Справа № 164/319/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Токарська І.С. Провадження №
22-ц/773/945/14 Категорія: 57 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Грушицького А.І., Свистун О. В.,

при секретарі - Губарик К. А.,

з участю: представника відповідача -
Бляхарчук Н. М.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до
Маневицького регіонального
виробничого відділу Волинської
регіональної філії Державного
підприємства «Центр Державного
земельного кадастру» про визнання
бездіяльності протиправною та
зобов'язання вчинити певні дії, за
апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на
рішення Маневицького районного суду
Волинської області від 15 квітня 2014
року, -

в с т а н о в
и л а:

Рішенням Маневицького районного суду
від 15 квітня 2014 року відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання
бездіяльності протиправною та
зобов'язання вчинити певні дії.

Не погоджуючись з даним рішенням суду,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
посилається на незаконність та
необґрунтованість судового рішення, що
ухвалено з порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права. У зв'язку з цим
апелянт просить рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове,
яким задовольнити його позовні вимоги.

В судове засідання позивач та його
представник не з'явилися, будучи
належним чином повідомленими про час
та місце розгляду справи, а представник
відповідача апеляційну скаргу
заперечила.

Заслухавши заперечення представника
відповідача, перевіривши матеріали
справи, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами та іншими учасниками процесу
доказів.

Відповідно до ч.1 ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Як передбачено ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції.

Як встановив суд першої інстанції та
вбачається з матеріалів справи,
предметом спору є відмова відповідача
у виготовленні проекту землеустрою у
зв'язку з відсутністю геодезичного
обладнання та транспорту, що
відповідно унеможливлює провести
відповідні роботи з метою проведення
топографо-геодезичних та
землевпорядних робіт по виготовленню
проекту відведення із землеустрою.

Позивач вважав, що дана відмова є
протиправною та просив зобов'язати
відповідача виготовити йому проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 0,013 га .

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із
того, що позивач не довів, що відмова
Маневицького районного виробничого
відділу Волинської регіональної філії
Державного підприємства «Центр
Державного земельного кадастру» у
виготовленні проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею
0,013 га у власність для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд по вул.
Річковій в с. Хряськ Маневицького
району Волинської області суперечить
актам чинного законодавства та порушує
його права.

Щодо вищевказаної земельної ділянки
рішенням Маневицького районного суду
Волинської області від 23 вересня 2013
року було визнано недійсним рішення 2
сесії 6 скликання Цмінівської
сільської ради Маневицького району №
22/5 «Про відмову у наданні ОСОБА_2
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки», і зобов'язано відповідний
орган згідно з вимогами чинного
законодавства прийняти рішення.

Згідно зі ст.14 Конституції України,
право власності на землю гарантується.
Це право набувається і реалізується
громадянами, юридичними особами та
державою виключно відповідно до
закону.

Як вбачається з повідомлення
Цмінівської сільської ради
Маневицького району Волинської
області № 78 від 19.11.2013 р, на розгляді
чергової сесії було розглянуто питання
про надання дозволу ОСОБА_2 на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки, площею
0,013 га по вул. Річковій в с. Хряськ
Маневицького району Волинської
області для обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд, проте рішення не було прийняте.
З матеріалів справи вбачається, що дана
земельна ділянка знаходиться в зоні
можливого затоплення і згідно довідки
ПАТ «Інституту «Волиньводпроект» на
даній земельній ділянці не можна
проводити забудову (а.с.5,60).

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції належним чином
оцінив, що позивач не є власником чи
користувачем земельної ділянки та
відповідних дозволів на розроблення
проекту землеустрою у встановленому
законом порядку не отримував і
договору з відповідною організацією на
розроблення проекту землеустрою не
уклав.

Згідно ч.1 ст.185 ЗК України землеустрій
здійснюється суб"єктами
господарювання, що є виконавцями робіт
із землеустрою згідно із законом, за
рахунок коштів Державного бюджету
України, бюджету Автономної Республіки
Крим і місцевих бюджетів, а також
коштів громадян та юридичних осіб.

Статтею 22 ЗУ «Про землеустрій»
передбачено, що землеустрій
здійснюється на підставі: рішень
органів виконавчої влади та органів
місцевого самоврядування щодо
проведення робіт із землеустрою;
укладених договорів між юридичними чи
фізичними особами (землевласникам
землекористувачами) та розробниками
документації із землеустрою; судових
рішень.

Статтею 12 Закону України «Про
топографо-геодезичну і картографічну
діяльність» замовники спеціальних
топографо-геодезичних і
картографічних робіт здійснюють
фінансування цих робіт за власний
рахунок відповідно до укладених
договорів.

Статтею 17 цього ж Закону передбачено,
що метрологічне забезпечення
топографо-геодезичної і
картографічної діяльності включає
систему стандартів, еталонів,
технічних умов, які є обов'язковими для
виконання і визначають терміни і назви
в цій галузі, режим використання
приладів під час геодезичних
спостережень, методів контролю за
якістю геодезичних вимірювань, інші
питання, пов'язані з
топографо-геодезичною та
картографічною діяльністю.

Позивач, звертаючись з позовом до суду,
не врахував відсутність істотних умов:
відсутність чинного рішення органу
місцевого самоврядування про надання
земельної ділянки в оренду, рішення про
надання дозволу на розроблення проекту
відведення земельної ділянки та
укладеного договору з організацією, до
компетенції якої відносяться
відповідні технічні роботи.

Наведене вказує на те, що відмова
Маневицького районного виробничого
відділу Волинської регіональної філії
Державного підприємства «Центр
Державного земельного кадастру» у
виготовленні проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки не
суперечить актам чинного
законодавства та не порушує права
позивача .

Разом з тим, суд першої інстанції не
покликався у рішенні як на підставу
відмови у позові на те, що позивач
звернувся з вимогами до Маневицького
регіонального виробничого відділу
Волинської регіональної філії
Державного підприємства «Центр
Державного земельного кадастру», який
не є юридичною особою. Однак, колегія
суддів вважає, що дана обставина не
може бути взята до уваги, оскільки це
порушення норм
цивільно-процесуального права не
впливає на правильність рішення суду
першої інстанції та не порушує
законних прав та інтересів сторін,
зважаючи на те, що суд відмовив у
задоволенні позову.

Відповідно до ч.3 ст. 309 ЦПК України,
порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
або зміни рішення, якщо це порушення
призвело до неправильного вирішення
справи.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не впливають на
правильність вирішення даної справи.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції обставини справи з'ясовано
всебічно і повно та ухвалено рішення з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, обґрунтованості
якого доводи апеляційної скарги не
спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Маневицького районного суду
Волинської області 15 квітня 2014 року в
даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді