Справа № 308/4670/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2014 року
Ужгородський
міськрайонний суд Закарпатської
області

в складі: головуючого - судді:
Семерак І.О.

при секретарі: Віраг Е.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ужгород справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до
Холмківської сільської ради, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 про визнання права власності на
нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ :

Позивачі звернулися в суд з вказаним
позовом посилаючись на те, що у 1986 році
ОСОБА_4, як працівнику підприємства
Сільгоспхімія, була виділена 3-х
кімнатна квартира та на підставі
рішення виконавчого комітету народних
депутатів міста Ужгорода від 11.12.1986
року було видано на ОСОБА_4, сім'я якого
складалася з 5 чоловік, ордер на
квартиру № 004505 серія УГ 2 від 12.12.1986, за
адресою: АДРЕСА_1, житловою площею 0,43
кв.м., яка була перейменована та змінена
на вулицю АДРЕСА_1. Зазначають, що
оскільки ОСОБА_4 та його дружина -
ОСОБА_3 на момент виділення квартири
мали трьох дітей то їм була виділена
саме трикімнатна квартира.

Вказують, що 22.02.1996 року ОСОБА_4, ОСОБА_3,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підписали та подали
заяву до Ужгородського виробничого
підприємства технічної інвентаризації
про оформлення у приватну власність
вказаної квартири приміщення
комунальної власності. Також до даної
заяви ними було додано довідку про
склад сім'ї, яка на той час складалася з
ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_5
які мали право на житло на момент
введення в дію ЗУ «Про приватизацію
державного житлового фонду». Однак в
подальшому з метою оформлення даної
квартири вони нікуди не зверталися.

На даний час вказана квартира не
приватизована і оскільки підприємства
Сільгоспхімія вже не існує то її
власником є Холмківська сільська рада.

Зазначають, що на даний час у вказаній
квартирі зареєстровані та проживають 6
чоловік, а саме: ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_5 та син останньої - ОСОБА_7

Позивачі вказують, що у відповідності
до ч.1 та ч.2 ст.8 ЗУ «Про приватизацію
державного житлового фонду» вони
звернулися з заявами до Холмківської
сільської ради про оформлення у
приватну власність даної квартири
однак їм було відмовлено в цьому,
оскільки такі заяви повинні бути
написані всіма повнолітніми членами
сім'ї, зокрема також і ОСОБА_4 та ОСОБА_8,
однак останні відмовляються в
написанні таких заяв.

У зв'язку з цим, оскільки відповідно до
ч.1 ст.7 ЗУ «Про приватизацію державного
житлового фонду» встановлено, що за
громадянами, які не виявили бажання
приватизувати займане ними житло,
зберігається чинний порядок одержання
і користування житлом на умовах найму,
керуючись ст.328, ч.1 ст.370 ЦК України,
уточнивши в судовому засіданні позовні
вимоги, просять визнати право
власності на вказану квартиру за
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/5 частини
кожному.

В судовому засіданні позивачі та
їх представник ОСОБА_9 позов підтримали
в повному обсязі, посилаючись на
обставини викладені в ньому.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_4 та
представник останнього ОСОБА_10 у
судовому засіданні позов не визнали та
просили відмовити у його задоволенні
вважаючи такий безпідставним. При
цьому пояснили, що ОСОБА_5, ОСОБА_4 згоду
на приватизацію спірного житла не
дають, що є обов'язковою умовою для
приватизації житла. Також пояснили, що
обов'язковою умовою передання квартири
у власність громадян у порядку
приватизації державного житлового
фонду є обов'язкове постійне
проживання у такій квартирі, а позивачі
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 там не проживають.
Крім цього зазначили, що позивачі при
визначенні часток у спільній частковій
власності на квартиру не врахували, що
у вказаній квартирі на законних
підставах зареєстрований та постійно
проживає онук основного
квартиронаймача - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1,
який також має право на частку
квартири.

В судовому засіданні представник
відповідача, Холмківської сільської
ради, - ОСОБА_11 проти задоволення позову
не заперечувала.

Заслухавши пояснення сторін та їх
представників, дослідивши матеріали
справи, оцінивши зібрані докази,
виходячи з їх належності та
допустимості, суд приходить до
наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено вході судового розгляду
справи, у 1986 році ОСОБА_4, сім'я якого
складається з 5 чоловік, як працівнику
підприємства Сільгоспхімія, була
виділена 3-х кімнатна квартира та на
підставі рішення виконавчого комітету
народних депутатів міста Ужгорода від
11.12.1986 року. Було видано на ОСОБА_4 ордер
на квартиру № 004505 серія УГ 2 від 12.12.1986,
за адресою: АДРЕСА_1, житловою площею 0,43
кв.м. Пізніше АДРЕСА_1 змінена на
АДРЕСА_1, а номер будинку АДРЕСА_1
змінено на АДРЕСА_1, що підтверджується
довідкою виданою виконкомом
Холмківської сільської ради №3864 від
19.11.2012 року.

Судом встановлено, що 22 лютого 1996 року
ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2
підписали та подали заяву до
Ужгородського виробничого
підприємства технічної інвентаризації
про оформлення у приватну власність
вказаної квартири приміщення
комунальної власності. До даної заяви
вони додали довідку про склад сім'ї від
22.02.1996 року, відповідно до якої на той
час сім'я складалася з ОСОБА_4, ОСОБА_3,
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 Перераховані
особи мали право на житло на момент
введення в дію ЗУ «Про приватизацію
державного житлового фонду». Однак в
подальшому з метою оформлення права
власності на дану квартиру, вони нікуди
не зверталися.

Згідно довідки №21 від 21.11.2012 року
квартира, яка розташована в АДРЕСА_1, не
приватизована. Власником квартири на
даний час являється Холмківська
сільська рада.

У відповідності до ч.2 ст.8 Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» передача квартир
(будинків), житлових приміщень у
гуртожитках здійснюється в спільну
сумісну або часткову власність за
письмовою згодою всіх повнолітніх
членів сім'ї, які постійно мешкають у
цій квартирі (будинку), житловому
приміщенні у гуртожитку, в тому числі
тимчасово відсутніх, за якими
зберігається право на житло, з
обов'язковим визначенням
уповноваженого власника квартири
(будинку), житлового приміщення у
гуртожитку.

Судом встановлено, що відповідачі
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не дають згоди на
передачу вказаної квартири у спільну
чи часткову власність, і відповідно до
ч.2 ст.8 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» без такої згоди приватизація
квартири неможлива.

Ч.1 ст.7 ЗУ «Про приватизацію державного
житлового фонду» визначено, що за
громадянами, які не виявили бажання
приватизувати займане ними житло,
зберігається чинний порядок одержання
і користування житлом на умовах найму і
відповідно до ч.11 ст.8 вказаного закону
спори, що виникають при приватизації
квартир вирішуються судом.

В той же час, аналіз ч.2 ст.8 вказаного
Закону вказує на те, що право
приватизації житла пов'язано з фактом
постійного проживання особи у такому
житлі, а не лише з фактом реєстрації у
ньому здійсненої згідно Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»,
оскільки згідно ст.ст. 2, 3 даного Закону
реєстрація місця проживання та місця
перебування є юридичною процедурою
обліку фізичних осіб за обраним ними
місцем проживання, наявність або
відсутність якої не може бути умовою
реалізації прав і свобод, передбачених
законами, або підставою для їх
обмеження.

Згідно ч.1 ст.29 ЦК України, місцем
проживання фізичної особи є житловий
будинок, квартира, інше приміщення
придатне для проживання у ньому
(гуртожиток, готель тощо), у
відповідному населеному пункті, в
якому особа проживає постійно,
переважно або тимчасово. Відповідно ж
до ст.64 Житлового кодексу України,
члени сім'ї наймача, які проживають
разом з ним, користуються нарівні з
наймачем усіма правами і несуть усі
обов'язки, що випливають з договору
найму жилого приміщення.

Згідно довідки виданої виконкомом
Холмківської сільської ради №2065 від
21.06.2013 року, станом на 21.06.2013 року за
адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_4,
ОСОБА_2, ОСОБА_5 та малолітній ОСОБА_7

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 в спірній квартирі фактично не
проживає з 1997 року, а ОСОБА_3 на підставі
рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 28.05.2013 року
виселена з спірної квартири без
надання іншого житлового приміщення та
знята з реєстрації за адресою АДРЕСА_1.

Таким чином позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3,
які фактично не проживають в квартирі
за адресою: АДРЕСА_1, не мають права на
приватизацію такої квартири.

Окрім цього, як встановлено судом, у
спірній квартирі постійно проживає
онук основного квартиронаймача -
малолітній ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
також має право на участь у
приватизації спірної квартири, і
житлові права якого, в разі задоволення
даного позову, будуть порушені, що не
враховано позивачами.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом.

В той же час, статтею 392 ЦК України
визначено, що право на звернення до
суду із позовом про визнання права
власності має виключно власник і
тільки у визначених випадках - у разі,
якщо це право оспорюється або не
визнається іншою особою, а також у разі
втрати ним документа, який засвідчує
право власності.

Матеріалами справами та доказами по
справі підтверджується, що позивачі не
являються власниками спірної квартири.

Враховуючи наведене, а також те, що
позивачами не надано суду жодного
належного та допустимого доказу який
би встановлював їх право власності на
спірну квартиру, суд приходить до
висновку, що позов є безпідставним та
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.29, 328 ЦК України, ст.64 ЖК
України, ЗУ «Про приватизацію
державного житлового фонду», ЗУ «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», ст.ст. 4, 5,
14, 60, 81, 88, 208, 209, 294 ЦПК України, суд, -

РІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Холмківської
сільської ради, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про
визнання права власності на нерухоме
майно - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Закарпатської області протягом десяти
днів з дня його проголошення, а у разі
проголошення рішення без участі особи,
яка її оскаржує, протягом десяти днів з
дня його отримання.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду
Семерак І.О.