Дата документу 04.11.2014
Справа № 336/5770/14-ц
Провадження № 2/334/3323/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

04 листопада 2014 року Ленінський
районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді
Турбіної Т.Ф., при секретарі Нестеренко
Ю.І., розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Запоріжжі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договором позики, в
обґрунтування якого вказав, що 30.05.2013р.
між ним та відповідачем був укладений
договір позики, відповідно до якого
позивач надав, а відповідач отримав
грошові кошти у розмірі 8000,00 грн. на
строк до 06.07.2013р., про що складено
письмову розписку.

У встановлений строк відповідач
грошові кошти не повернув, у зв'язку з
чим він просить стягнути з відповідача
основний борг у сумі 8000,00 грн., суму
індексу інфляції у розмірі 976,00 грн., три
відсотки річних від простроченої суми
у розмірі 9226,80 грн., понесені судові
витрати.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала у
повному обсязі з підстав, викладених у
позові.

Відповідач у судове засідання не
з'явився повторно, про час та місце
судового розгляду повідомлений у
встановленому законом порядку. Причини
неявки суду не повідомив, заперечень
проти позову не надав.

Суд, за згодою представника позивача,
ухвалив провести заочний розгляд
справи на підставі матеріалів справи у
відповідності зі ст. 224 ЦПК України за
відсутністю відповідача.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, розглянувши матеріали справи,
дослідивши та оцінивши надані докази,
суд дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Частина 2 ст. 1047 ЦК України допускає
пред'явлення на підтвердження
укладення договору позики та його умов
розписки позичальника або іншого
документа, який посвідчує передання
йому позикодавцем визначеної суми
грошей або кількості речей.

Згідно ст. 1050 ЦК України позика
вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалась, на його банківський
рахунок.

Судом встановлено, що 30.05.2013р. між
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 був укладений договір
позики, відповідно до якого ОСОБА_1
надав ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі
8000,00 грн. на строк до 06.07.2013р., про що
складено письмову розписку, оригінал
якої надано позивачем. Належних та
допустимих доказів виконання
зобов'язань за договором позики, як
того вимагає ст.ст. 57-60 ЦПК України,
відповідачем не надано. Надання
позивачем оригіналу розписки свідчить
про те, що відповідач грошові кошти не
повернув.

Зі спірних правовідносин випливає, що
між сторонами був укладений договір
позики у національній валюті.
Враховуючи надані докази, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги в частині
стягнення боргу у сумі 8000,00 грн. є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Якщо позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК
України, з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

За змістом частини другої статті 625 ЦК
України інфляційне нарахування на суму
боргу за порушення боржником грошового
зобов'язання, вираженого в
національній валюті, та три проценти
річних від простроченої суми полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів унаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації /плати/ від
боржника за неправомірне користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належними до сплати кредиторові.

Згідно розрахунку, 3% річних від суми
заборгованості за період прострочення
зобов'язання за 380 днів складає 250,80
грн.

Оскільки сума боргу своєчасно
повернута не була, вона підлягає
індексації. З урахуванням даних
Державної служби статистики України
по індексу інфляції споживчих цін на
товари та послуги (індекс інфляції),
відповідно до наданого позивачем
розрахунку, сума, на яку збільшився
борг з урахуванням індексу інфляції,
становить 976,00 грн.

З урахуванням викладено, з відповідача
підлягають стягненню сума боргу за
договором позики у розмірі 8000,00 грн.,
сума 3% річних від простроченої суми у
розмірі 250,80 грн., сума, на яку
збільшився борг з урахуванням індексу
інфляції, 976,00 грн., а всього 9226,80 грн.

З відповідача підлягають стягненню на
користь позивача витрати на оплату
судового збору у сумі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218, 224 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
заборгованість за договором позики у
сумі 9226,80 грн. (дев'ять тисяч двісті
двадцять шість грн. 80 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати по оплаті судового
збору у сумі 243,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яку може бути
подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії. Заочне рішення
може бути оскаржено позивачем в
загальному порядку шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя:
Турбіна Т. Ф.