Справа № 565/1916/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2014 року

м.Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської
області під головуванням

суддіДемчини Т.Ю.при
секретаріКовальчук В.С.з участю
позивача за первісним позовом -
відповідача за зустрічним
позовомОСОБА_3,представника позивача
за первісним позовом - відповідача за
зустрічним позовомОСОБА_4,відповідача
за первісним позовом - позивача за
зустрічним позовомОСОБА_5,представника
відповідача за первісним позовом -
позивача за зустрічним позовомОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за первісним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання
права власності на майно, зустрічним
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про поділ
спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_5 про визнання права власності на
майно - квартиру АДРЕСА_1. В
обґрунтування позову зазначив, що
вказана квартира, хоча і була придбана
ним під час шлюбу з ОСОБА_5, однак за
його особисті кошти в сумі 186850 грн., з
яких 110800,00 грн. він отримав у подарунок
від свого брата ОСОБА_7, 66000 грн. він
отримав у подарунок від своїх батьків,
з яких 20000 грн. особистих заощаджень
батьків, а 46000 грн. його батьки позичили
у двох інших осіб з метою придбання
йому квартири. Решта коштів в сумі 10500,00
грн. є коштами, які ОСОБА_3 заощадив до
шлюбу.

ОСОБА_5 подала до суду зустрічний позов,
у якому просила визнати за нею право
власності на 1/2 квартири АДРЕСА_1 як
частку у спільному майні подружжя, а
також поділити інше майно, придбане
сторонами за час шлюбу, виділивши їй
стіл та кухонні стільці вартістю 1000
грн., електричну варочну поверхню
«SAMSUNG» вартістю 3600 грн., духову шафу
«SAMSUNG» вартістю 3600 грн., набір з 6 чашок
та 6 тарілок вартістю 150 грн., набір
посуду на шість персон вартістю 1000 грн.,
набір ємкостей для круп 10 шт. вартістю
250 грн., набір ємкостей для сипучих 10 шт.
вартістю 250 грн., набір тарілок для
мікрохвильової печі вартістю 250 грн.,
набір столових предметів «BERGHOF»
вартістю 400 грн., сковорідку з кришкою
марки «VINZER» вартістю 400 грн., жалюзі
бамбукові вартістю 400 грн., дитяче ліжко
з столиком вартістю 3800 грн., шафу-купе
двохдверну виробництва смт.Березне
вартістю 3600 грн., ковану підставку для
квітів вартістю 350 грн., кований карниз
у дитячій кімнаті вартістю 280 грн.,
шафу-купе з прихожої вартістю 3600 грн.,
пральну машину марки «BOSCH» вартістю
3800,00 грн., складний стіл вартістю 650 грн.,
стереосистему вартістю 1500 грн.,
телевізор марки «SAMSUNG» вартістю 7000 грн.,
меблевий гарнітур - стінку «Gerbor»
вартістю 1800 грн., тюль у залі вартістю
1000 грн., штори з кімнати зали вартістю 500
грн., жалюзі бамбукові у залі вартістю
800 грн., шафу-купе чотири дверну
вартістю 6800 грн., дошку прасувальну
вартістю 250 грн., а всього майна на
загальну суму 44730 грн., а ОСОБА_3 - дошку
прасувальну вартістю 250 грн.,
холодильник марки «SAMSUNG» вартістю 4800
грн., мікрохвильову піч марки «SAMSUNG»
вартістю 1200 грн., фондюшницю марки
«VINZER» вартістю 500 грн., набір черпаків
марки «VINZER» вартістю 250 грн., набір
ножів марки «VINZER» вартістю 500 грн.,
сковорідку без кришки вартістю 250 грн.,
хлібницю марки «VINZER» вартістю 200 грн.,
кований карниз на кухні вартістю 280
грн., гідроблок у ванній кімнаті
вартістю 5800 грн., комп'ютер марки «SAMSUNG»
вартістю 5000 грн., диван вартістю 1500 грн.,
кондиціонер марки «SAMSUNG» вартістю 5000
грн., супутникову антену вартістю 1200
грн., кований карниз у залі вартістю 400
грн., ліжко-матрац ортопедичний
вартістю 600 грн., шафу-купе
чотирьохдверну вартістю 6800 грн.,
пилосмок миючий марки «ZELMER» вартістю
1500 грн., кований карниз у спальні
вартістю 400 грн., тюль у спальній
кімнаті вартістю 400 грн., штори у
спальній кімнаті вартістю 500 грн., а
всього майна на загальну суму 44680 грн.

В судовому засіданні позивач за
первісним позовом ОСОБА_3 та його
представник ОСОБА_4 вимоги первісного
позову підтримали в повному обсязі з
підстав, викладених у позові, вимогу
зустрічного позову про визнання
спірної квартири об'єктом спільної
сумісної власності подружжя та її
поділ не визнали, вимоги про поділ
майна ОСОБА_3 визнав частково, не
погодившись з переліком та вартістю
заявленого у зустрічному позові майна.

ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_6 в
судовому засіданні вимоги первісного
позову не визнали в повному обсязі,
відповідачкою за первісним позовом
суду подано письмові заперечення.
Заперечення обґрунтовуються тим, що
спірна квартира була придбана
подружжям за час шлюбу і за спільні
кошти, обов'язок спростувати правову
презумпцію належності цього майна до
спільної сумісної власності лежить на
ОСОБА_3 Станом на момент укладення
договору купівлі-продажу квартири
(05.04.07 р.), ні у ОСОБА_3, ні у його родичів
такої суми в наявності не було,
оскільки брат позивача за первісним
позовом ОСОБА_7 продав належну йому
квартиру лише 10.04.07 р. Кошти на
придбання квартири були спільними
коштами сторін, зокрема, позивачка за
зустрічним позовом мала 15000 грн.
власних заощаджень до шлюбу, 20000 грн.
подружжю подарували на весілля, 20000 грн.
сторони заробили під час шлюбу у 2005-2007
роках, проживаючи у батьків позивачки
за зустрічним позовом та перебуваючи
на їх повному утриманні, 8000 грн.
одержано нею як грошову компенсацію
при народженні дитини, 10000 грн. сторони
взяли в кредит, батьки сторін
подарували їм по 20000 грн., решту коштів
позичили у різних осіб та спільними
зусиллями повертали. Вимоги
зустрічного позову ОСОБА_5 та її
представник ОСОБА_6 в судовому
засіданні підтримали в повному обсязі
та просили суд його задовольнити,
уточнивши придбання позивачкою під час
проживання у шлюбі з ОСОБА_3 телевізора
вартістю 7000 грн. марки «LG», а не «SAMSUNG»,
як зазначено у зустрічному позові.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази та оцінивши
їх у сукупності, суд прийшов до
висновку про наявність підстав для
задоволення первісного позову та
часткового задоволення зустрічного
позову. При цьому суд встановив та
врахував наступне.

Судом встановлено і учасниками процесу
не оспорюється, що ОСОБА_3 перебував у
шлюбі з ОСОБА_5 з 06 листопада 2005 року і
до 09 жовтня 2013 року, коли шлюб було
розірвано рішенням Кузнецовського
міського суду Рівненської області.

Як вбачається з свідоцтва про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно № 14773117, виданого КП
«Кузнецовське міське бюро технічної
інвентаризації» 01.06.07 р., за ОСОБА_3
зареєстроване право приватної
власності на нерухоме майно - квартиру
АДРЕСА_1.

Як вбачається з договору
купівлі-продажу від 05.04.07 р.,
посвідченого приватним нотаріусом
Кузнецовського міського нотаріального
округу ОСОБА_8, дану квартиру загальною
площею 55,3 кв.м. ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_9
за 186850,00 грн.

Таким чином, дослідженням
вищезазначених документів
встановлено, що спірна квартира
придбана ОСОБА_3 за час шлюбу з ОСОБА_5

Статтею 60 СК України передбачено, що
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Вказаною нормою права передбачено
презумпцію віднесення придбаного за
час шлюбу майна до спільної сумісної
власності подружжя. У такому разі
відповідач за первісним позовом ОСОБА_5
звільняється від доведення цієї
обставини, яка має значення для
правильного вирішення справи, а
позивач за первісним позовом ОСОБА_3
відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України має
довести протилежне (спростувати
матеріально-правову презумпцію).

Відповідно до ч.1 ст.57 СК України, майно,
набуте нею, ним за час шлюбу, але за
кошти, які належали їй, йому особисто, є
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка.

Свідок ОСОБА_7 суду показав, що він
являється рідним братом позивача за
первісним позовом ОСОБА_3 ОСОБА_7 мав у
власності однокімнатну квартиру, яку
домовився продати, подарувавши кошти
від її продажу своєму брату ОСОБА_3 в
обмін на відмову останнього
претендувати на частку у квартирі їх
батьків. ОСОБА_10 показав, що не
подарував ОСОБА_3 свою однокімнатну
квартиру, оскільки брат бажав мати
житло більшої площі. З цією метою,
одночасно з купівлею квартири ОСОБА_3,
ОСОБА_7 продав належну йому
однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 за 110800
грн., а кошти від її продажу невідкладно
передав брату для оплати за придбану
ним трикімнатну квартиру.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні
підтвердив придбання у ОСОБА_7 у квітні
2007 року однокімнатної квартири АДРЕСА_1
за 110800 грн., пояснивши при цьому, що
передача ним грошей ОСОБА_7 за
придбання квартири передувала
нотаріальному посвідченню договору її
купівлі-продажу. Крім того, ОСОБА_11
показав, що під час передачі ним ОСОБА_7
грошей був присутній і ОСОБА_3, брати
разом рахували та одержували гроші.

Показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_11
підтверджуються дослідженим судом
договором купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1, посвідченим приватним
нотаріусом Кузнецовського міського
нотаріального округу ОСОБА_12 10.04.07 р.

При цьому заперечення ОСОБА_5 щодо того,
що станом на укладення ОСОБА_3 договору
купівлі-продажу спірної квартири (05.04.07
р.) у нього в розпорядженні не було
коштів, одержаних від ОСОБА_7 за продаж
ним квартири (10.04.07 р.), спростовуються
показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що
передача ним коштів ОСОБА_7 та ОСОБА_3
передувала нотаріальному посвідченню
договору.

Свідок ОСОБА_13 підтвердила показання
свідка ОСОБА_7 щодо спрямування коштів
від продажу однокімнатної квартири їх
сім»ї, право власності на яку було
оформлене на ОСОБА_7, для придбання
квартири ОСОБА_3 Крім того, свідок
показала, що на цілі придбання квартири
її сину ОСОБА_3, вона у квітні 2007 року
подарувала йому 20000 грн. сімейних
заощаджень, а також взяла частину
коштів, якої не вистачало, у борг. При
цьому 26000 грн. вона позичала у ОСОБА_15, а
20000 грн. - у батька ОСОБА_5 ОСОБА_16 Дані
позики оформлялись розписками, які
були повернуті ОСОБА_13 після
повернення коштів.

Як вбачається з розписки ОСОБА_13, 28
березня 2007 року нею отримано від
ОСОБА_15 26000 грн., які вона
зобов'язувалась повернути до 31.12.10 р.

Свідок ОСОБА_15 в суді підтвердила, що у
березні 2007 року ОСОБА_13 позичала у неї
кошти в сумі 26000 грн. для купівлі
квартири сину, які на даний час
повернула в повному обсязі.

Як вбачається з розписки ОСОБА_13 від 01
квітня 2007 року, нею отримано від ОСОБА_16
20000 грн., які вона зобов'язувалась
повернути до 01.04.09 р. При цьому на
розписці наявний напис про те, що
ОСОБА_16 станом на 06.09.08 р. підтверджує
повернення ОСОБА_13 всієї суми по позиці
та претензій з цього приводу до неї не
має.

Вчинення цього напису на розписці саме
ОСОБА_16, який, як встановлено судом з
пояснень учасників процесу і ніким не
оспорюється, являється батьком ОСОБА_5,
позивачкою за зустрічним позовом та її
представником не оспорюється.
Визнається ОСОБА_5 і факт одержання у
квітні 2007 року ОСОБА_13 від її батька
ОСОБА_16 коштів у позику в сумі 20000 грн.

ОСОБА_5 у своїх поясненнях зазначає, що
вищезазначена розписка писалась
ОСОБА_13 та нотувалась ОСОБА_16 набагато
пізніше зазначених у ній дат. Проте
будь-яких доказів у спростування
належності та допустимості цього
доказу суду не надано.

Як вбачається з довідки ВП «Рівненська
АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» № 6665 від 05.12.13
р., ОСОБА_3 працює на посаді оператора
реакторного відділення РЦ-1 та за
період з листопада 2004 р. по жовтень 2005 р.
йому нараховано заробітної плати в
сумі 18327,95 грн., з яких він отримав
заробітну плату у розмірі 15006,23 грн.
(тобто за винятком всіх, у тому числі і
добровільних, відрахувань). З довідки
ВП «Рівненська АЕС» ДП НАЕК
«Енергоатом» № 6664 від 05.12.13 р.
вбачається, що ОСОБА_3, працюючи на тій
же посаді, за період з травня по жовтень
2004 року отримав заробітної плати у
розмірі 5415,73 грн. (за тим самим
винятком). Враховуючи розмір коштів,
які були отримані позивачем за
первісним позовом за цей період, та їх
співмірність із зазначеною у
первісному позові сумою його власних
заощаджень, суд приходить до висновку
про доведеність ОСОБА_3 здатності за
період з квітня 2004 року по жовтень 2005
року заощадити 10500 грн.

Як зазначає ОСОБА_5 у запереченнях на
первісний позов, джерелами надходження
спільних коштів подружжя на придбання
спірної квартири були: 15000 грн. її
особистих заощаджень до шлюбу; 20000 грн.
подарованих сторонам на весілля
коштів; 8000 грн. матеріальної допомоги
при народженні дитини; взятих у кредит
10000 грн.; подарованих сторонам їх
батьками коштів в сумі по 20000 грн.,
джерелом решти коштів зазначає позики
у різних осіб.

Будь-яких доказів у підтвердження
подарунку сторонам на весілля коштів в
сумі 20000,00 грн., одержання ОСОБА_5
матеріальної допомоги в сумі 8000,00 грн.,
подарунку ОСОБА_5 її батьками коштів в
сумі 20000,00 грн., спрямування
вищезазначених коштів на придбання
спірної квартири, а також доказів
позики сторонами як сім»єю у інших осіб
коштів для придбання квартири,
відповідачкою за первісним позовом
суду не надано, в той час як дані
обставини позивачем за первісним
позовом не визнаються з наведенням
доказів на їх спростування.

З аналізу заперечень ОСОБА_5 вбачається
зазначення нею джерела надходження
спільних коштів подружжя на придбання
квартири на загальну суму 93000,00 грн., що
значно менше ціни придбання квартири
(186850,00 грн.)

Як вбачається з інформації УПФ
м.Кузнецовська щодо заробітку ОСОБА_10,
з якої сплачено страхові внески, за 2005
рік їй заробітну плату на загальну суму
2959,42 грн. (разом з відрахуваннями).
Доказів у підтвердження наявності у
період 2004-2005 років інших доходів
відповідачкою за первісним позовом
суду не надано. Враховуючи розмір
коштів, отримання яких за цей період
доведено ОСОБА_5, їх неспівмірність із
зазначеною у запереченнях сумою її
власних заощаджень, суд приходить до
висновку про недоведеність ОСОБА_5
здатності за період 2004-2005 років
заощадити 15000,00 грн.

Як вбачається з довідки ПАТ
«Промінвестбанк» № 24-9-1/1123 від 13.05.14 р., 04
квітня 2007 року ОСОБА_17 було видано
кредит готівкою в сумі 10000,00 грн., який
на даний час повернуто. З довідки ПАТ
«Промінвестбанк» № 24-9-1/1124 від 13.05.14 р.
вбачається, що 11 квітня 2007 року ОСОБА_16
було видано кредит готівкою в сумі 10000,00
грн., який на даний час повернуто. Разом
з тим, будь-яких доказів спрямування
зазначених у довідках коштів на
придбання спірної квартири суду не
надано.

Як показав допитаний судом свідок
ОСОБА_18, який являється рідним братом
ОСОБА_5, на весілля подружжю ОСОБА_10
було подаровано кошти орієнтовною
сумою 20000,00 грн., які, за його
припущенням, були спрямовані сторонами
на придбання спірної квартири. Разом з
тим, будь-яких доказів на підтвердження
припущень ОСОБА_18 суду не надано. Крім
того, ОСОБА_18 підтвердив факт позики
ОСОБА_13 у квітні 2007 року коштів у його
батька ОСОБА_16, та пояснив, що мета
такого запозичення йому невідома.

Як вбачається з інформації ПАТ
«Промінвестбанк» № 118/09-02/68 від 03.03.14 р.,
03.04.07 р. ОСОБА_3 отримав кредит в сумі
10000,00 грн., який було повернуто 13.07.07 р. Як
пояснив ОСОБА_3, дані кошти були
спрямовані на виконання ремонту у
придбаній квартирі, будь-яких доказів
спрямування цих коштів на придбання
спірної квартири суду не надано. Вимог
про врахування цих коштів при поділі
спільного майна сторонами не
заявлялось.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

На переконання суду, сукупність
встановлених обставин, зокрема: продаж
братом ОСОБА_3 ОСОБА_7 нерухомого майна
одночасно з придбанням ОСОБА_3 спірної
квартири та передача останньому коштів
в сумі 110800,00 грн.; підтверджена
письмовим доказом позика його матір»ю
ОСОБА_13 одночасно з придбанням ОСОБА_3
спірної квартири коштів в сумі 26000,00
грн. у ОСОБА_15; підтверджена письмовим
доказом позика його матір»ю ОСОБА_13
одночасно з придбанням ОСОБА_3 спірної
квартири коштів в сумі 20000,00 грн. у
батька ОСОБА_10 ОСОБА_16, що є нелогічним
для випадку придбання спірної квартири
за спільні кошти сторін; здатність
ОСОБА_3, виходячи з його заробітків,
заощадити до шлюбу кошти в сумі 10500,00
грн. та недоведеність ОСОБА_5 здатності
заощадити до шлюбу кошти в сумі 15000,00
грн.; неспівмірність зазначених ОСОБА_5
коштів, одержаних з наведених у
запереченнях джерел, з вартістю
спірної квартири, а також взаємний
зв'язок цих доказів у їх сукупності -
дають суду підстави вважати, що
квартира АДРЕСА_1 була придбана ОСОБА_3
хоча і за час шлюбу з ОСОБА_5, але за його
особисті кошти, заощаджені ним та
подаровані йому братом ОСОБА_7 та
матір»ю ОСОБА_13, а тому в силу ч.1 ст.57 СК
України є його особистою приватною
власністю.

Таким чином, суд вбачає правові
підстави для задоволення первісного
позову та відмови у задоволенні вимоги
зустрічного позову про визнання
квартири спільним майном подружжя.

При визначенні обсягу спільного майна
подружжя судом враховано наступне.

Сторонами не оспорюється, що під
час шлюбу подружжя ОСОБА_13 набуло право
власності на диван вартістю 800,00 грн.,
ортопедичне ліжко-матрац вартістю 600,00
грн., прасувальну дошку вартістю 250,00
грн.

ОСОБА_3 визнано також придбання
під час шлюбу ряду інших речей, з
наведеною у зустрічному позові
вартістю яких він не погоджується. Так,
ОСОБА_3 визнано придбання за час шлюбу
тарілок 3 шт. для мікрохвильової печі,
однак по ціні 150,00 грн., сковорідки з
кришкою марки «VINZER» по ціні 300,00 грн.,
сковорідки без кришки по ціні 80,00 грн.,
тюлі в кухню по ціні 200,00 грн., дитячого
ліжечка зі столиком по ціні 2300,00 грн.,
кованої підставки для квітів по ціні
250,00 грн., тюлі в дитячу по ціні 250,00 грн.,
гідроблоку у ванну кімнату по ціні 3100,00
грн., супутникової антени по ціні 150,00
грн., штор у залу по ціні 250,00 грн., тюлі у
залу по ціні 300,00 грн. та у спальню по
ціні 300,00 грн.

Доказів у підтвердження зазначеної у
зустрічному позові вартості цих речей
ОСОБА_5 суду не надано. За таких
обставин суд прийшов до висновку про
наявність правових підстав для
включення вищезазначеного майна до
складу спільного майна подружжя за
цінами, що визнаються ОСОБА_3

Незважаючи на невизнання ОСОБА_3,
придбання подружжям ряду інших речей
за час шлюбу підтверджено дослідженими
в судовому засіданні доказами.

Так, свідок ОСОБА_19 в суді
підтвердила придбання сторонами за час
шлюбу кухонного гарнітуру, стола та
кухонних стільців, електричної
варочної поверхні, духової шафи,
холодильника, кованого карнизу у кухні
та тюлі у кухні, дитячого ліжка з
столиком, шафи-купе двохдверної у
дитячій кімнаті, кованого карнизу та
тюлі у дитячій, шафи-купе у прихожій,
пральної машину марки «BOSCH»,
кондиціонеру, супутникової антени,
телевізора, меблевого гарнітуру -
стінки «Gerbor», кованого карнизу у залі,
штор у залі, тумбочок та шафи-купе у
спальні, кованого карнизу, штор та тюлі
у спальні.

Свідок ОСОБА_18 в суді підтвердив
придбання сторонами за час шлюбу
кухонного гарнітуру, стола та кухонних
стільців, електричної варочної
поверхні, духової шафи, холодильника,
набору посуду на шість персон, а також
набору з чашок та тарілок на шість
персон, дитячого ліжка з столиком,
шафи-купе у дитячій кімнаті, шафи-купе у
прихожій, телевізора, меблевого
гарнітуру - стінки «Gerbor», тумбочок та
шафи-купе у спальні.

Свідок ОСОБА_20 суду показала, що у
квітні 2014 року вона на прохання ОСОБА_5
разом з нею відвідала квартиру АДРЕСА_1,
з метою присутності при виконанні
останньою фотографій спільного майна
подружжя ОСОБА_3, наявного у квартирі. У
квартирі в цей час перебував ОСОБА_3,
який заперечував фотографуванню та
активно цьому перешкоджав, що стало
підставою для виклику органів міліції.
ОСОБА_20 показала, що у квартирі вона
побачила наявність пральної машини
«BOSCH», комп'ютера «SAMSUNG», дивана у залі,
телевізора у залі, ліжка-матрацу та
шафи-купе у спальні.

Наданими ОСОБА_5 фотографіями,
виконаними як у різні періоди за час
шлюбу ОСОБА_3, так і під час візиту у
квітні 2014 року, підтверджується
наявність у квартирі стола та кухонних
стільців, набору з 6 чашок та 6 тарілок,
набору посуду на шість персон, дитячого
ліжка з столиком, тюлі в дитячій
кімнаті, шафи-купе у прихожій, гідро
блоку та пральної машини у ванній,
комп'ютера, дивана, стереосистеми,
меблевого гарнітуру у залі, штор, тюлі
та бамбукових жалюзі у залі, ліжка та
тюлі у спальні.

Відмінних від зазначених у
зустрічному позові даних про вартість
цього майна матеріали справи не
містять, у зв'язку з чим суд прийшов до
висновку про необхідність віднесення
до спільного майна подружжя ОСОБА_3
кухонного гарнітуру, набору посуду на
шість персон, а також набору з чашок та
тарілок на шість персон, стола та
кухонних стільців, електричної
варочної поверхні, духової шафи,
холодильника, кованого карнизу у кухні,
тюлі у кухні, дитячого ліжка з столиком,
шафи-купе двохдверної у дитячій
кімнаті, кованого карнизу у дитячій,
тюлі у дитячій, комп'ютера, шафи-купе у
прихожій, пральної машини,
кондиціонера, супутникової антени,
телевізора, меблевого гарнітуру -
стінки «Gerbor», кованого карнизу у залі,
штор у залі, тумбочок та шафи-купе у
спальні, кованого карнизу, штор та тюлі
у спальні, тюлі в дитячій кімнаті,
стереосистеми, бамбукових жалюзі у
залі по цінах, зазначених у зустрічному
позові.

Відповідачем за зустрічним позовом
ОСОБА_3 оспорюється придбання під час
шлюбу мікрохвильової печі «SAMSUNG»,
набору ємкостей для круп 10 шт., набору
ємкостей для сипучих 10 шт., фондюшниці
«VINZER», набору столових предметів
«BERGHOF», набору черпаків «VINZER», набору
ножів «VINZER», хлібниці «VINZER», бамбукових
жалюзі у кухні, пилосмоку «ZELMER»,
складного столу. Доказів придбання
даного майна у шлюбі позивачкою за
зустрічним позовом суду не надано. За
таких обставин суд вважає недоведеним
належність вищезазначених речей до
спільного майна подружжя ОСОБА_3 та
приходить до висновку про відсутність
правових підстав для врахування їх при
поділі майна.

Таким чином, суд визнав доведеним,
що обсяг майна, заявленого сторонами,
яке набуте подружжям ОСОБА_3 під час
шлюбу, складається з кухонного
гарнітуру вартістю 3800 грн., столу та
кухонних стільців вартістю 1000 грн.,
електричної варочної поверхні
вартістю 3600 грн., духової шафи вартістю
3600 грн., набору з 6 чашок та 6 тарілок
вартістю 150 грн., набору посуду на шість
персон вартістю 1000 грн., набору тарілок
для мікрохвильової печі вартістю 150
грн., сковорідки з кришкою марки «VINZER»
вартістю 300 грн., холодильника марки
«SAMSUNG» вартістю 4800 грн., сковорідки без
кришки вартістю 80 грн., кованого
карнизу на кухні вартістю 280 грн., тюлі у
кухні вартістю 200 грн., дитячого ліжка з
столиком вартістю 2300 грн., шафи-купе
двохдверної виробництва смт.Березне
вартістю 3600 грн., тюлі у дитячій кімнати
вартістю 250 грн., кованої підставки для
квітів вартістю 250 грн., кованого
карнизу у дитячій кімнаті вартістю 280
грн., шафи-купе у прихожій вартістю 3600
грн., пральної машини марки «BOSCH»
вартістю 3800,00 грн., гідроблоку у ванній
кімнаті вартістю 3100 грн., стереосистеми
вартістю 1500 грн., телевізора марки «LG»
вартістю 7000 грн., меблевого гарнітуру -
стінки «Gerbor» вартістю 1800 грн., штор з
кімнати зали вартістю 250 грн., дошки
прасувальної вартістю 250 грн., тюлі з
кімнати зали вартістю 300 грн.,
комп'ютера марки «SAMSUNG» вартістю 5000
грн., дивану вартістю 800 грн.,
кондиціонеру марки «SAMSUNG» вартістю 5000
грн., супутникової антени вартістю 150
грн., кованого карнизу у залі вартістю
400 грн., жалюзі бамбукових у залі
вартістю 800 грн., ліжка-матрацу
ортопедичного вартістю 600 грн.,
шафи-купе чотирьохдверної вартістю 6800
грн., тюлі у спальній кімнаті вартістю
300 грн., кованого карнизу у спальні
вартістю 400 грн., штор у спальній
кімнаті вартістю 500 грн., тумбочок до
ліжка 2 шт. вартістю 1600 грн., а всього з
майна на загальну суму 69590 грн.

Статтею 70 СК України передбачено,
що у разі поділу майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, частки майна дружини та
чоловіка є рівними, якщо інше не
визначено домовленістю між ними або
шлюбним договором.

Суд прийшов до висновку про
відсутність підстав для відступлення
від засад рівності часток подружжя при
поділі майна, а тому вважає, що вартість
частки кожної з сторін у спільному
майні складає: 69590 грн. / 2 = 34795 грн.

При вирішенні питання про поділ
спільного майна суд враховує побажання
ОСОБА_5, викладені у зустрічному позові,
а також висловлені в судовому
засіданні побажання ОСОБА_3 одержати у
власність гідроблок та ліжко-матрац, що
не суперечить вимогам ОСОБА_5

Враховуючи неможливість
виділення у власність обом сторонам
неподільних речей, беручи до уваги їх
побажання, враховуючи вартість
спільного майна, суд виділяє у
власність ОСОБА_10 майно на загальну
суму 34730 грн., у власність ОСОБА_3 - майно
на загальну суму 34860 грн.

Оскільки спільне майно подружжя з
урахуванням вартості кожної речі
неможливо поділити між сторонами
порівну, суд прийшов до висновку про те,
що з метою додержання рівності часток
подружжя при поділі майна, з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_5 слід стягнути 65 грн.
грошової компенсації різниці вартості
часток у спільному майні.

Судові витрати, понесені на
пред'явлення первісного позову,
підлягають стягненню з відповідачки за
первісним позовом. Судові витрати,
понесені на пред'явлення зустрічного
позову, слід присудити пропорційно до
задоволеної його частини.

Враховуючи викладене, на підставі
ст.ст.57, 60, 70 СК України, ст.392 ЦК України,
керуючись ст.ст.8, 10, 60, 174, 209, 212-215 ЦПК
України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 особистою
приватною власністю ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 1868
(одну тисячу вісімсот шістдесят вісім)
грн. 50 коп. судових витрат, понесених у
зв'язку з пред'явленням первісного
позову.

Зустрічний позов ОСОБА_5
задовольнити частково.

Поділити майно, що є спільною
сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_5.

Виділити у власність ОСОБА_5: стіл та
кухонні стільці вартістю 1000 грн.,
електричну варочну поверхню вартістю
3600 грн., духову шафу вартістю 3600 грн.,
набір з 6 чашок та 6 тарілок вартістю 150
грн., набір посуду на шість персон
вартістю 1000 грн., набір тарілок для
мікрохвильової печі вартістю 150 грн.,
сковорідку з кришкою марки «VINZER»
вартістю 300 грн., дитяче ліжко з
столиком вартістю 2300 грн., шафу-купе
двохдверну виробництва смт.Березне
вартістю 3600 грн., ковану підставку для
квітів вартістю 250 грн., кований карниз
у дитячій кімнаті вартістю 280 грн.,
шафу-купе з прихожої вартістю 3600 грн.,
пральну машину марки «BOSCH» вартістю
3800,00 грн., стереосистему вартістю 1500
грн., телевізор марки «LG» вартістю 7000
грн., меблевий гарнітур - стінку «Gerbor»
вартістю 1800 грн., штори з кімнати зали
вартістю 250 грн., дошку прасувальну
вартістю 250 грн., тюль з кімнати зали
вартістю 300 грн., а всього майна на
загальну суму 34730 (тридцять чотири
тисячі сімсот тридцять) грн.

Виділити у власність ОСОБА_3:
холодильник марки «SAMSUNG» вартістю 4800
грн., сковорідку без кришки вартістю 80
грн., кований карниз на кухні вартістю
280 грн., гідроблок у ванній кімнаті
вартістю 3100 грн., комп'ютер марки «SAMSUNG»
вартістю 5000 грн., диван вартістю 800 грн.,
кондиціонер марки «SAMSUNG» вартістю 5000
грн., супутникову антену вартістю 150
грн., кований карниз у залі вартістю 400
грн., ліжко-матрац ортопедичний
вартістю 600 грн., шафу-купе
чотирьохдверну вартістю 6800 грн., тюль у
спальній кімнаті вартістю 300 грн.,
кований карниз у спальні вартістю 400
грн., штори з спальні вартістю 500 грн.,
жалюзі бамбукові у залі вартістю 800
грн., кухонний гарнітур вартістю 3800
грн., тумбочки до ліжка 2 шт. вартістю 1600
грн., тюль з дитячої кімнати вартістю 250
грн., тюль з кухні вартістю 200 грн., а
всього майна на загальну суму 34860
(тридцять чотири тисячі вісімсот
шістдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 65
(шістдесят п'ять) грн. 00 коп. грошової
компенсації різниці вартості часток у
спільному майні.

У задоволенні вимог ОСОБА_5 про
визнання квартири АДРЕСА_1 об'єктом
права спільної власності подружжя та
визнання за нею права власності на 1/2
ідеальної частки цієї квартири
відмовити у зв'язку з безпідставністю
вимог.

У задоволенні вимог про поділ іншого
спільного майна відмовити у зв'язку з
їх безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 347
(триста сорок сім) грн. 95 коп. судових
витрат, понесених у зв'язку з
пред'явленням зустрічного позову.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Рівненської області через
Кузнецовський міський суд протягом
десяти днів з дня його проголошення. У
разі ухвалення рішення без участі
особи, яка бере участь у справі,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: