Справа № 449/1323/13
Головуючий у 1 інстанції: Савчак А.В.
Провадження № 22-ц/783/3611/14
Доповідач в 2-й інстанції: Береза В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської
області у складі: головуючого - судді:
Берези В.І., суддів: Бойко С.М.,
Штефаніци Ю.Г., при секретарі: Брикайло
М.В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою Державної
пожежно-рятувальної частини-20
Головного управління Державної служби
України з надзвичайних ситуацій у
Львівській області на рішення
Перемишлянського районного суду
Львівської області від 12 березня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до 20-ї
ДПРЧ Головного управління Державної
служби України з надзвичайних ситуацій
у Львівській області про зміну
формулювання причин звільнення,-

в
с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням позов
задоволено, зобов'язано відповідача
внести зміни до запису №15 в трудовій
книжці ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 про причину
звільнення, зазначивши: «звільнити з
роботи у зв`язку з переведенням в
Управління Держаної пожежної охорони
Управління МВС України у Львівській
області (п.5 ч.1 ст.36 КЗпП України)».

Рішення суду оскаржив відповідач - 20
Державна пожежно-рятувальна частина
Головного управління Державної служби
України з надзвичайних ситуацій у
Львівській області. Просить з
уточненням вимоги за апеляційною
скаргою оскаржуване рішення скасувати,
у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог за апеляційною
скаргою покликається на те, що рішення
винесено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
неповно з`ясовані обставини у справі.
При прийнятті рішення судом не взято до
уваги той факт, що саме за бажанням
Позивача в подальшому проходити службу
в органах внутрішніх справ у
відповідності до Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, ним, 14 липня 1999 року,
було подано на ім'я начальника СДПЧ -28 м.
Перемишляни власноручно написану
заяву з проханням звільнити його із
займаної посади за власним бажанням,
яка була задоволена та стала підставою
для видачі наказу по СДПЧ - 28 м.
Перемишляни від 14 липня 1999 року №9, яким
ОСОБА_2, старшого водія, майстра ГДЗС
СДПЧ-28 м. Перемишляни (по вільному
найму) звільнено за ст.38 Кодексу
законів про працю України за власним
бажанням з 14.07.1999 року.

На дату звільнення з позивачем
проведено розрахунок, та припинено
його трудову діяльність на умовах
трудового договору у відповідності до
Кодексу законів про працю України.

14 липня 1999 року наказом Управління
Державної пожежної охорони УМВС
України у Львівській області №114 о/с (по
особовому складу) ОСОБА_2 призначено на
посаду командира відділення - водія 2-го
класу СДПЧ-28 м. Перемишляни, з 15 липня 1999
року та присвоєно йому спеціальне
звання старшина внутрішньої служби.
Призначення позивача на посаду та
присвоєння йому спеціального звання
здійснювалось у відповідності до вимог
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ Української
PCP, затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 29.07.1991 року №114 в
чинній на той час редакції із останніми
внесеними змінами від 07.06.1999 року №986
(далі - Положення).

15 липня 1999 року Позивачу почали
нараховувати та в подальшому
виплачувати грошове забезпечення.
Судом не взято до уваги те, що Позивачем
пропущено строк звернення до суду,
встановлений ст.233 Кодексу законів про
працю України.

Суд, зобов'язавши Відповідача внести
зміни до запису в трудовій книжці про
причину звільнення «у зв`язку з
переведенням», не надав правової
оцінки тому, що Позивач уже наказом
Управління Державної пожежної охорони
УМВС України у Львівській області від 14
липня 1999 року №114 о/с (по особовому
складу) прийнятий на службу в органи
внутрішніх справ і Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ не передбачає
можливості призначення на посади, що
заміщуються особами рядового та
начальницького складу органів
внутрішніх справ, працівників за
переведенням із штатних цивільних
посад, чим самим зачіпає процесуальні
права та інтереси Управління Державної
пожежної охорони УМВС України у
Львівській області, правонаступником
якого на сьогоднішній день є Головне
управління Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Львівській
області.

Заслухавши суддю доповідача,
представника позивача - адвоката
ОСОБА_3, представника відповідача -
Шпирку Р.О., перевіривши матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено,
що згідно з наказом №9 від 14.07.1999 року за
підписом начальника СДПЧ-2
м.Перемишляни позивач був «звільнений
з посади старшого водія, майстра поста
ГЗДС СДПЧ-28 м.Перемишляни (по вільному
найму) з 14 липня 1999 року» (а.с.7).

Згідно із записом №15 в трудовий книжці
ОСОБА_2, позивач на підставі
вищезгаданого наказу був звільнений з
роботи за ст.38 КЗпП України (за власним
бажанням) (а.с.11).

14 липня 1999 року згідно з наказом №114о/с
«ОСОБА_2, при бувшого, як зазначено у
наказі, за направленням трудового
колективу СДПЧ-28 м.Перемишляни» було
призначено на посаду старшого водія
2-го класу, майстра поста ГЗДС СДПЧ-28
м.Перемишляни, з місячним посадовим
окладом 80 гривень, з 15 липня 1999 року,
присвоївши йому спеціальне звання
старшина внутрішньої служби, з
випробуванням терміном 1 рік (а.с.4-6).

На підставі наказу № 114о/с був внесений
запис у трудову книжку позивача №16
«прийнятий на посаду старшого водія
СДПЧ-28 м.Перемишляни» (а.с.11).

Задовольняючи позов про внесеня змін
до запису про звільнення, суд першої
інстанції зазначив про те, що позивачу
була нарахована заробітна плата за
липень 1999 року за 12 робочих днів (а.с.55,
56), позивача не було ознайомлено з
наказом про звільнення, не видано
трудову книжку, строку звернення до
суду такий не пропустив, не було
попередження власника про розірвання
договору за два тижні, такий прийнятий
на цю ж посаду, наказ про звільнення та
прийняття винесені одним днем. Тому,
зробив висновок про те, що хоч позивач і
писав заяву про звільнення за власним
бажанням, однак процедури звільнення
не дотримано та прийняття за
направленням трудового колективу є
підтвердженням факту переведення.

Однак, з таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів не
погоджується, враховуючи наступне.

Як встановлено судом, 14 липня 1999 року
наказом Управління Державної пожежної
охорони УМВС України у Львівській
області №114 о/с (по особовому складу)
ОСОБА_2 призначено на посаду
командира відділення - водія 2-го класу
СДПЧ-28 м. Перемишляни, з 15 липня 1999 року
та присвоєно йому спеціальне звання
старшина внутрішньої служби.

Відповідно до Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ Української PCP,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 29.07.1991 року №114 в
чинній на той час редакції із останніми
внесеними змінами від 07.06.1999 року №986, а
саме п.1 цього Положення встановлює
порядок проходження служби особами
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ Української
PCP, їх права і обов'язки.

До рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ Української
PCP належать особи, які перебувають у
кадрах Міністерства внутрішніх справ
УРСР і яким присвоєно спеціальні
звання, встановлені законодавством.

Згідно з п.3 Положення, на службу в
органи внутрішніх справ приймаються на
добровільних засадах особи, які
досягай 18-річного віку, здатні за
особистими якостями, освітою і станом
здоров'я виконувати покладені на них
обов'язки.

Саме з 15 липня 1999 року Позивачу
почали нараховувати та в подальшому
виплачувати грошове забезпечення.

Таким чином, з моменту прийняття
рішення про проходження служби в
органах внутрішніх справ, призначення
на відповідну посаду та присвоєння
спеціального звання, дія трудового
законодавства припиняється і
відповідно порядок проходження служби
регулюється виключно Положенням.

Відтак, висновок суду першої інстанції
про зміну формулювання звільнення за
власним бажанням на переведення
суперечить вимогам як положень
Кодексу законів про працю України, так
і постанові Кабінету Міністрів
України від 29.07.1991 року №114 «Про
затвердження Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ Української PCP» в
чинній на той час редакції, оскільки
Кодекс законів про працю України
регулює виключно трудові відносини
працівників, а Положення - порядок
проходження служби особами рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ.

Довідкою ДПРЧ-20 ГУ ДСНС України у
Львівській області від 07.02.2014 р. № 20/67
підтверджено про проведення повного
розрахунку по заробітній платі
позивача по 14.07.1999 року, позивач про
звільнення за власним бажанням писав
власноручно заяву, оскільки
продовжував роботу у цьому ж
підрозділі про видачу трудової книжки
не просив, відтак, доводи позивача про
порушення процедури звільнення є
безпідставними.

На зазначені обставини суд уваги не
звернув, повно та всебічно не з`ясував
обставин у справі, на які сторони
покликались як на підставу своїх вимог
та заперечень, судом не враховано
вимоги законодавства які регулюють
спірні правовідносини, тому доводи
апеляційної скарги є переконливими
та така підлягає до задоволення.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, ч.1 ст.309, ст.ст. 314,
319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

апеляційну скаргу 20 Державної
пожежно-рятувальної частини
Головного управління Державної служби
України з надзвичайних ситуацій у
Львівській області задовольнити.

Рішення Перемишлянського районного
суду Львівської області від 12 березня
2014 року скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову ОСОБА_2 до 20 ДПРЧ Головного
управління Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Львівській
області про зміну формулювання причин
звільнення, внесення змін до трудової
книжки ОСОБА_2

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього
часу може бути оскарженим в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів подачею касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Береза В.І.

Судді:
Бойко С.М.

Штефаніца Ю.Г.