запитів та відповідей.

Копії постанов про відкриття
виконавчого провадження боржник
отримав 27 липня 2011 року одну постанову,
а 28 липня 2011 року дві постанову про
відкриття провадження по справі.

Отже, у порушенні вимог Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець протягом 10 місяців не
здійснив необхідних методів перевірки
майна боржника ОСОБА_4 ні за місцем
фактичного проживання, ні за місцем
реєстрації, не був накладений арешт на
його майно та воно не реалізоване.

Проте, державним виконавцем були
направлені запити в СМ БТІ м.
Сімферополя, МРЕО м. Ялти, Державний
ощадний банк, але запити до БТІ м.
Алушта і МРЄВ м. Алушта, за місцем
фактичного проживання боржника
направлені не були, також не були
направлені запити до Райфайзен Банк
Авалю, АКБ «Укрсоцбанку» та у
«Приватбанк» де боржник має рахунки.

Отже, держаний виконавець не виконував
вимоги щодо своєчасного, повного
примусового виконання рішення суду,
порушивши строки виконання, що стало
підставою звернення до суду про
визнання противоправною бездіяльність
відділу державної виконавчої служби
Алуштинського міського управління
юстиції АР Крим та дії заінтересованої
особи неправомірними.

У подальшому 05 листопада 2013 року ОСОБА_1
звернувся до суду із заявою про
залучення до справи Головного
управління юстиції АР Крим в якості
співвідповідача та звернувся до суду з
додатковими позовними вимогами (а.с.71)
про визнання роботи заінтересованой
особи по виконавчим провадженням від 08
жовтня 2010 року протягом півроку з часу
відкриття провадження недійсним та
стягнути з Головного управління
юстиції АР Крим на його користь
моральну шкоду у розмірі 5 000 гривень.

13 березня 2014 року заявник ОСОБА_1 подав
змінені позовні вимоги (а.с.146) та
зазначає, що відмовляється від
позовних вимог від 05 листопада 2013 року,
але просить визнати протиправними
бездіяльність відділу державної
виконавчої служби Алуштинського
управління юстиції АР Крим, визнати їх
роботу недійсною, дії заінтересованих
осіб неправомірними.

З матеріалів справи вбачається, що 06
вересня 2010 року рішенням Єнакіївського
міського суду задоволені позовні
вимоги ОСОБА_1 про стягнення суми боргу
та відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
суму боргу у розмірі 5400 гривень,
моральну шкоду у розмірі 1000 гривень та
судові витрати у розмірі 822,42 гривні
(а.с.4).

Згідно довідки УПСЗН Будьонівської
міської ради ОСОБА_1 отримує державну
допомогу інвалідам 2 групи загального
захворювання (а.с.9).

28 січня 2013 року заявником ОСОБА_1 та за
довіреністю ОСОБА_2 на адресу
начальника відділу державної
виконавчої служби Алуштинського
міського управління юстиції
направлені заяви, про перерахування
утриманих з заробітної плати ОСОБА_4
сум за виконавчими листами виданими на
підставі рішення Єнакіївського
міського суду на розрахунковий рахунок
ОСОБА_2 згідно наданих реквізитів
(а.с.5-7).

01 жовтня 2013 року ухвалою Єнакіївського
міського суду до розгляду цивільної
справи за скаргою ОСОБА_1 залучені в
якості третьої особи Головне Деражвне
казначейство України в АР Крим (а.с.63).

23 квітня 2013 року платіжним дорученням
№1395 ВДВС Алуштинського МУЮ переведені
кошти у розмірі 822,42 гривні, які
стягнути з ОСОБА_4 згідно виконавчого
листа №2-184/2010 від 30 вересня 2010 року на
користь ОСОБА_1 (а.с.98).

20 травня 2013 року постановою про
закінчення виконавчого провадження,
старшим державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Алуштинського міського управління
юстиції Вишневським Д.В. при
примусовому виконанню встановлено,
боржником ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
судові витрати у сумі 822,42 грн. сплачени
у повному обсязі, стягнуто виконавчий
збір та витрати про проведенню
виконавчих дій. А тому, відповідно до п.8
ч.1 ст.49 ст.50 Закону України «Про
виконавче провадження» зазначене
виконавче провадження закінчено (а.с.97).

З копії виконавчого листа виданого
Єнакіївським міським судом від 30
вересня 2010 року про стягнення з ОСОБА_4
на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у
розмірі 1000 гривень вбачається, що в
розділі відмітки державного виконавця
про виконання рішення або про
повернення виконавчого листа
стягувачу із зазначенням причин
повернення маються відмітки, а саме:
проведено утримання суми боргу у
розмірі 454,55 гривень, остаточна сума
боргу складає 545,45 грн.; 11 жовтня 2013 року
також зроблена відмітка про закінчення
провадження, що підтверджується
підписом та печаткою відділу державної
виконавчої служби (а.с.95).

18 вересня 2013 року платіжним дорученням
№2448 ВДВС Алуштинського МУЮ переведені
кошти у розмірі 545 гривень, які стягнути
з ОСОБА_4 згідно виконавчого листа
№2-184/2010 від 30 вересня 2010 року на користь
ОСОБА_1 (а.с.99).

11 жовтня 2013 року постановою про
закінчення виконавчого провадження,
заступником начальника відділу
державної виконавчої служби
Алуштинського міського управління
юстиції Соколовою М.Ю. при примусовому
виконанню встановлено, що
заборгованість з боржника ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_1 моральної шкоди у сумі
545,45 грн. стягнута у повному обсязі, а
також стягнуто виконавчий збір на
витрати на організацію та проведення
виконавчих дій. А тому, відповідно до п.8
ч.1 ст.49 ст.50 Закону України «Про
виконавче провадження» зазначене
виконавче провадження закінчено (а.с.96).

З пояснень відділу державної
виконавчої служби Алуштинського
міського управління юстиції
Автономної Республіки Крим вбачається
наступне.

26 листопада 2012 року відкрито виконавче
провадження, згідно ст. ст. 17,19, 25 Закону
України «Про виконавче провадження» на
підставі виконавчих листів виданих за
рішенням Єнакіївського міського суду
про стягнення з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі 5
400 гривень, моральної шкоди у розмірі 1
000 гривень, судових витрат 822,42 гривні.
Боржником самостійно рішення суду не
виконано. Державним виконавцем були
спрямовані запити до реєструючих
органів, щодо перевірки майнового
стану боржника. Згідно відповідям
наданим СМ БРТІ м. Сімферополь, відділу
держземагенству м Алушти, МРЄВ ДАІ по
обслуговані м. Ялти та Алушти,
Державної податкової служби України,
про наявність у боржника джерел
отримання доходів та відкритих
розрахунків у банківських установах за
боржником майно не зареєстровано.
Згідно відомостям республіканського
адресного бюро ГУ МВС України в АР Крим
від 10 грудня 2012 року боржник
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1. В
ході проведення виконавчих дій було
встановлено, що боржник проживає в
АДРЕСА_2 та працює ЦМРЛС «Крим» пгт.
Партенит що є територією ВДВС
Алуштинського МУЮ.

Згідно ст..68 Закону України «Про
виконавче провадження» звернення
стягнення на заробітну плату можливо у
разі відсутності у боржника майна, на
яке можливо звернути стягнення, якщо
заборгованість за виконавчим
документом не перевищує трьох
мінімальних розмірі заробітної плати,
або за письмовою заявою стягувача на
звернення стягнення на заробітну плату
боржника. Однак стягував заяви не
надав.

На теперішній час боржник ОСОБА_4
сплатив на користь ОСОБА_1 грошові
кошти у повному обсязі, що
підтверджується платіжними
дорученнями, які є у матеріалах
виконавчого провадження, однак на
теперішній час грошові кошти
знаходяться ДКСУ м. Алушта.

Виконавчі листи про стягнення з
боржника на користь заявника
моральної шкоди у розмірі 1000 гривень та
судових витрат у розмірі 822,42 грн.
виконані та направлені в орган, що
видав виконавчий документ.

По виконавчому листу щодо стягнення
моральної шкоди у розмірі 1000 гривень
стягнення проводилися раніше у розмірі
454,55 грн., про що є відмітка у
виконавчому листі. справи (а.с.93-94, 140-141)

Суд першої інстанції відмовляючи у
задоволенні скарги виходив з того, що
ОСОБА_11 не є стороною виконавчого
провадження,, а також що грошові кошти
були сплачені, а тому під час виконання
рішення суду, права стягувача ОСОБА_1
порушені не були.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах» №6 від 07
лютого 2014 року передбачено, що
відповідно до статті 383 ЦПК, частини
першої статті 12, частини четвертої
статті 82 Закону про виконавче
провадження право на оскарження
рішення, дії або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до ЦПК,
мають лише сторони виконавчого
провадження, якщо вважають, що порушено
їх права чи свободи. При цьому вони
набувають процесуального статусу
заявника.

На підставі статті 8 Закону про
виконавче провадження сторонами у
виконавчому провадженні є стягувач і
боржник. Суди мають ураховувати, що до
учасників виконавчого провадження, які
мають право оскаржити рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби, належать також
представники сторін за законом чи
договором, які діють від їх імені

Відповідно до ст.49 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження підлягає закінченню у
разі, зокрема, фактичного виконання в
повному обсязі рішення згідно з
виконавчим документом (п.8 ч.1).

Про закінчення виконавчого
провадження державний виконавець
виносить постанову з обов'язковим
мотивуванням підстав її винесення, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований. Копія постанови у
триденний строк надсилається сторонам
і може бути оскаржена в десятиденний
строк у порядку, встановленому цим
Законом (ч.3 ст.49).

З матеріалів справи вбачається, що 23
квітня 2013 року платіжним дорученням
№1395 ВДВС Алуштинського МУЮ переведені
кошти у розмірі 822,42 гривні, які
стягнути з ОСОБА_4 згідно виконавчого
листа №2-184/2010 від 30 вересня 2010 року на
користь ОСОБА_1, а 20 травня 2013 року ВДВС
Алуштинського міського управління
юстиції АР Крим винесена постанова
відповідно до вимог п.8 ч.1 ст. 49 ст. 50
Закону України «Про виконавче
провадження» про закінчення
виконавчого провадження та
затверджено начальником ВДВС
Алуштинського міського управління
юстиції АР Крим (а.с.97-98).

18 вересня 2013 року платіжним дорученням
№2448 ВДВС Алуштинського МУЮ переведені
кошти у розмірі 545 гривень, які стягнути
з ОСОБА_4 згідно виконавчого листа
№2-184/2010 від 30 вересня 2010 року на користь
ОСОБА_1, а 11 жовтня 2013 року ВДВС
Алуштинського міського управління
юстиції АР Крим винесена постанова
відповідно до вимог п.8 ч.1 ст. 49 ст. 50
Закону України «Про виконавче
провадження» про закінчення
виконавчого провадження та
затверджено начальником ВДВС
Алуштинського міського управління
юстиції АР Крим. Крім цього, у
виконавчому листі про стягнення з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 моральної
шкоди у розмірі 1000 гривень, державним
виконавцем зроблені відмітки про
виконання, а саме проведено утримання
суми боргу у розмірі 454,55 гривень,
остаточна сума боргу складає 545,45 грн.;
11 жовтня 2013 року також зроблена
відмітка про закінчення провадження,
що підтверджується підписом та
печаткою відділу державної виконавчої
служби (а.с.95,99).

З письмових пояснень відділу державної
виконавчої служби Алуштинського
міського управління юстиції
Автономної Республіки Крим вбачається,
що на теперішній час боржник ОСОБА_4
сплатив на користь ОСОБА_1 грошові
кошти у повному обсязі, що
підтверджується платіжними
дорученнями, які є у матеріалах
виконавчого провадження, однак на
теперішній час грошові кошти
знаходяться ДКСУ м. Алушта.

Виконавчі листи про стягнення з
боржника на користь заявника
моральної шкоди у розмірі 1000 гривень та
судових витрат у розмірі 822,42 грн.
виконані та направлені в орган, що
видав виконавчий документ.

Виходячи з встановлених обставин,
наданих сторонами доказів та вимог
закону вбачається, що суд першої
інстанції відмовляючи у задоволення
скарги правильно виходив з того, що
ВДВС Алуштинського міського
управління юстиції Автономної
Республіки Крим діяло відповідно до
вимог Закону України «Про виконавче
провадження», рішення суду першої
інстанції виконано у повному обсязі.

Що стосується доводу апеляційної
скарги про те, суд першої інстанції в
рішенні суду помилково зазначив, що
інтереси заявника ОСОБА_1 представляє
ОСОБА_2, оскільки в матеріалах справи
відсутні довіреність на її ім'я від
заявника заслуговував на увагу,
оскільки дійсно в матеріалах справи
відсутні дані проте, що інтереси
заявника ОСОБА_1 представляє ОСОБА_2

Довід апеляційної скарги про те, що
скарга розглянута понад встановлені
ЦПК України строки є неспроможні,
оскільки під час розгляду справи, вона
неодноразово розглядалась за
апеляційною скаргою заявника на ухвали
суду першої інстанції в апеляційної
інстанції, але відповідно до вимог ч.3
ст. 309 ЦПК України, порушення норм
процесуального права можуть бути
підставою для скасування або зміни
рішення, якщо це порушення призвело до
неправильного вирішення справи.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

Рішення суду першої інстанції ухвалено
у відповідності з нормами
матеріального і
цивільно-процесуального
законодавства. Підстав для скасування
судового рішення не встановлено.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 308 ЦПК
України суд апеляційної інстанції
постановляє ухвалу про відхилення
апеляційної скарги, якщо встановлює, що
суд першої інстанції постановив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.308, 315 ЦПК України,
апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Єнакіївського міського суду
Донецької області від 17 березня 2014
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: