Справа № 510/604/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.06.2014 р.
Ренійський районний суд Одеської
області

у складі: - головуючого судді Дудник
В.І.;

- при секретарі Пройка С.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні в м. Рені цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_2 позовні
вимоги визнав, щодо їх задоволення не
заперечував, просив розглянути справу
у його відсутність.

Представник позивача - ОСОБА_3, діючий
від імені та в інтересах ОСОБА_1, на
задоволенні позову наполягав, просив
про розгляд справи без його участі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що
рішення у справі можливо постановити
при проведенні попереднього судового
засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України
при визнанні позову ухвалюється судове
рішення в порядку, встановленому ст. 174
цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були
дослідженні наступні докази: копія
акту про закінчення будівництва та
введення до експлуатації
домоволодіння від 06.02.1992р.; копія
рішення від 13.02.1992р. виконкому
Ренійської міськради про затвердження
акту введення житлового будинку до
експлуатації; копія рішення виконкому
Ренійської міської ради від 12.09.1986р. про
відведення земельної ділянки під
житлову забудову ОСОБА_4; копія
договору забудови від 03.10.1985р.,
оформленого на ім'я ОСОБА_4; копія
технічного паспорту на житловий
будинок № 94 по вул. Інтернаціональна в
м. Рені Одеської області, оформленого
на ім'я ОСОБА_4; копія домової книги;
копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4 -
померла ІНФОРМАЦІЯ_1р.; копія
свідоцтва про народження ОСОБА_4; копія
свідоцтва про одруження ОСОБА_1 із
ОСОБА_4; копія довідки КП «Ренійське
БТІ» від 28.02.2014р. про належність
спірного житлового будинку; копія
висновку про реєстрацію житлового
будинку; копія свідоцтва про смерть
ОСОБА_6 - помер ІНФОРМАЦІЯ_2р.; копія
свідоцтва про народження ОСОБА_6; копія
постанови про відмову у вчиненні
нотаріальної дії від 03.02.2014р.

Судом в ході судового розгляду справи
встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
вдівцем нині померлої ОСОБА_4,
відповідач - її сином. За життя ОСОБА_4
на підставі договору забудови від
03.10.1985р. на праві власності належав
житловий будинок із надвірними
спорудами, розташований по АДРЕСА_1.
Факт належності житлового будинку
ОСОБА_4 підтверджується також: копією
довідки КП «Реніське БТІ», актом про
закінчення будівництва та введення
його до експлуатації, технічним
паспортом на нерухомість та іншими
доказами, доданими до справи. На
випадок смерті ОСОБА_4 не розпорядилася
належним їй майном, заповіту не
залишила, ІНФОРМАЦІЯ_1р. - померла. У
встановлений законодавством строк для
прийняття спадщини позивач звернувся
до нотаріальної контори із заявою про
її прийняття. За зверненням позивача
нотаріусом було заведено спадкову
справу. Пізніше, при зверненні позивача
до нотаріуса для отримання свідоцтва
про право на спадщину, йому в цьому було
відмовлено з причин відсутності
правовстановлюючих документів на
вищевказаний житловий будинок (дружина
позивача за своє життя так і не встигла
зареєструвати нерухомість у
передбаченому законом порядку), про що
03.02.2014р. нотаріусом було винесено
відповідну постанову. Після смерті
ОСОБА_4 це питання вже неможливо
вирішити, за визнанням права власності
на житловий будинок, як на об'єкт
спадщини, може звернутися тільки
спадкоємець.

На момент смерті ОСОБА_4 разом із нею
мешкав позивач - її чоловік. Відповідач
- син нині померлої мешкав окремо, після
смерті матері за прийняттям спадщини
не звертався, на неї не претендує, не
заперечує, щоб спадщину оформив
позивач.

Таким чином, позивач прийняв спадщину
в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, що
залишилася після померлої ОСОБА_4 і
вважає, що має всі законні підстави для
визнання за ним права власності на неї,
оскільки до держави вона не перейшла,
відумерлою не визнана, інший
спадкоємець на неї не претендує.

Вивчивши матеріали справи та надані
документи, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги позивача, діючого
через свого представника, обґрунтовані
і підлягають задоволенню, оскільки
його доводи знайшли своє належне
підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин
справи сторони не заперечують,
визнають їх, суд вважає, що факти, які
обґрунтовують заявлені вимоги і мають
значення для справи встановлені, у
зв'язку із чим немає необхідності у
підтвердженні їх доказами засобом
дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом (ст. 1217 ЦК України). Право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті. У разі відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття
спадщини або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі не охоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК
України). Ст. 1258 ЦК України встановлено,
що спадкоємці за законом одержують
право на спадкування почергово. У першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, той з подружжя,
який його пережив, та батьки.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Спадкоємець, який постійно
поживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК
України, він не заявив відмову від неї.
Незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1
ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який
бажає прийняти спадщину, але на час
відкриття спадщини не проживав
постійно із спадкодавцем, має подати
нотаріусу заяву про прийняття
спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України,
для прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Отже, позивач у справі є спадкоємцем
першої черги за законом.

Після смерті своєї дружини ОСОБА_1
оформити своє право на спадщину та
отримати відповідне свідоцтво не має
можливості також, оскільки, як
з'ясувалося, нині померла за своє життя
не зареєструвала належним чином своє
право власності на нерухомість. З цих
причин позивач не може надати
нотаріусу витяг про реєстрацію права
власності на спадкове нерухоме майно, у
зв'язку із чим вимушений звернутися із
позовом до суду.

Прийняття спадщини є фактом, яке
відображає волю спадкоємця придбати
майно після смерті спадкодавця. В
даному випадку позивач прийняв
спадщину фактично, оскільки його воля,
як спадкоємця за законом, була виражена
у його діях по фактичному управлінню та
володінню спадковим майном (догляд за
спадковою нерухомістю, сплата витрат
по утриманню будинку та ін.). Крім того,
суд звертає і увагу на те, що відповідно
до ч. 2, 3 ст. 1225 ЦК України до спадкоємців
житлового будинку, інших будівель та
споруд переходить право власності або
право користування земельною ділянкою,
на якій вони розміщені. До спадкоємців
житлового будинку, інших будівель та
споруд переходить право власності або
право користування земельною ділянкою,
яка необхідна для їх обслуговування,
якщо інший її розмір не визначений
заповітом.

Як виходить з матеріалів справи, за
договором забудови від 03.10.1985р. ОСОБА_4
на праві безстрокового користування
була надана земельна ділянка загальною
площею 600 кв.м. по АДРЕСА_1 для житлової
забудови та побудови надвірних
приміщень. Оскільки за вищевказаних
положень законодавства право
користування земельною ділянкою є
спадковим також, суд задовольняє
вимоги позивача і в цій частині.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

З урахуванням викладених
представником позивача та досліджених
у судовому засіданні обставин, суд
вважає можливим задовольнити вимоги
позивача щодо визнання за ним права
власності на житловий будинок із
надвірними спорудами та права
безстрокового користування земельною
ділянкою загальною площею 600 кв.м. по
АДРЕСА_1 Одеської області.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213
ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1223,
1225, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування за законом:

- право власності на житловий будинок
із надвірними спорудами (окрім
самочинно побудованих), розташований
по АДРЕСА_1

- право безстрокового користування
земельною ділянкою загальною площею 600
кв.м. по АДРЕСА_1 Одеської області,
виділеною для житлової забудови,

що належали ОСОБА_4, померлій
ІНФОРМАЦІЯ_1р.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В.І. Дудник