Справа № 189/918/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.06.2014 року Покровський районний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Лукінової К.С.

при секретарі - Приходько Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Покровське цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Покровської селищної ради
Покровського району Дніпропетровської
області, третіх осіб: Державний
нотаріус Покровської державної
нотаріальної контори, Державної
реєстраційної служби Покровського РУЮ
Дніпропетровської області про
визнання права власності на житловий
будинок в порядку спадкування за
законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду
із позовом до Покровської селищної
ради Покровського району
Дніпропетровської області, третіх
осіб: Державний нотаріус Покровської
державної нотаріальної контори,
Державної реєстраційної служби
Покровського РУЮ Дніпропетровської
області про визнання права власності
на житловий будинок в порядку
спадкування за законом, посилаючись на
те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько
позивача ОСОБА_2. На випадок смерті
батько заповіт не залишив. Спадкове
майно складається з житлового будинку
з господарчими будівлями, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1. В
зазначеному будинку позивач ОСОБА_1
проживав на момент смерті батька -
спадкодавця та продовжував
проживати там в подальшому. Таким
чином, він фактично успадкував
зазначений будинок, оскільки
відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу
Української РСР, що діяв на час смерті
спадкодавця. Між тим, правовстановчі
документи на зазначене майно ,
оформленні відповідно до діючого
Законодавства - відсутні. В наявності
лише «свідоцтво про право особисто
власності на домоволодіння», видане
27.02.1958 року Покровською селищною радою
на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 та
«свідоцтво на забудову в сільських
населених пунктах української РСР»,
видане 17.04.1969 року Покровською районною
радою на домоволодіння за адресою:
АДРЕСА_3. Відповідно до записів
«Инвентаризационного дела», від 1963
року, на підставі рішень органів
місцевого самоврядування номер
будинку неоднаразово змінювався: 51 - 63 -
77. Роки забудови вказаного будинку із
усіма господарчими спорудами - 1971 - 91р.р.
Відповідно, не будучі юридично
обізнаним, спадкодавець не отримав
свідоцтво про право власності на
зазначений будинок та не провів
Державну реєстрацію права власності в
Синельніковському МБТІ, як того
потребувала Законодавство Української
РСР, що діяло на той час. Тобто, у
відповідності до вимог діючого на той
час законодавства ОСОБА_2 правомірно
набув право власності на жилий будинок
по АДРЕСА_1, проте не провів Державну
реєстрацію права власності. Просив суд
на підстав ЦК України Визнати за
ОСОБА_1, право власності в порядку
успадкування за Законом після смерті
ОСОБА_2, на житловий будинок с
господарчими спорудами, а саме: А-1
житловий будинок, Б-1 сарай, В-1 сарай,
Г-1 гараж, П-1 погріб , № 1-2 огорожа , що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач та його представник в судове
засідання не з'явились, про час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, представник позивача направив
до суду заяву про розгляд справи в його
відсутності, позов підтримав та
просить його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
направив до суду заяву про розгляд
справи в відсутності їх представника,
клопотань та заперечень не мають,
просять винести рішення на розсуд суду.

Третя особа Державний нотаріус в
судове засідання не з'явилась,
направивши суду заяву про розгляд
справи в її відсутності, проти
задоволення позову не заперечує.

Третя особа ДРС Покровського РУЮ в
судове засідання не з'явилась,
направивши суду заяву про розгляд
справи в їх відсутності, просять
приняти рішення на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали справи та
фактичні обставини справи вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню,
виходячи з наступних підстав.

Згідно копії паспорта ОСОБА_1
зареєстрований та проживає з 2001 року в
спірному житловому будинку (а.с. 6).

Згідно копії свідоцтва про смерть,
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Згідно копії технічного паспорту за
ОСОБА_2 був за інвентаризований
житловий будинок з господарськими
приміщеннями, що розташований в
АДРЕСА_1 (а.с. 8-10).

Згідно копії свідоцтва про народження,
ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 (а.с. 11).

Згідно копії свідоцтва № 1180 про право
особистої власності на домоволодіння,
ОСОБА_2 є власником спірного житлового
будинку (а.с. 12).

Згідно копії свідоцтва на забудову
садиби в сільських населених пунктах
Української РСР, ОСОБА_2 було надано під
забудову спірного житлового будинку
дозвіл та земельну ділянку (а.с. 13-15).

Згідно копій будинкової книги та
інвентаризаційної справи, було
складено акт про завершення
будівництва ОСОБА_2 (а.с. 16,17,18).

Таким чином, суд вважає спірний
житловий будинок разом із
господарськими будівлями та спорудами
забудованим правомірно ОСОБА_2.

Таким чином, ОСОБА_1 є спадкоємцем
першої черги за законом після ОСОБА_2 та
його права підлягають судовому
захисту.

Підставами для задоволення позову є
наступне.

Згідно ст.524, 529 Цивільного кодексу
Української РСР , що діяв на час смерті
спадкодавця, позивач являється
спадкоємцем І черги за Законом.
Інших спадкоємців за законом та
заповітом - немає. Непрацездатних та
неповнолітніх спадкоємців також немає.

В зазначеному будинку позивач ОСОБА_1
проживав на момент смерті батька -
спадкодавця та продовжував
проживати там в подальшому. Таким
чином, він фактично успадкував
зазначений будинок, оскільки
відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу
Української РСР, що діяв на час смерті
спадкодавця.

Для придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв. Прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу
Української РСР

- визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину:

1) якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном.

Зазначені в цій статті дії повинні бути
вчинені протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини. Зазначене було
зроблено, відповідно до записів
будинкової книги, із зазначенням
прописки позивача на час смерті
спадкодавця у вказаному будинку.

Відповідно, не будучі юридично
обізнаним, спадкодавець не отримав
свідоцтво про право власності на
зазначений будинок та не провів
Державну реєстрацію права власності в
Синельніковському МБТІ, як того
потребувала Законодавство Української
РСР, що діяло на той час, а саме:

І. Наказ Державного комітету
будівництва, архітектури та житлової
політики України № 121, від 09.06.98 «Про
затвердження Інструкції про
порядок державної реєстрації
права власності на об'єкти нерухомого
майна, що перебувають у власності
юридичних та фізичних осіб», що
визначає перелік
правовстановлювальних документів, на
підставі яких провадиться державна
реєстрація права власності на
об'єкти нерухомого майна.

6. Свідоцтва про право власності на
об'єкти нерухомого майна, видані
органами місцевої виконавчої влади
чи місцевого самоврядування.

ІІ. «Інструкція про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української
РСР», від 31.01.66р.

4. Реєстрації підлягають всі будинки і
домоволодіння в межах міст і селищ
міського типу УРСР, що належать
місцевим Радам депутатів трудящих,
державним, кооперативним і громадським
установам, підприємствам і
організаціям, а також ті будинки і
домоволодіння, які належать громадянам
на праві особистої власності.

Таким чином, до правовідносин стосовно
набуття спадкодавцем ОСОБА_2 права
власності на зазначений житловий
будинок повинні застосовуватись
положення зазначених нормативно -
правових актів, що діяли на той час.

Тобто, у відповідності до вимог діючого
на той час законодавства ОСОБА_2
правомірно набув право власності на
жилий будинок по АДРЕСА_1, проте не
провів Державну реєстрацію права
власності.

Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України:

Право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 328 ч. 2 ЦК України
право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ст. 19 Закону України»Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень»

1. Державна реєстрація прав проводиться
на підставі:

5) рішень судів, що набрали законної
сили;

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень»
державна реєстрація реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень це офіційне визнання державою
фактів виникнення, переходу або
припинення речових прав на нерухоме
майно, що супроводжується внесенням до
державного реєстру речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень.

На підставі вищенаведеного та
керуючись ст. ст. 316-318,328 ЦК України,
ст.ст. 549, 548 ЦК Української РСР, ст.ст.
209-218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Покровської
селищної ради Покровського району
Дніпропетровської області, третіх
осіб: Державний нотаріус Покровської
державної нотаріальної контори,
Державної реєстраційної служби
Покровського РУЮ Дніпропетровської
області про визнання права власності
на житловий будинок в порядку
спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності в
порядку успадкування за Законом
після смерті ОСОБА_2, на житловий
будинок с господарчими спорудами, а
саме: А-1 житловий будинок, Б-1 сарай,
В-1 сарай, Г-1 гараж, П-1 погріб , № 1-2
огорожа , що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене протягом 10
днів до апеляційного суду
Дніпропетровської області через суд
першої інстанції.

Суддя:
К.С. Лукінова