УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О. суддів:
Ізмайлової Т.Л.,Кадєтової О.В., Наумчука
М.І.Остапчука Д.О.,розглянувши у
судовому засіданні справу за позовом
приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Перша» до ОСОБА_6
про відшкодування витрат, пов'язаних з
виплатою страхового відшкодування, за
касаційною скаргою ОСОБА_7, який діє в
інтересах ОСОБА_6, на рішення
Апеляційного суду м. Києва від 04
листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ПрАТ «Страхова
компанія «Перша» звернулося до суду із
вищезазначеним позовом, посилаючись на
те, що позивачем було виплачено
страхове відшкодування за Договором
добровільного страхування наземного
транспорту № 06-01.09.00004 від 13 травня 2009
року власнику автомобіля марки «Honda Jazz
ES», д.н.з. НОМЕР_4, якому внаслідок ДТП, з
вини відповідача, були завдані
механічні пошкодження.

З урахуванням наведеного позивач
просив суд стягнути з відповідача в
порядку регресу витрати, пов'язані з
виплатою страхового відшкодування у
розмірі 9 904,00 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 04 липня 2013 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6
на користь ПрАТ «Страхова компанія
«Перша» витрати, понесені у зв'язку з
виконанням зобов'язань по виплаті
страхового відшкодування в розмірі 2
583,44 грн. Вирішено питання про розподіл
судових витрат. В решті позовних вимог
відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
04 листопада 2013 року, рішення суду
першої інстанції скасовано та ухвалено
нове, яким позов задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_6 на користь ПрАТ «Страхова
компанія «Перша» витрати, понесені у
зв'язку з виконанням зобов'язань по
виплаті страхового відшкодування, в
сумі 9 904,00 грн.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування рішення суду
апеляційної інстанції із залишенням в
силі рішення суду першої інстанції,
мотивуючи свої вимоги порушенням судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач в порядку регресу повинен
відшкодувати позивачу різницю між
фактичним та виплаченим розміром
страхової виплати в межах строку
позовної давності.

Скасовуючи рішення та задовольняючи
позов суд апеляційної інстанції
прийшов до висновку, що позивачем не
було пропущено строк позовної давності
для звернення до суду із зазначеним
позовом в порядку регресу, оскільки
основне зобов'язання страховою
компанією перед страхувальником,
пов'язане із виплатою відшкодування
згідно із умовами укладеного між ними
договору страхування остаточно було
виконано 02 лютого 2010 pоку в той час як
позов ПрАТ «Страхова компанія «Перша»
було подано 04 лютого 2013 pоку.

З такими висновками судів повністю
погодитися не можна, оскільки вони
зроблені без належного з'ясування
дійсних обставин справи, з огляду на
наступне.

Судами встановлено, що 13 травня 2009 року
між ЗАТ «Перша страхова компанія» та
ОСОБА_8 - власником автомобіля марки
«Honda Jazz ES», д.н.з. НОМЕР_4 було укладено
Договір добровільного страхування
наземного транспорту № 06-01.09.00004,
строком дії з 15 травня 2009 року по 14
травня 2010 року, вигодонабувачем за яким
визначено власника автомобіля.

22 жовтня 2009 року в м. Києві по вул.
Дегтярівській, 51 в м. Києві відповідач
ОСОБА_6, керуючи автомобілем марки
«Шевролет», д.н.з. НОМЕР_5, порушив п.13.1
Правил дорожнього руху України, а саме
не дотримався безпечної дистанції,
скоїв зіткнення з автомобілем марки
«Honda Jazz ES», д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням
ОСОБА_8, який в свою чергу здійснив
зіткнення з автомобілем марки «Опель»,
д.н.з. НОМЕР_3, що призвело до
пошкодження транспортних засобів.

Постановою Шевченківського районного
суду м. Києва від 14 грудня 2009 року
ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення та
піддано адміністративному стягненню у
вигляді штрафу в сумі 425,00 грн.

23 жовтня 2009 року, ОСОБА_8 звернувся із
заявою до позивача про виплату
страхового відшкодування у зв'язку із
пошкодженням автомобіля внаслідок
вказаної ДТП на підставі Договору
добровільного страхування наземного
транспорту № 06-01.09.00004 від 13 травня 2009
року.

Для визначення розміру збитку,
завданого страхувальнику, позивачем
було складено страховий акт СТ/09/0173 від
11 грудня 2009 року та здійснено
розрахунок страхового відшкодування
на підставі звіту №1714/1/09 від 13
листопада 2009 року про оцінку
автомобіля марки «Honda Jazz ES», д.н.з.
НОМЕР_4 відповідно до якого вартість
матеріальної шкоди, завданої власнику
зазначеного автомобіля, склала 31 810,56
грн, на підставі чого й було прийнято
рішення про виплату страхового
відшкодування в розмірі 31 810, 56 грн.

Однак, в подальшому виявилося, що у
зазначений розрахунок матеріального
збитку експертом не було включено
витрати, що пов'язані із відновленням
полу багажника транспортного засобу,
що також було пошкоджено внаслідок ДТП,
що відбулася 22 жовтня 2009 року з вини
відповідача.

З метою повного відновлення
транспортного засобу позивачем було
проведено додаткове авто-товарознавче
дослідження, за результатом якого
експертом було складено звіт № 1775/01/10
про оцінку автомобіля марки «Honda Jazz ES»,
д.н.з. НОМЕР_4 від 12 січня 2010 року,
відповідно до змісту якого
матеріальний збиток, завданий
власникові зазначеного автомобіля в
результаті його пошкодження при ДТП з
урахуванням додаткового огляду від 12
січня 2010 року, склав 2 583,44 грн.

В подальшому Страхова компанія «Перша»
склала додаток до страхового акту
СТ/09/0173 від 27 січня 2010 року, відповідно
до якого було переглянуто розмір
страхового відшкодування, про яке
вказано вище, та призначено проведення
доплати страхового відшкодування в
розмірі 2 583,44 грн.

Згідно банківських виписок по рахунку
позивача страховою компанією було
відшкодовано власнику автомобіля
марки «Honda Jazz ES», д.н.з. НОМЕР_4 17 грудня
2009 року 31 810,56 грн за страховим актом
СТ/09/0173 від 11 грудня 2009 року та 02 лютого
2010 року 2 583, 44 грн за страховим актом
СТ/09/0173 від 27 січня 2010 року.

Як вбачається з матеріалів справи ПрАТ
«Українська пожежно-страхова
компанія» виплатила позивачу страхове
відшкодування в порядку регресу у
розмірі 24 480,00 грн в межах ліміту за
виключенням франшизи.

За огляду на викладене, суди дійшли
правильного висновку, що відповідач
повинен відшкодувати різницю між
фактичними та виплаченим розміром
страхової виплати на підставі ст. 1194 ЦК
України.

Разом з тим, суди попередніх інстанцій,
вирішуючи початок перебігу строку
позовної давності у зазначеній справі,
не звернули уваги на наступне.

Нормами цивільного законодавства
передбачено право зворотної вимоги за
декількома правовідносинами.

Зокрема, за положеннями ст. 993 ЦК
України до страховика, який виплатив
страхове відшкодування за договором
майнового страхування, у межах
фактичних витрат переходить право
вимоги, яке страхувальник або інша
особа, яка одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

За положеннями ч. 1 ст. 1191 ЦК України
особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений
законом.

Пунктом 27 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» роз'яснено, що
при вирішенні спорів про право
зворотної вимоги страховика суди
повинні розрізняти поняття «регрес» та
«суброгація». Наприклад, у випадку
суброгації відбувається лише заміна
осіб у вже наявному зобов'язанні
(заміна активного суб'єкта) зі
збереженням самого зобов'язання. У
такому разі страхувальник передає свої
права страховикові на підставі
договору і сприяє реалізації останнім
прийнятих суброгаційних прав. У
випадку регресу одне зобов'язання
замінює собою інше, але переходу прав
від одного кредитора до іншого не
відбувається.

При цьому регрес регулюється
загальними нормами цивільного права
(зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також
статтею 38 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, а для суброгації відповідно до
статті 993 ЦК України і статті 27 Закону
України «Про страхування» встановлено
особливий правовий режим.

Оскільки, при суброгації відбувається
заміна особи в зобов'язанні, тому з
урахуванням положення статті 515 ЦК
України суброгація застосовується
лише до майнового страхування.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна
давність це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

При суброгації перебіг строку позовної
давності починає обчислюватися з
моменту виникнення страхового випадку,
а при регресі - з того моменту, коли
страховик виплатив страхове
відшкодування. Розмір страхового
відшкодування визначається за
правилами, встановленими у договорі
страхування. Страховик не має права
вимагати від заподіювача шкоди суму,
яку він виплатив страхувальнику у
зв'язку з порушенням умов договору
страхування.

Перехід права вимоги від
страхувальника до страховика за
договором добровільного страхування є
суброгацією.

За таких обставин, у вказаній справі
вимоги ґрунтуються на суброгації, а не
регресі.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суди попередніх інстанцій, у
порушення вимог ст. 212- 214 ЦПК України у
повній мірі не з'ясували усіх обставин
справи, у зв'язку з чим не вірно
визначилися з характером спірних
правовідносин та з правовою нормою що
підлягає до застосуванню до цих
правовідносин, що призвело до
ухвалення помилкових рішень.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд
не обмежений доводами касаційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде виявлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

Допущені судами порушення норм
процесуального права унеможливили
встановлення фактичних обставин
справи, що мають значення для
правильного її вирішення, рішення
судів першої та апеляційної інстанції
на підставі ч. 2 ст. 338 ЦПК України
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, який діє в
інтересах ОСОБА_6, задовольнити
частково.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 04 липня 2013 року та рішення
Апеляційного суду м. Києва від 04
листопада 2013 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л.
Ізмайлова О.В. Кадєтова М.І. Наумчук
Д.О. Остапчук