Дата документу 04.06.2014 Справа № 554/1062/14-ц
Провадження № 2/554/982/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е
М У К Р А Ї Н И

(вступна та резолютивна частини)

04 червня 2014 року Октябрський районний
суд м.Полтави у складі:

головуючого - судді Савченко Л.І.

при секретарі - Жданову Є.В.

за участю позивача - ОСОБА_1,
представника позивача - ОСОБА_2,
представників відповідача - Жабо Т.М.,
Курило В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м.Полтава
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Полтавського обласного Центру
медико-соціальної експертизи про
скасування рішення МСЕК та
зобов»язання визнати інвалідом,
керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 212-215, 218 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1
до Полтавського обласного Центру
медико-соціальної експертизи про
скасування рішення МСЕК та
зобов»язання визнати інвалідом -
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Полтавської області
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особи, які брали участь
у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги, якщо
його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя

Л.І.Савченко

Справа № 554/1062/14-ц

Провадження № 2/554/982/2014

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е
М У К Р А Ї Н И

04 червня 2014 року Октябрський районний
суд м.Полтави у складі:

головуючого - судді Савченко Л.І.

при секретарі - Жданову Є.В.

за участю позивача - ОСОБА_1,
представника позивача - ОСОБА_2,
представників відповідача - Жабо Т.М.,
Курило В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м.Полтава
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Полтавського обласного Центру
медико-соціальної експертизи про
скасування рішення МСЕК та
зобов»язання визнати інвалідом,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду
з позовом до відповідача Кременчуцької
міжрайонної МСЕК № 1 про скасування
рішення від 24 жовтня 2012 року про
невизнання її інвалідом третьої групи
та зобов»язання визнати інвалідом
другої групи, посилаючись на те, що 18
травня 2011 року їй була проведена
операція, після якої встановлений
діагноз: двостороння розширена
інтергемілямінектомія L2- L3, видалення
грижі L2- L3 м/п диска з обох сторін,
кюретаж L2- L3 м/п диска, задній
міжтіловий спонділодез L2- L3
міжтіловими кейджами «Сарstonе»,
транспедикулярної фіксації системою
Strуkеr. Післяопераційний період без
особливостей. 05 жовтня 2011 року комісією
МСЕК після повторного огляду було
прийнято рішення визнати її інвалідом
третьої групи вперше до 01 листопада 2012
року, про що видано довідку Сер.МСЕ №
1385867, витяг з акту огляду МСЕК до
довідки Сер.МСЕ. 24 жовтня 2012 року
комісією МСЕК після повторного
переогляду на визнання інвалідності їй
відмовлено, хоча її стан здоров»я не
змінився. Після цього вона була
направлена до Українського Державного
науково-дослідницького інституту
реабілітації інвалідів ВНМУ м.Вінниця
для додаткових обстежень, який у своєму
висновку від 28 грудня 2012 року зазначив,
що під час перебування на стаціонарі
змін в стані здоров»я не відбулося.
Звернувшись повторно до Полтавської
обласної МСЕК, 30 грудня 2012 року
отримала листа про відсутність підстав
для зміни рішення про невизнання її
інвалідом. Після проходження
неодноразових обстежень та лікування
стан її здоров»я не покращився, однак
при черговому огляді комісією МСЕК 24
квітня 2013 року інвалідом її вкотре не
визнано. Згідно висновку Онуфріївської
ЦРЛ вона є непрацездатною та потребує
стороннього догляду. На її погляд та
відповідно до законодавства її стан
здоров»я відповідає критеріям для
призначення ІІ групи інвалідності,
тому звернулася до суду з позовом.

Ухвалою суду від 03 грудня 2013 року
замінено відповідача Кременчуцьку
МСЕК № 1 на належного відповідача
Полтавський обласний Центр
медико-соціальної експертизи (а.с.47).

У судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позов
підтримали у повному обсязі, надали
пояснення, аналогічні викладеним у
позовній заяві.

Представники відповідача Курило
В.О. та Жабо Т.М. проти задоволення
позову заперечували у повному обсязі,
вважають рішення Кременчуцької МСЕК
законним, а вимога про зобов»язання
встановлення групи інвалідності є
безпідставною, оскільки групу
інвалідності встановлює МСЕК, а не
Полтавський обласний Центра МСЕ, на
якого покладено адміністративні
функції.

Заслухавши сторони, перевіривши
фактичні обставини справи письмовими
доказами, суд приходить до висновку про
відмову в задоволенні позовних вимог з
наступних підстав.

Судом встановлено, що з 10 травня
2011 року по 30 травня 2011 року ОСОБА_1
проходила лікування в обласній
клінічній лікарні відновного
лікування та діагностики, їй
встановлено діагноз
попереково-крижовий остеохондроз,
деформуючий спондилоартроз, грижа L2- L3
м/п диска з компресійно-ішемічною
радикулопатією L2 корінця зліва,
сколіотичною деформацією. Спондиліт
асептичний L2, L3 хребців. Стан після
операції 18 травня 2011 року - двостороння
розширена інтергемілямінектомія L2, L3,
видалення грижі L2 - L3 з обох сторін
(а.с.7).

Згідно довідки Сер. МСЕ № 1385867
ОСОБА_1 з 03 жовтня 2011 року встановлено
третю групу інвалідності до 01
листопада 2012 року. З витягу до Акту
огляду у МСЕК до довідки Сер. МСЕ № 1385867
вбачається, що дата чергового огляду
встановлена 11 жовтня 2012 року (а.с.8-9).

При повторному огляді ОСОБА_1
Кременчуцькою МСЕК, останню інвалідом
не визнано, що вбачається з Акту огляду
№ 1559/6 від 24 жовтня 2012 року.

Про невизнання позивача
інвалідом їй надіслано повідомлення №
4112/1 від 24 жовтня 2012 року (а.с.10).

Не погодившись із рішенням
Кременчуцької міжрайонної МСЕК № 1,
ОСОБА_1 звернулася до Полтавської
обласної МСЕК № 2, яка 02 листопада 2012
року підтвердила висновок первинної
МСЕК.

У зв»язку з незгодою позивача з
вказаним рішенням, вона була
направлена з метою дообстеження до
клініки Українського державного
науково-дослідного інституту
реабілітації інвалідів, де знаходилася
з 20 по 28 листопада 2012 року.

Відповідно до консультативного
заключення № 3970 підстави для зміни
рішення про МСЕК відсутні, що слідує з
листа Полтавської обласної МСЕК № 2 від
22 січня 2013 року за вих.№ 102 (а.с.16).

Департамент охорони здоров»я
Полтавської обласної державної
адміністрації своїм листом від 11
лютого 2013 року за вих. № 26/1211 повідомив,
що ОСОБА_1 вперше оглянута
Кременчуцькою міжрайонною МСЕК 05
жовтня 2011 року та визнана інвалідом ІІІ
групи від загального захворювання
терміном на 1 рік, на період активного
лікування, відповідно до «Положення
про медико-соціальну експертизу»,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 03 грудня 2009 року
№ 1317. При черговому переогляді 21 жовтня
2012 року, враховуючи ступінь
функціональних порушень органів і
систем інвалідом не визнана. По
оскарженню рішення 02 листопада 2012 року
оглянута обласною МСЕК № 2 та з 20
листопада по 28 листопада 2012 року
пройшла обстеження у Вінницькому
державному НДІ реабілітації інвалідів.
Рішення поза групою підтверджене
(а.с.20).

Процедура проведення
медико-соціальної експертизи хворим,
що досягли повноліття, потерпілим від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, інвалідам
(далі - особи, що звертаються для
встановлення інвалідності) з метою
виявлення ступеня обмеження
життєдіяльності, причини, часу
настання, групи інвалідності, а також
компенсаторно-адаптаційних
можливостей особи, реалізація яких
сприяє медичній,
психолого-педагогічній, професійній,
трудовій, фізкультурно-спортивній,
фізичній, соціальній та психологічній
реабілітації, врегульована
«Положенням про медико-соціальну
експертизу», затвердженим Постановою
Кабінету Міністрів України від 03
грудня 2009 року № 1317 (далі Положення).

Відповідно до п.3 Положення
Медико-соціальна експертиза
проводиться особам, що звертаються для
встановлення інвалідності, за
направленням
лікувально-профілактичного закладу
охорони здоров'я після проведення
діагностичних, лікувальних і
реабілітаційних заходів за наявності
відомостей, що підтверджують стійке
порушення функцій організму,
обумовлених захворюваннями,
наслідками травм чи вродженими вадами,
які спричиняють обмеження
життєдіяльності.

Згідно п.4 Положення медико-соціальну
експертизу проводять медико-соціальні
експертні комісії (далі - комісії), з
яких утворюються в установленому
порядку центри (бюро), що належать до
закладів охорони здоров'я при
Міністерстві охорони здоров'я
Автономної Республіки Крим,
управліннях охорони здоров'я обласних,
Київської та Севастопольської міських
держадміністрацій.

Пунктом 10 Положення встановлено, що до
складу комісії входить не менше трьох
лікарів за спеціальностями, перелік
яких затверджується МОЗ з урахуванням
профілю комісії, а також спеціаліст з
реабілітації, лікар-психолог або
психолог.

Обов»язок по визначенню ступеня
обмеження життєдіяльності осіб, що
звертаються для встановлення
інвалідності, потребі в сторонньому
нагляді, догляді або допомозі,
реабілітації, реабілітаційного
потенціалу, групи інвалідності,
причини і часу її настання, професії, з
якою пов'язане ушкодження здоров'я, а
також ступеня втрати професійної
працездатності (у відсотках)
працівників, які одержали ушкодження
здоров'я, пов'язане з виконанням ними
трудових обов'язків покладено на
міські, міжрайонні, районні комісії, що
визначено п.11 Положення.

Відповідно до п.15 Положення комісії
проводять своєчасно огляд (повторний
огляд) осіб, що звертаються для
встановлення інвалідності, за місцем
їх проживання або лікування, за
направленням відповідного
лікувально-профілактичного закладу
охорони здоров'я після пред'явлення
паспорта чи іншого документа, що
засвідчує особу.

З п.17 Положення вбачається, що
медико-соціальна експертиза
проводиться після повного медичного
обстеження, проведення необхідних
досліджень, оцінювання соціальних
потреб інваліда, визначення
клініко-функціонального діагнозу,
професійного, трудового прогнозу,
одержання результатів відповідного
лікування, реабілітації за наявності
даних, що підтверджують стійке
порушення функцій організму,
обумовлених захворюваннями,
наслідками травм чи вродженими вадами,
які спричиняють обмеження
життєдіяльності.

Комісія проводить засідання у повному
складі і колегіально приймає рішення,
що передбачено п.19 Положення.

Згідно п.20 Положення комісія під час
встановлення інвалідності керується
Інструкцією про встановлення груп
інвалідності, затвердженою МОЗ за
погодженням з Мінсоцполітики та Радою
Федерації незалежних профспілок
України.

Наказом Міністерства охорони здоров»я
України № 561 від 05 вересня 2011 року
затверджена «Інструкція про
встановлення груп інвалідності», яка
зареєстрована в Міністерстві юстиції
України (далі Інструкція).

Відповідно до п.1.4 Інструкції
медико-соціальна експертиза
проводиться після повного медичного
обстеження, здійснення необхідних
досліджень, оцінювання соціальних
потреб інваліда, визначення
клініко-функціонального діагнозу,
професійного, трудового прогнозу,
одержання результатів відповідного
лікування, реабілітації за наявності
даних, що підтверджують стійке
порушення функцій організму,
обумовлених захворюваннями,
наслідками травм чи вродженими вадами,
які спричиняють обмеження
життєдіяльності.

Розділом ІІІ Інструкції визначений
перелік захворювань, дефектів,
необоротних морфологічних станів,
порушень функцій органів та систем
організму, при яких група інвалідності
встановлюється без строку переогляду.

Проаналізувавши викладене, суд
приходить до висновку, що рішення
Кременчуцької МСЕК № 1 від 24 жовтня 2012
року, яке оформлене Актом огляду № 1559/6
від 24 жовтня 2012 року, прийнято у
відповідності до вимог Положення та
Інструкції, доказів, які б спростували
зазначений Акт, позивач не надала.

Суд вважає, що твердження ОСОБА_1 про
віднесення її хвороби до таких, що дає
право на призначення ІІ групи
інвалідності, є її суб»єктивною думкою,
а висновок Онуфріївської ЦРЛ про те, що
за станом здоров»я вона являється не
працездатною, потребує стороннього
догляду (а.с.26), не є підставою для
встановлення МСЕК групи інвалідності,
оскільки інвалідність встановлюється
комісією з врахуванням не лише
медичних критеріїв, а і соціальних, що
передбачено Положенням.

Суд також враховує, що оспорюваний Акт
був предметом перегляду в Полтавській
обласній МСЕК № 2 та залишений без змін,
підтвердився і Українським державним
НДІ реабілітації інвалідів.

З цих підстав, позовні вимоги в цій
частині є необґрунтованими та
задоволенню не підлягають.

Не знаходить суд підстав і для
задоволення позовних вимог в частині
зобов»язання Полтавського обласного
Центру медико-соціальної експертизи
визнати ОСОБА_1 інвалідом ІІ групи,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» від 21 березня 1991
року, інвалідність, як міра втрати
здоров»я, визначається шляхом
експертного обстеження в органах
медико-соціальної експертизи
центрального органу виконавчої влади,
який забезпечує формування державної
політики у сфері охорони здоров»я.

Як зазначено вище медико-соціальну
експертизу проводять медико-соціальні
експертні комісії, з яких утворюються в
установленому порядку центри (бюро), що
належать до закладів охорони здоров'я
при Міністерстві охорони здоров'я
Автономної Республіки Крим,
управліннях охорони здоров'я обласних,
Київської та Севастопольської міських
держадміністрацій, що встановлено п.4
Положення.

Відповідно до п.18 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27 березня
1992 року № 6 «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди», встановлення
групи інвалідності потерпілих,
причини і часу її виникнення
провадиться в усіх випадках
медико-соціальними експертними
комісіями - МСЕК. Ступінь втрати
професійної працездатності (у
процентах), потребу в додаткових видах
допомоги визначають: МСЕК - якщо
шкода була заподіяна у зв'язку з
виконанням працівником трудових
обов'язків (в тому числі на шляху до
роботи і з роботи); судово-медичною
експертизою - в решті випадків.

Таким чином, право встановлення групи
інвалідності законодавством покладено
на медико-соціальну експертну комісію,
а не на Центр медико-соціальної
експертизи.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право у порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Позивач не навела суду обґрунтувань з
приводу того, яким чином її права ,
свободи чи інтереси порушені
визначеним нею відповідачем.

Відповідно до вимог ст. 33 ЦПК України у
разі пред'явлення позову до
неналежного відповідача суд за
клопотанням позивача, не припиняючи
розгляду справи, замінює первісного
відповідача належним відповідачем,
якщо позов пред'явлено не до тієї особи,
яка має відповідати за позовом, або
залучає до участі у справі іншу особу
як співвідповідача.

Позивач та її представник не заявляли
під час розгляду справи клопотань про
заміну неналежного відповідача, а суд
позбавлений можливості з власної
ініціативи замінити неналежного
відповідача на належного.

Якщо позивач не заявляє клопотання про
заміну неналежного відповідача, суд
повинен відмовляти у задоволенні
позову.

З цих підстав, суд вважає, що позивач
пред»явила позов до неналежного
відповідача по справі, а тому приходить
до висновку, що позовні вимоги щодо
визнання інвалідом ІІ групи
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 212-215,
218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1
до Полтавського обласного Центру
медико-соціальної експертизи про
скасування рішення МСЕК та
зобов»язання визнати інвалідом -
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Полтавської області
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особи, які брали участь
у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги, якщо
його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

СуддяЛ. І. Савченко