набрало чинності "___"_________20____р.
Справа № 665/1357/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2014 р. Чаплинський
районний суд Херсонської області в
складі:

головуючого - судді
Кузьменка А.Д.,

секретаря Марчук
О.Л.,

представника відповідача
Савіцького Р. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт Чаплинка цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до державного
підприємства «Дослідне господарство
інституту тваринництва степових
районів ім. М.Ф. Іванова «Асканія-Нова»
про стягнення компенсації втрати
грошового доходу через порушення
строків виплати заробітної плати,
індексації та одноразової допомоги у
зв'язку з виходом на пенсію,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся з позовною
заявою про стягнення з відповідача -
Державного підприємства « Дослідного
господарства Інституту тваринництва
степових районів імені М. Ф. Іванова
«Асканія-Нова» 26738 гривень компенсації
втрати доходів у зв'язку з порушенням
строків виплати, індексації заробітної
плати та 3000 гривень одноразової
допомоги у зв'язку з виходом на пенсію.

У судовому засіданні позивач
свої вимоги доповнив. Просив стягнути з
відповідача 24301 гривну 85 копійок в
рахунок індексації заробітної плати,
13194 гривні 26 копійок компенсації втрати
частини доходу через порушення
строків виплати заробітної плати, 6277
гривень 33 копійки компенсації втрати
частини доходу через порушення строків
виплати індексації, 7833 гривні 30 копійок
вихідної допомоги у трикратному
розмірі середньої зарплати, 9427 гривень
32 копійки донарахування за
невикористані 116 днів відпустки, 4525
гривень 20 копійок за 40 днів
неврахованих в розрахунку відповідача,
49770 гривень в рахунок преміювання до
ювілею, 117499 гривень 50 копійок середньої
зарплати по день фактичного
розрахунку, 93131 гривну 50 копійок
моральної шкоди, а всього 325960 гривень 26
копійок.

Представник відповідача
Савіцький Р.В. позов визнав частково і
пояснив, що згідно розрахунку сума
індексації за період з 17 травня 2006 року
по 02 червня 2010 року (по день звільнення
позивача з роботи) складає 20903 гривні 42
копійки. За вказаний період позивачу
була нарахована та виплачена
індексація в сумі 8149 гривень 10 копійок.
Залишок заборгованості з нарахування
та виплати індексації становить 12754
гривні, 32 копійки. Компенсація втрати
частини грошового доходу у зв'язку з
порушенням строків виплати заробітної
плати складає 13194 гривні 26 копійок.
Отже, відповідачем визнаються позовні
вимоги на загальну суму 25948 гривень 58
копійок.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
встановив такі факти і відповідні їм
правовідносини.

Згідно ст. 83 КЗпП України у разі
звільнення працівника йому
виплачується грошова компенсація за
всі не використані ним дні щорічної
відпустки.

Відповідно до вимог ст. 95 КЗпП
України заробітна плата підлягає
індексації у встановленому
законодавством порядку.

Нормами статей 116, 117 КЗпП
України передбачено, що при звільненні
працівника виплата всіх сум , що
належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення . Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. В разі невиплати з вини
власника або уповноваженого ним органу
належних звільненому працівникові сум
у строки, зазначені в статті 116 цього
Кодексу, при відсутності спору про їх
розмір підприємство, установа,
організація повинні виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку.

Судом установлено, що позивач
працював у відповідача на посаді
головного економіста з 01 січня 2003 року
по 01 червня 2010 року.

Наказом № 25-К від 04 червня 2010
року позивач був звільнений з роботи
за власним бажанням у зв'язку з виходом
на пенсію.

Згідно бухгалтерської довідки
про проведення розрахунку при
звільненні, виданої ОСОБА_2 25 червня 2013
року № 25, заборгованість підприємства
перед позивачем станом на 01 червня 2010
року становила 26618 гривень 06 копійок. У
серпні 2010 року позивачу в рахунок
погашення заборгованості було
виплачено 25000 гривень, у вересні 2010 року
- 3500 гривень, у листопаді 2010 року - 1143
гривні, у грудні - 634 гривні 41 копійку, що
складає 26618 гривень 06 копійок.

У послідуючому підприємством
була донарахована індексація за
період роботи позивача з 17 травня 2006
року по 02 червня 2010 року в сумі 20903
гривні 42 копійки, з яких 8149 гривень
виплачено позивачу. Залишок
заборгованості з нарахування та
виплати індексації становить 12754
гривні 32 копійки.

Компенсація втрати частини
грошового доходу позивача у зв'язку з
порушенням строків виплати заробітної
плати складає 13194 гривні 26 копійок.

Таким чином, на користь
позивача необхідно стягнути 25948
гривень 58 копійок.

У решті частини позову слід
відмовити, враховуючи наступне.

Відповідно до ст.ст. 1. 34 Закону
України «Про оплату праці» заробітною
платою є винагорода, обчислена, як
правило, у грошовому виразі, яку за
трудовим договором роботодавець
виплачує працівникові за виконану ним
роботу. Компенсація працівникам втрати
частини заробітної плати проводиться
лише у випадку затримки на один і
більше календарних місяців виплати
грошових доходів.

Виходячи зі змісту ст. 2 Закону
України «Про компенсацію громадянам
втрати частини доходів у зв'язку з
пропущенням строків їх виплати»
законодавцем наданий вичерпний
перелік доходів, що підлягають
компенсації за їх несвоєчасну виплату,
а саме: пенсії, соціальні виплати,
стипендії, заробітна плата (грошове
забезпечення).

Як вбачається з матеріалів
справи, позивач з 02 червня 2010 року у
трудових відносинах з відповідачем не
перебував, заробітна плата йому не
нараховувалась, відповідно затримки у
виплаті заробітної плати не було , а
тому правових підстав для виплати
компенсації через порушення строків
виплати заробітної плати немає.

Статтею 44 КЗпП України
передбачено, що при припиненні
трудового договору внаслідок
порушення власником або уповноваженим
ним органом законодавства про працю,
колективного чи трудового договору
(статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому
колективним договором, але не менше
тримісячного середнього заробітку.

Згідно наказу № 25-К від 04
червня 2010 року позивач був звільнений з
роботи з 02 червня 2010 року за ст. 38 КЗпП
України (за власним бажанням) у зв'язку
з виходом на пенсію, а не у зв'язку з
порушенням власником чи уповноваженим
ним органом законодавства про працю
або умов колективного чи трудового
договору.

Компенсація за невикористану
відпуску в кількості 116 днів позивачу
була нарахована при проведенні
розрахунку при звільненні згідно
наказу №25-К від 02 червня 2010 року і
виплачена у 2010 році відповідно до
бухгалтерської довідки № 125 від 25
червня 2013 року.

Суд не погоджується з вимогами
позивача про стягнення 7833 гривні 30
копійок вихідної допомоги при виході
на пенсію, оскільки Галузева угода, на
яку посилається позивач, носить
рекомендаційний характер.

Позивач просить стягнути з
відповідача премію в сумі 99540 гривень,
оскільки вважає, що заслуговує
отримати премію, пов'язану з його
60-річчям, з урахуванням часу роботи на
підприємстві.

Відповідно до ст. 10 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано жодних
доказів на підтвердження його вимоги
про стягнення премії з нагоди
досягнення ним 60-річного віку.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Як роз'яснено у пункті 4
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» від 31 березня 1995
року № 4 з послідуючими змінами і
доповненнями у позовній заяві про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди має бути зазначено, в цьому
полягає ця шкода, якими неправомірними
діями чи бездіяльністю її заподіяно
позивачеві, з яких міркувань він
виходив, визначаючи розмір шкоди, та
якими доказами це підтверджено.

Ці вимоги позивачем не
виконано і не надано обґрунтованих
доказів, які б підтверджували
заподіяння йому моральної шкоди
відповідачем.

Керуючись ст.ст. 10,
11,88,209,212,214-218 ЦПК України, ст.ст.
75,83,95,97,116,117,237-1 КЗпП України, суд:

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Стягнути з Державного
підприємства «Дослідного господарства
Інституту тваринництва степових
районів імені М. Ф. Іванова
«Асканія-Нова» - Національного
наукового селекційно-генетичного
центру з вівчарства» на користь ОСОБА_2
12754 гривні 32 копійки в рахунок
недорахованої індексації заробітної
плати за період з 17 травня 2006 року по 02
червня 2010 року та 13194 гривні 26 копійок в
рахунок втрати частини грошового
доходу у зв'язку з порушенням строків
виплати заробітної плати, а всього 25948
гривень 58 копійок.

У решті частини позову
відмовити.

Стягнути з Державного
підприємства «Дослідного господарства
Інституту тваринництва степових
районів імені М. Ф. Іванова
«Асканія-Нова» - Національного
наукового селекційно-генетичного
центру з вівчарства» в дохід держави
судовий збір в сумі 259 гривень 49
копійок.

Рішення може бути оскаржене
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Херсонської області через
Чаплинський районний суд шляхом подачі
в 10-денний строк з дня його
проголошення апеляційної скарги.

Суддя