Провадження № 2/359/1061/2014
Справа № 359/2241/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2014 року Бориспільський
міськрайонний суд Київської області в
складі:

головуючої судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Леоненко А.О..,

розглянувши y відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Борисполі
Київської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Бориспільської
районної державної адміністрації
Київської області, третя особа без
самостійних вимог : Вишеньківська
сільська рада Бориспільського району
Київської області про визнання права
на спадкове майно -

В С Т А Н О В И В :

20 березня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області з позовом, яким
просила визнати за нею в порядку
спадкування за заповітом право на
земельну частку (пай), площею 2,15 га. в
умовних кадастрових гектарах, яка
знаходиться в адміністративних межах
Вишеньківської сільської ради
Бориспільського району Київської
області, для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка належала спадкодавцю ОСОБА_2 на
підставі сертифіката на право на
земельну частку (пай) від 16 липня 1997
року серії КВ № 0172816.

Вимоги обґрунтовано тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2. За життя, а
саме - 27.01.1998 року, померлий склав
заповіт, яким все належне йому майно, з
чого б воно не складалося і де б воно не
знаходилось, заповів ОСОБА_1 03.07.2002 року
позивачка прийняла спадщину шляхом
подачі заяви нотаріусу у встановлений
законом шестимісячний строк. Отримати
свідоцтво про право на спадщину на
земельну частку (пай), площею 2,15 га. в
умовних кадастрових гектарах, яка
знаходиться в адміністративних межах
Вишеньківської сільської ради
Бориспільського району Київської
області не змогла, оскільки на той час
був відсутній сертифікат на право на
земельну частку (пай) від 16 липня 1997
року серії КВ № 0172816 виданий на імя
ОСОБА_2 У зв'язку з цим не може оформити
свої спадкові права на вказану
земельну частку (пай) та потребує
захисту спадкових прав через суд.

Позивачка, належним чином повідомлена
про дату, час і місце розгляду справи,
до зали суду не зявилась. Заяв чи
клопотань на адресу суду не направила.
Натомість в пункті 4 прохальної частини
позовної заяви ОСОБА_1 просила суд
справу розглянути у її відсутність.
Позовні вимоги підтримала та просила
задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача, належним
чином повідомлений про дату, час і
місце розгляду справи, до зали суду не
зявився. Натомість подав до суду заяви
(а.с. 32, 55), якими просив розгляд справи
здійснити у його відсутність. При
вирішенні справи по суті поклався на
розсуд суду. Крім того, повідомив суду,
що рішення Бориспільської районної
державної адміністрації від 27.05.1997 року
за № 235, на підставі якого членам КСП
«Вишеньки» виготовлено та видано
сертифікати на земельну частку (пай)
було скасовано у зв'язку з протестом
Бориспільського міжрайонного
прокурора від 11.01.2002 року. Наведене
стало можливим, оскільки внаслідок
перевірки прокуратури було
встановлено, що КСП «Вишеньки» ніколи
не створювалося, в той час як рішеннями
Вишеньківської сільської ради
Бориспільського району Київської
області від 27.02.1997 року, 23.05.1997 року та
12.03.1997 року КСП «Вишеньки» передано в
колективну власність землі загальною
площею 2316,7 га. У зв'язку з наведеним,
видані Бориспільською районною
державною адміністрацією сертифікати
на земельні частки (пай) громадянам
членам КСП «Вишеньки» були анульовані
та вважаються такими, що не породжують
юридичних наслідків.

Представник третьої сторони, що не
заявляє самостійних вимог, належним
чином повідомлений про дату, час і
місце розгляду справи, до зали суду не
зявився. До суду подав заяву (а.с. 30),
якою просив розгляд справи здійснити у
його відсутність, при розгляді справи
поклався на розсуд суду. Разом з тим
листом від 30.04.2014 року (а.с. 54) повідомив
суду, що у сільської ради відсутня
схема паювання КСП «Вишеньки»,
протоколи жеребкування земельних
ділянок (паїв) згідно схеми розпаювання
земель колективної власності КСП
«Вишеньки».

Дослідивши подані сторонами заяви,
матеріали справи, копію спадкової
справи № 330 відкритої 03.07.2002 року після
смерті ОСОБА_2, суд прийшов до висновку,
що в задоволенні позовних вимог слід
відмовити виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у
віці 70 років помер ОСОБА_2. Наведене
підтверджується копією свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_1 виданого 22.11.2001
року Вишеньківською сільською радою
Бориспільського району Київської
області, актовий запис № 51 (а.с. 39).

За життя, а саме 27.01.1998 року, ОСОБА_2
склав заповіт, яким все належне йому
майно, з чого б воно не складалося і де б
воно не знаходилось, заповів ОСОБА_1
(а.с. 5, 39 на звороті).

03.07.2002 року у встановлений законом
шестимісячний строк ОСОБА_1 прийняла
спадщину шляхом подачі в нотаріальну
контору за місцем відкриття спадщини
заяви про прийняття спадщини (а.с. 38).

Внаслідок наведеного позивачка
отримала свідоцтва про право на
спадщину за заповітом на грошовий
внесок та житловий будинок.

Проте, згодом позивачка знайшла
сертифікат на право на земельну частку
(пай) від 16 липня 1997 року серії КВ № 0172816
виданого на імя померлого. Відповідно
до вказаного сертифікату, члену
колективного сільськогосподарського
підприємства КСП «Вишеньки», що
розташоване на території
Вишеньківської сільської ради
Бориспільського району Київської
області, ОСОБА_2 на підставі рішення
Бориспільської (не зазначено) від 27.05.1997
року за № 235 належить право на земельну
частку (пай) у землі, яка перебуває у
колективній власності КСП «Вишеньки»
розміром 2,15 в умовних кадастрових
гектарах без визначення меж цієї
частки в натурі (на місцевості). Крім
того, вказано її вартість в розмірі 5816
гривень (а.с. 8).

Відповідно до абзацу 12 пункту 1 листа
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 травня 2013 року за № 24-753/0/4-13
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування» та
абзацу 3 пункту 1 постанови Пленуму
Верховного суду України від 30 травня 2008
року за № 7 «Про судову практику у
справах про спадкування» відносини
спадкування регулюються правилами ЦК
України, якщо спадщина відкрилася не
раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття
спадщини до зазначеної дати
застосовується чинне на той час
законодавство, зокрема, відповідні
правила Цивільного кодексу
Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому
числі щодо прийняття спадщини, кола
спадкоємців за законом. У разі коли
спадщина, яка відкрилася до набрання
чинності ЦК України (в редакції 2003 року)
і строк на її прийняття не закінчився
до 1 січня 2004 року, спадкові відносини
регулюються цим Кодексом.

Зважаючи на вказане, позовні вимоги
ОСОБА_1 слід розглядати з урахуванням
вимог Цивільного кодексу Української
РСР (1963 року), який діяв на час відкриття
спадщини після померлого ОСОБА_2.

Частиною 1 ст. 524 ЦК УРСР визначено, що
спадкоємство здійснюється за законом і
за заповітом.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для
придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв. Не
допускається прийняття спадщини під
умовою або із застереженням.

Згідно п.2 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР визнається,
що спадкоємець прийняв спадщину, якщо
він подав державній нотаріальній
конторі за місцем відкриття спадщини
заяву про прийняття спадщини.
Зазначені в цій статті дії повинні бути
вчинені протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини.

Статтею 560 ЦК УРСР визначено, що
спадкоємці закликані до спадкоємства,
можуть одержати в державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини свідоцтва про право
на спадщину.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
порядок виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок
власникам земельних часток (паїв)» від
2003 року основним документом, що
посвідчує право на земельну частку
(пай), є сертифікат на право на
земельну частку (пай), виданий районною
(міською) державною адміністрацією.
Документами, що посвідчують право на
земельну частку (пай), також є :
свідоцтво про право на спадщину;
посвідчені у встановленому законом
порядку договори купівлі-продажу,
дарування, міни, до яких додається
сертифікат на право на земельну частку
(пай); рішення суду про визнання права
на земельну частку (пай).

Згідно п. 17 розділу Х Перехідних
положень Земельного кодексу України,
сертифікати на право на земельну
частку (пай), отримані громадянами,
вважаються правовстановлю-ючими
документами при реалізації ними права
вимоги на відведення земельної частки
(паю) в натурі (на місцевості)
відповідно до законодавства.
Сертифікати на право на земельну
частку (пай) є дійсними до виділення
власникам земельних часток (паїв) у
натурі (на місцевості) земельних
ділянок та видачі їм державних актів на
право власності на землю.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1 Закону
України "Про порядок виділення в натурі
(на місцевості) земельних ділянок
власникам земельних часток (паїв)",
право на земельну частку (пай) мають
громадяни - спадкоємці права на
земельну частку (пай), посвідченого
сертифікатом.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа, має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України
встановлено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Позивач ОСОБА_1 до нотаріуса за місцем
відкриття спадщини з заявою про видачу
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом на вказану земельну частку
(пай), не зверталась. Докази протилежно
відсутні в копії спадкової справи за №
330 відкритої 03.07.2002 року після смерті
ОСОБА_2 та не приєднані позивачкою до
матеріалів цивільної справи.

З урахуванням наведеного суд приходить
до висновку про відсутність спору щодо
визнання за ОСОБА_1 в порядку
спадкування за заповітом права на
земельну частку (пай), площею 2,15 га. в
умовних кадастрових гектарах, яка
знаходиться в адміністративних межах
Вишеньківської сільської ради
Бориспільського району Київської
області, для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка належала спадкодавцю ОСОБА_2 на
підставі сертифіката на право на
земельну частку (пай) від 16 липня 1997
року серії КВ № 0172816.

Разом з тим, суд критично ставиться до
вказаного сертифікату, оскільки згідно
повідомлення Бориспільської районної
державної адміністрації від 25.04.2014 року
за № 7-46-1262, рішення Бориспільської
районної державної адміністрації від
27.05.1997 року за № 235, на підставі якого
членам КСП «Вишеньки» виготовлено та
видано сертифікати на земельну частку
(пай), було скасовано у зв'язку з
внесенням протесту Бориспільською
міжрайонною прокуратурою від 11.01.2002
року. Наведене стало наслідком
перевірки, проведеної вищевказаною
прокуратурою, під час якої встановлено,
що КСП «Вишеньки» ніколи не
створювалося, а видані Бориспільською
районною державною адміністрацією
сертифікати на земельні частки (пай)
громадянам членам КСП «Вишеньки» були
анульовані та вважаються такими, що не
породжують юридичних наслідків.

Позивачем не надано суду доказів
існування КСП «Вишеньки», наявності
списку членів вказаного КСП та того
факту, що померлий ОСОБА_2 був членом
КСП «Вишеньки» та на час виділення КСП
у колективну власність земельної
ділянки був його членом та був
включений до списку поданого для
одержання Державного акту на земельну
ділянку КСП «Вишеньки». Не надано схеми
паювання КСП «Вишеньки», протокол
жеребкування земельних часток (паїв)
згідно схеми розпаювання земель
колективної власності КСП «Вишеньки»
по землях, що розташовані на території
Вишеньківської сільської ради
Бориспільського району Київської
області серед власників сертифікатів
КСП «Вишеньки».

З урахуванням наведеного, суд
приходить до висновку, що в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
листом Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 травня 2013 року
за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про
спадкування», Постановою Пленуму
Верховного суду України від 30 травня 2008
року за № 7 «Про судову практику у
справах про спадкування», Законом
України «Про порядок виділення в
натурі (на місцевості) земельних
ділянок власникам земельних часток
(паїв)» від 2003 року, ст. 524, 548, 549, 560
Цивільного кодексу Української РСР, ст.
3, 10, 11,57, 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 223, 293 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до
Бориспільської районної державної
адміністрації Київської області, третя
особа без самостійних вимог :
Вишеньківська сільська рада
Бориспільського району Київської
області про визнання права власності
на спадкове майно - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Київської області через
Бориспільський міськрайонний суд
Київської області. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення до апеляційного суду Київської
області через Бориспільський
міськрайонний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Л. В.
Яковлєва