Справа №488/1845/13-ц 14.05.2014 14.05.2014 14.05.2014
Провадження №22-ц/784/1155/14
Провадження №22-ц/784/1155/14
інстанції - Селіщева Л.І.
Доповідач у апеляційній інстанції -
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2014 року

м. Миколаїв

Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Миколаївської
області у складі:

головуючого - Колосовського
С.Ю.,

суддів: Локтіонової О.В.,
Яворської Ж.М.,

із секретарем судового
засідання - Богуславською О.М.,

за участю представника
відповідача - Черняка Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_4 та ОСОБА_5

на рішення Корабельного районного суду
м. Миколаєва

від 24 січня 2014 року, ухвалене

за позовом

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до публічного
акціонерного товариства "Перший
Український Міжнародний банк" (далі -
Банк або ПАТ "ПУМБ") про розірвання
кредитного та іпотечного договорів,

В С Т А Н О В И Л А:

23 квітня 2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5
пред'явили зазначений позов, який
обґрунтовували наступним.

29 серпня 2008 року між ОСОБА_5 та Банком
було укладено кредитний договір №6820400,
відповідно до якого Банк надав
позичальниці кредит у сумі 44000 доларів
США, зі сплатою 13,49% річних строком до 29
серпня 2018 року.

Для забезпечення вищезазначеного
кредитного договору між позивачками та
Банком того ж дня було укладено
іпотечний договір, відповідно до умов
якого позивачки передали в іпотеку
Банку квартиру АДРЕСА_1.

Оскільки вони належним чином не
погашали кредитну заборгованість, на
підставі виконавчого напису нотаріуса
та рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 06 лютого 2013
року було звернуто стягнення на
вищезазначену квартиру у рахунок
погашення боргу станом на 03 січня 2012
року у сумі 521 322 грн.49 коп.

На даний час зазначені документи
перебувають на стадії виконання.

Оскільки Банк в умовах фінансової
кризи достроково стягнув кошти за
кредитним договором і звернув
стягнення на квартиру, чим фактично
змінив кредитні зобов'язання,
припинивши їх, позивачки просили
розірвати кредитний та іпотечний
договори на підставі ст.652 ЦК України.

Рішенням Корабельного районного суду
м.Миколаєва від 24 січня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_4 та ОСОБА_5
відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням
суду, позивачки подали апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просили рішення
скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити їх позовні вимоги.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачами не було доведено наявність
підстав, які передбачені цивільним
законодавством, для розірвання
вказаних договорів.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, з огляду на таке.

Матеріалами справи встановлено, що
згідно з кредитним договором №6820400 від
29 серпня 2008 року, укладеного між ОСОБА_5
та ПАТ «ПУМБ», банк видав позичальниці
кредит у сумі 44000 доларів США, зі
сплатою 13,49% річних строком до 29 серпня
2018 року (а.с.5-9).

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором між
ОСОБА_5, ОСОБА_4 та Банком того ж дня було
укладено іпотечний договір, відповідно
до умов якого позивачки передали в
іпотеку Банку квартиру АДРЕСА_1 (а.с.58-61).

Внаслідок неналежного виконання
ОСОБА_5 умов кредитного договору у неї
виникла кредитна заборгованість перед
ПАТ «ПУМБ».

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 06 лютого
2013 року було звернуто стягнення на
вищезазначену квартиру у рахунок
погашення боргу станом на 03 січня 2012
року у сумі 521 322 грн.49 коп.
(а.с.16-19).

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

У своїй позовній заяві ОСОБА_5 та ОСОБА_4
просять розірвати кредитний та
іпотечний договори з підстав
зазначених у ст.652 ЦК України у зв'язку
із змінами істотних обставин, якими
сторони керувались при укладенні
договорів. Зокрема, вони не могли
передбачити настання світової
фінансової кризи, внаслідок чого
ускладнилось виконання зобов'язань за
кредитним договором, що призвело до
дострокового стягнення банком
кредитної заборгованості.

Дійсно, відповідно до ч.1 ст.652 ЦК
України у разі істотної зміни обставин,
якими сторони керувались при укладенні
договору, договір може бути змінений
або розірваний за згодою сторін, якщо
інше не встановлено договором або не
виплаває із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони
змінилися настільки, що, якби сторони
могли це передбачити, вони не уклали б
договір або уклали б його на інших
умовах.

Разом з тим в п.15 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ №5 від 30.03.2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
зазначено, що при вирішенні судами
спорів щодо розірвання кредитного
договору з посиланням, зокрема на
світову фінансову кризу чи інші
суттєві обставини суд має враховувати
положення ч.2 ст.652 ЦК України і
виходити з того, що закон пов'язує
можливість розірвання договору
безпосередньо не з наявністю істотної
зміни обставин, а з наявністю одночасно
чотирьох умов, визначених частиною
другою цієї статті, при істотній зміні
обставин.

Відповідно до ч.2 ст.652 ЦК України, якщо
сторони не досягли згоди щодо
приведення договору у відповідність з
обставинами які істотно змінились, або
щодо його розірвання, договір може бути
розірваний, а з підстав, встановлених
частиною четвертою цієї статті, -
змінений за рішенням суду на вимогу
заінтересованої сторони за наявності
одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони
виходили з того, що така зміна обставин
не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами,
які заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від неї
вимагалися;

3) виконання договору порушило б
співвідношення майнових інтересів
сторін і позбавило б заінтересовану
сторону того, на що вона розраховувала
при укладені договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового
обороту не виплаває, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.

Враховуючи, що позивачки на
підтвердження заявлених ними вимог не
надали суду належних та допустимих
доказів щодо наявності одночасно
чотирьох умов, визначених ч.2 ст.652 ЦК
України для розірвання укладених між
сторонами у справі кредитного та
іпотечного договорів від 29 серпня 2008
року, суд першої інстанції, дослідивши
обставини і матеріалами справи,
обґрунтовано відмовив їм у задоволенні
позову.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Рішення суду відповідає обставинам і
матеріалам справи, ґрунтується на
вимогах закону, а тому підстав для його
скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст.303, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5
відхилити, а рішення Корабельного
районного суду м.Миколаєва від
24 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
з цього часу може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: