Справа №484/5137/13-ц 21.05.2014 21.05.2014 21.05.2014
Провадження №22-ц/784/968/14
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22-ц/784/968/14
Головуючий суду першої інстанції -
Суддя-доповідач апеляційного
суду - Локтіонова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 травня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Колосовського С.Ю.,

суддів: Локтіонової О.В., Базовкіної
Т.М.,

із секретарем судового засідання -
Романенко Ю.О.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на заочне рішення Первомайського
міськрайонного суду

Миколаївської області від 18 грудня 2013
року,

ухвалене за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» (далі - Банк або ПАТ
КБ «Приватбанк») до ОСОБА_4, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, - ОСОБА_5, про звернення
стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

23 жовтня 2013 року Банк пред'явив
зазначений позов, який обґрунтував
наступним.

11 квітня 2007 року між ним та ОСОБА_5 було
укладено кредитний договір №14МЮ/2007,
відповідно до якого Банк зобов'язався
надати позичальниці строком до 11
квітня 2012 року кредит у вигляді
відновлювальної кредитної лінії у сумі
71 500 доларів США під 16 % річних, а у
випадку прострочення погашення
кредиту під 32% річних.

15 листопада 2007 року до зазначеного
договору були внесені зміни щодо
ліміта кредитування, який був
встановлений у сумі 162 000 доларів США.

11 квітня 2007 року для забезпечення
виконання зобов'язань за вищенаведеним
кредитним договором між позивачем та
ОСОБА_4 був укладений іпотечний
договір, згідно якого в іпотеку Банку
була передана нежитлова будівля
загальною площею 246,9 кв.м. по АДРЕСА_1.

21 листопада 2007 року до даного договору
були внесені зміни щодо встановленого
ліміта кредитування за кредитним
договором у сумі 162 000 доларів США.

ОСОБА_5 не дотримувалася строків
погашення заборгованості за кредитним
договором, внаслідок чого станом на 24
вересня 2013 року утворилася
заборгованість у сумі 397 074,29 доларів
США, яка складається з: заборгованості
за кредитом в сумі 110 878,03 доларів США,
заборгованості по процентах за
користування кредитом в сумі 151 647,39
доларів США, пені у сумі 115 610,77 доларів
США, штрафів у загальній сумі 18 938,10
доларів США.

Оскільки ОСОБА_5 не виконує належним
чином своїх зобов'язань за кредитним
договором, позивач просив звернути
стягнення на предмет іпотеки шляхом
продажу його Банком з укладанням від
імені відповідача договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою-покупцем, з отриманням
витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах
або організаціях, з можливістю
здійснення Банком всіх передбачених
нормативно-правовими актами дій,
необхідних для здійснення продажу.

Заочним рішенням Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 18 грудня 2013 року позов ПАТ
КБ «Приватбанк» задоволено у повному
обсязі. Встановлено початкову ціну
реалізації предмету іпотеки у сумі 327 618
грн.75 коп. Розподілено судові витрати.

Відповідач ОСОБА_4 подав на рішення
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просив його
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи у повному обсязі вимоги
Банку, районний суд виходив з того, що
відповідачем були порушені умови
кредитного та іпотечного договорів, а
тому наявні підстави для задоволення
позовних вимог про звернення стягнення
на предмет іпотеки в редакції, яка була
заявлена Банком.

Проте, на думку колегії суддів
зазначений висновок не у повному
обсязі відповідає обставинам справи та
вимогам законодавства.

Відповідно до ст.ст.33, 35 Закону України
«Про іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону.

У разі порушення основного
зобов'язання та/або умов іпотечного
договору іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмову
вимогу про усунення порушення. В цьому
документі зазначається стислий зміст
порушених зобов'язань, вимога про
виконання порушеного зобов'язання у не
менш ніж тридцятиденний строк та
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки у разі невиконання
цієї вимоги. Якщо протягом
встановленого строку вимога
іпотекодержателя залишається без
задоволення, іпотекодержатель вправі
прийняти рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
позасудового врегулювання на підставі
договору.

Положення частини першої цієї статті
не є перешкодою для реалізації права
іпотекодержателя звернутись у
будь-який час за захистом своїх
порушених прав до суду у встановленому
законом порядку.

Згідно з ст.39 Закону України «Про
іпотеку» у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки у рішенні суду
зазначаються: загальний розмір вимог
та всі його складові, що підлягають
сплаті іпотекодержателю з вартості
предмета іпотеки; опис нерухомого
майна, за рахунок якого підлягають
задоволенню вимоги іпотекодержателя;
заходи щодо забезпечення збереження
предмета іпотеки або передачі його в
управління на період до його
реалізації, якщо такі необхідні; спосіб
реалізації предмета іпотеки шляхом
проведення прилюдних торгів або
застосування процедури продажу,
встановленої статтею 38 цього Закону;
пріоритет та розмір вимог інших
кредиторів, які підлягають задоволенню
з вартості предмета іпотеки; початкова
ціна предмета іпотеки для його
подальшої реалізації.

З матеріалів справи вбачається, що 11
квітня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк»
та ОСОБА_5 було укладено кредитний
договір №14МЮ/2007, відповідно до якого
Банк зобов'язався надати позичальниці
строком до 11 квітня 2012 року кредит у
вигляді відновлювальної кредитної
лінії у сумі 71 500 доларів США під 16 %
річних, а у випадку прострочення
погашення кредиту під 32% річних.

Позичальниця зобов'язалася повернути
кредит на викладених умовах, а у
випадках їх порушення сплатити Банку
пеню у гривневому еквіваленті за
курсом НБУ на дату нарахування та штраф
у сумі 250 грн.+5% від суми позову.

Сторони погодили, що строк позовної
давності по вимогам, буде складати
5 років.

15 листопада 2007 року до зазначеного
договору були внесені зміни щодо
ліміта кредитування, який був
встановлений у сумі 162 000 доларів США.

Графіки погашення кредиту свідчать, що
ОСОБА_5 отримала від Банку кредит
загальною сумою 171 500 доларів США.

11 квітня 2007 року для забезпечення
виконання зобов'язань за вищенаведеним
кредитним договором між позивачем та
ОСОБА_4 був укладений іпотечний
договір, згідно якого в іпотеку Банку
була передана нежитлова будівля
загальною площею 246,9 кв.м. по АДРЕСА_1.

21 листопада 2007 року до даного договору
були внесені зміни, які свідчать про те,
що іпотекодавець погодився зі
збільшенням ліміта кредитування за
кредитним договором до 162 000 доларів
США.

Пунктом 24 зазначеного договору
передбачено, що звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється у
випадках, передбачених п.п.18.6, 18.8.1, 18.8.2,
18.8.3, 18.9 цього договору, відповідно до
розділу V Закону України «Про іпотеку»
на підставі рішення суду.

Пункт 18.8.1 іпотечного договору
встановлює право Банку звернути
стягнення на предмет іпотеки у випадку,
якщо в момент настання термінів
виконання якого-небудь із зобов'язань,
передбачених кредитним договором, вони
не будуть виконані.

Термін дії зазначеного договору - до
повного виконання позичальником всіх
зобов'язань за кредитним договором та
всіма додатковими угодами до нього.

Внаслідок невиконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором
утворилася заборгованість, яка
відповідно до розрахунку Банку станом
на 24 вересня 2013 року
становить 397 074,29 доларів США, яка
складається з: заборгованості за
кредитом в сумі 110 878,03 доларів США,
заборгованості по процентах за
користування кредитом в сумі 151 647,39
доларів США, пені у сумі 115 610,77 доларів
США, штрафів у загальній сумі 18 938,10
доларів США.

22 серпня 2013 року Банк надіслав
позичальниці та іпотекодавцю письмову
вимогу про усунення порушення та
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки у разі невиконання
цієї вимоги.

З урахуванням викладених обставин
справи та вимог законодавства, колегія
суддів вважає, що висновок суду про
звернення стягнення на предмет іпотеки
є законним та обґрунтованим, оскільки
позичальник ОСОБА_5 порушила вимоги
кредитного договору щодо вчасного
погашення кредитних платежів.

Але, судом не було враховано, що
нарахування пені та фіксованої частини
штрафу повинно бути здійснено у гривні,
як того вимагають умови кредитного
договору, і що ст.39 Закону України «Про
іпотеку», яка регламентує зміст
рішення суду за позовами про звернення
стягнення на предмет іпотеки не
передбачає необхідності надання Банку
права отримання витягу з Державного
реєстру речових прав та здійснення
всіх повноважень, необхідних для
здійснення продажу.

За такого, відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК
України, рішення місцевого суду в
частині вирішення позовної вимоги про
звернення стягнення на предмет іпотеки
підлягає зміні в частині усунення
недоліків його резолютивної частини.

Доводи апелянта про те, що банком був
пропущений строк позовної давності,
колегія суддів вважає безпідставними,
оскільки за кредитним договором
зазначений строк становить 5 років.

ОСОБА_5 перестала виконувати свої
кредитні зобов'язання 13 березня 2009
року.

Банк звернувся до суду з позовом 23
жовтня 2013 року, тобто у межах
п'ятирічного строку позовної давності.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
іпотеку» іпотека - вид забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, що залишається у володінні і
користуванні іпотекодавця, згідно з
яким іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому законом.

Як вбачається з укладеного між
сторонами іпотечного договору, іпотека
за цим договором забезпечує виконання
боржником всіх його боргових
зобов'язань за кредитним договором та
додатковими угодами до нього.

Таким чином, укладений іпотечний
договір є забезпеченням виконання
зобов'язання.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про
іпотеку» іпотека припиняється у разі:
припинення основного зобов'язання або
закінчення строку дії іпотечного
договору; реалізації предмета іпотеки
відповідно до цього Закону; набуття
іпотекодержателем права власності на
предмет іпотеки; визнання іпотечного
договору недійсним; знищення (втрати)
переданої в іпотеку будівлі (споруди),
якщо іпотекодавець не відновив її.

Зазначеного з матеріалів справи не
вбачається, а тому суд першої інстанції
правомірно звернув стягнення на майно
відповідача.

Керуючись ст.ст.303, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Заочне рішення Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 18 грудня 2013 року в частині
вирішення позовної вимоги про
звернення стягнення на предмет іпотеки
змінити, виклавши резолютивну частину
рішення в зазначеній частині в
наступній редакції.

В рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором №14МЮ/2007 від 11
квітня 2007 року, укладеним між публічним
акціонерним товариством комерційний
банк «Приватбанк» та ОСОБА_5, яка станом
на 24 вересня 2013 року становить 110 878,03
доларів США заборгованості за
кредитом, 151 647,39 доларів США
заборгованості по процентах за
користування кредитом, 924 076 грн.88 коп.
пені, 250 грн. штрафу (фіксована частина)
та 18 906,81 доларів США штрафу (процентна
складова), звернути стягнення на
предмет іпотеки - нежитлову будівлю
загальною площею 246,9 кв.м по АДРЕСА_1,
яка належить ОСОБА_4, шляхом її продажу
публічним акціонерним товариством
комерційний банк «Приватбанк» від
свого імені будь-якій особі на підставі
договору купівлі-продажу за початковою
ціною 327 618 грн.75 коп.

Рішення суду в іншій частині залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і з цього часу
може бути оскаржене у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді