Справа № 278/5937/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року Житомирський
районний суд Житомирської області в
складі:

головуючої - судді Зубчук І.В.

секретаря с/з - Поліщук І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Житомирі цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_2 до
приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Провідна» про
стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В
И В :

Позивачка звернувся до суду з
позовом про стягнення страхового
відшкодування вказуючи в позові, що 12
серпня 2010 року між нею та ПрАТ «СК
«Провідна» було укладено договір
добровільного страхування майна та
відповідальності №БП/0002903/0602/10. Позовні
вимоги обґрунтовувала тим, що у зв'язку
з сильними опадами на протязі червня -
липня 2011 року в підвалі житлового
будинку АДРЕСА_1 з'явилася вода,
внаслідок чого стіни, плитка, сходова
клітковина (дерево) пошкодились
грибком, почорніли, з'явився гнилий
неприємний запах. Згідно зведеного
кошторису - розрахунку в будинку
необхідно проводити ремонтні роботи по
ліквідації ушкоджень приміщень
підвалу, вартість яких складає 28819 грн.
На звернення позивачки до ПрАТ «СК
«Провідна» виплатити страхове
відшкодування у зв'язку з настанням
страхового випадку, остання відповіла
відмовою, оскільки не вважає подію
страховим випадком, що стало підставою
для звернення до суду з даним позовом.

Представник позивачки в судовому
засіданні позов підтримав з підстав
зазначених в ній, в подальшому подав
заяву про розгляд справи у його
відсутність.

Представники відповідача позов не
визнали та просили відмовити в її
задоволенні, оскільки подія вказана
позивачкою не є страховим випадком
згідно договору добровільного
страхування від 12 серпня 2010 року.
Надали заяву про розгляд справи у їх
відсутність та просили відмовити у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Дослідивши матеріали справи, судом
були встановлені обставини по справі.

Так відповідно до ст.16 Закону
України «Про страхування» договір
страхування - це письмова угода між
страхувальником і страховиком, згідно
з якою страховик бере на себе
зобов'язання у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату страхувальнику або іншій
особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

Об'єктами страхування можуть бути
майнові інтереси, що не суперечать
законодавству України, пов'язані у тому
числі і з володінням, користуванням і
розпорядженням майном (ст.4 Закону).

12 серпня 2010 року між ОСОБА_2 та ПрАТ
«СК «Провідна» було укладено договір
добровільного страхування майна та
відповідальності за №БП/0002903/0602/10, на
підставі якого було застраховано
майнові інтереси ОСОБА_2, пов'язані з
володінням, користуванням та
розпорядженням застрахованого майна -
будинку (приміщення), обладнання та
товарно-матеріальних цінностей, що
знаходяться за адресою АДРЕСА_1 (а.с.6)

Згідно довідки наданої
метеостанцією Житомир Житомирського
обласного центру з гідрометеорології
Українським гідрометеорологічним
центром з 01 червня по 31 серпня 2011 року
спостерігалися сильні дощі та грози зі
шквалами. Кількість опадів 15 мм. та
більше за 12 годин і менше вважається
небезпечним явищем, 50 мм. та більше за 12
годин і меншим вважається стихійним
явищем. На гідрологічній станції було
зафіксовано 48 мм. опадів. Таким чином
події, що мали місце 19 червня, 21 липня, 27
липня, 15 серпня підпадає під поняття -
стихійне явище та є незвичайними для
даної місцевості атмосферними опадами
(а. с.12).

Відповідно до п.4.1 Умов страхування,
які є невід'ємною Договору страхування
визначає поняття пошкодження
застрахованого майна внаслідок
стихійного лиха (бурі, урагану,
сильного вітру або шквалу, землетрусу,
оползня, просадки грунту, горного
обвалу, камнепаду, повіні, селю), інших
небезпечних стихійних або природних
явищ. Як видно з умов договору основним
підставою для відшкодування шкоди є
саме наявність ознак стихіного лиха. В
Договорі та умовах до нього немає
оговорки про те, що наведений в дужках
перелік проявів стихійного лиха є
вичерпним і не підлягає розширеному
тлумаченню. За таких обставин відмова у
здійсненні виплати по тій причині що
пошкодження грибком (цвіллю) в
результаті підвищеної вологості
грунтів, не відноситься до жодного
страхового випадку і не включає в
себе пошкодження завдані внаслідок
сильної зливи є протизаконною та
безпідставною.

Крім того, як вбачається з довідки
УГЦ в ніч з 20 червня 2011 року і 18 липня 2011
року спостерігався шквал, що вже само
по собі є підставою для вішкодування
згідно Умов договору.

Також встановлено, що будинок що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1, 2007
року забудови, розташований в
рівнинній зоні (а.с.31).

10 серпня 2011 року позивачка
звернулася до відповідача з заявою
№0601/11/1538 в який повідомила,що в період з
червня 2011 року по дату подання заяви у
зв'язку з сильними опадами відбулося
підтоплення підвалу і застраховане
майно пошкодилось грибком (а.с.7).

На виконання умов договору
відповідачем 12 серпня 2011 року було
проведено огляд застрахованого майна,
житлового будинку по АДРЕСА_1,
встановлено замокання стін
фундаменту,підтоплення підвального
приміщення,пошкодження грибком
підлоги, сходин, у підвальному
приміщенні відчувається гнилий запах
та підвищена вологість приміщення
(а.с.25, 77).

Розмір завданої шкоди визначений
зведеним кошторисом розрахунку
вартості ремонтних робіт по ліквідації
ушкоджень приміщень підвалу,
пов'язаних з грибком, вартість яких
складає 28 819 грн.

Відповідно до ст. 8 Закону України
«Про страхування» (далі Закон),
страхова компанія при настанні
страхового випадку сплачує
страхувальнику страхове
відшкодування.

Стаття 9 Закону передбачає, що
страхове відшкодування - страхова
виплата, яка здійснюється страховиком
у межах страхової суми за договорами
майнового страхування і страхування
відповідальності при настанні
страхового випадку.

Страхове відшкодування не може
перевищувати розміру прямого збитку,
якого зазнав страхувальник. Непрямі
збитки вважаються застрахованими, якщо
це передбачено договором страхування.
У разі коли страхова сума становить
певну частку вартості застрахованого
об'єкта, страхове відшкодування
виплачується у такій же частці від
визначених по страховій події збитків,
якщо інше не передбачено

умовами страхування.

Відповідно до Звіту про проведення
технічного обстеження будівельних
конструкцій та інженерних мереж
об'єкта, «в літній період, під час
випадання затяжних рясних проливних
дощів, в зоні аерації, в ґрунтах
зворотної засипки утворюється зона
підвищеної вологості, що приводить до
замокання стін фундаменту та
підтоплення підвалу, що вказує на
відсутність чи пошкодження
гідроізоляції» «…стан об'єкта
оцінюється як придатний до нормальної
експлуатації, за умови виконання
(ремонту) зовнішньої гідроізоляції
стін підвалу. Власник будинку
відмовився від розкриття стін
підвалу.» (а.с.29-42).

Таким чином відповідач визнав факт
завдання шкоди в наслідок небезпечних
погодних явищ.

За таких обставин, відповідач
безпідставно, в порушення умов
договору страхування відмовив
позивачу у визнанні події, яки
трапилась 01 червня по 31 серпня 2001 року
страховим випадком та виплаті
страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 988 ЦК України та ч. 1
ст. 16 Закону України "Про страхування"
страховик зобов'язаний у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату у строк, встановлений
договором.

Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України та
ч. 17 ст. 9 Закону України "Про
страхування" страхова виплата за
договором майнового страхування
(страхове відшкодування) не може
перевищувати розміру реальних збитків
(прямого збитку), якого зазнав
страхувальник.

Реальними збитками є витрати, яких
особа зазнала у зв'язку із знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права
(ст. 22 ЦК України).

Тобто, виходячи зі змісту цих норм,
можна зробити висновок, що коли виникає
страховий випадок, страховик
зобов'язаний виплатити страхове
відшкодування, а інші умови договору є
підставою для відмови лише в тому разі,
якщо таке порушення положень договору
страхувальником перешкодило
страховику переконатися, що ця подія є
страховим випадком, і має оцінюватись
окремо у кожному випадку.

Подібна позиція відображена в
роз'ясненнях Верховного суду України
"Судова практика розгляду цивільних
справ, що виникають з договорів
страхування", викладених в листі від
19.07.2011 р., про що вірно зазначив суд
апеляційної інстанції.

Як встановлено судом 12 серпня 2011
року було проведено огляд
застрахованого майна, житлового
будинку по АДРЕСА_1,про складено
відповідний акт.

10.08.2011 року позивачка звернулася до
страхової компанії із заявою
-повідомленням про пошкодження
майна,яке відбулося в період з червня
2011 року подень подачі заяви..(а.с.7)

Тому несвоєчасне повідомлення
страховика про настання страхового
випадку саме по собі не може бути
підставою для відмови від страхового
відшкодування, а лише в тому випадку,
коли воно позбавляє страховика
можливості дізнатися, чи є ця подія
страховим випадком, тобто якщо буде
доведено, що відсутність у страховика
відомостей про це могло вплинути на
його обов'язок виплатити страхове
відшкодування.

Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК
України засобами доказування в
цивільній справі є пояснення сторін і
третіх осіб, показання свідків,
письмові докази, речові докази і
висновки експертів. Суд приймає до
розгляду лише ті докази, які мають
значення для справи. Обставини, які за
законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування. Кожна
сторона має довести ті обставини, на
які посилається, як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Відповідно Пленуму Верховного Суду
України в п.2 постанови «Про практику
розгляду цивільних справ за позовами
про захист прав споживачів» від 12
квітня 1996 року №5 (із змінами від 25.05.1998
р. №15) - оскільки Закон не визначає
певних меж своєї дії, судам слід мати на
увазі, що до відносин, які ним
регулюються, належать, зокрема ті, що
виникають із договорів страхування».

За такими обставинами суд дійшов
висновку, що позивач довів ті
обставини, на які посилався, як на
підставу своїх позовних вимог в
частині стягнення страхового
відшкодування.

Згідно положень ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання
(ч. 1 ст. 625 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Оскільки відповідачем було
необґрунтовано відмовлено у
здійсненні виплати страхового
відшкодування у повному обсязі, а саме
у розмірі 28 819,00 грн., то мало місце
прострочення відповідачем виконання
грошового зобов'язання. А тому суд
дійшов до висновку про необхідність
стягнення з відповідача трьох
відсотків річних за 166 прострочених
днів в сумі 393,20 грн.

Згідно із вимогами ст. 25 Закону
України "Про страхування" виплата
страхового відшкодування здійснюється
на підставі висновку про розслідування
страхового випадку , враховуючи те, що
рішення про невиплату страхового
відшкодування мало бути прийнято
відповідачем на протязі 93 днів з
моменту звернення до нього а саме 14
листопада 2011 року , на користь позивача
підлягає стягненню 28 819 грн. х 0,1 % х 166 дн.
= 4 783,95 грн.

Вимоги позивача про стягнення
моральної шкоди із посиланням на Закон
України «Про захист прав споживача» є
безпідставними та задоволенню не
підлягають, оскільки вказана правова
норма не передбачає підстав для
стягнення моральної шкоди за
невиконання договірних відносин
юридичною особою.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України
якщо позивача, на користь якого
ухвалено рішення, звільнено від сплати
судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

Керуючись ст. ст. 57, 59, 60, 62, 64, 84, 88, 169,
212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст.
526,611,625,1166 ЦК України, Законом України
«Про страхування», Постановою Пленуму
Верховного суду України № 6 від 27.03.2003
року «Про практику розгляду судами
справ за позовами про відшкодування
шкоди» (з подальшими змінами), суд, -

В И Р І
Ш И В :

Позов ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Стягнути з приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Провідна» на користь ОСОБА_2
компенсацію страхового відшкодування
в сумі 28 819 грн., три процента річних в
сумі 393,20 грн. та пеню в сумі 4 783,95 грн.

Стягнути з приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Провідна» на користь держави судовий
збір в розмірі 339,96 гривень.

В решті позовних вимог
відмовлено.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Житомирської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення через Житомирський
районний суд Житомирської області.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
І. В. Зубчук