Провадження № 2/344/191/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Бабій О.М.

секретарів Шевчук І.Ю.,
Сивухіної Ю.Ю.,

за участі представника позивача
Ковальчука М.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Івано-Франківського
міського суду цивільну справу за
позовом публічного акціонерного
товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за договором про
надання споживчого кредиту №0 від
14.03.2008 року в сумі 224 569,61 доларів США, що
еквівалентно 1 794 984 грн. 93 коп. та
судових витрат, посилаючись на те, що
відповідач ОСОБА_2 отримав в позивача
кредит в розмірі 139 000 доларів США на
термін з 14.03.2008 року по 13.03.2023 року зі
сплатою 12,40% річних та зобов'язався
виконати кредитні зобов'язання
відповідно до умов договору про
надання споживчого кредиту. Внаслідок
порушення графіку сплати коштів станом
на 05.08.2012 року за відповідачем ОСОБА_2
наявна заборгованість за кредитними
зобов'язаннями у сумі 224 569,61 доларів
США, що еквівалентно 1 794 984 грн. 93 коп., в
тому числі: заборгованість за кредитом
- 135 138,47 доларів США, що еквівалентно 1 080
161 грн. 79 коп., заборгованість за
відсотками - 76 454,19 доларів США, що
еквівалентно 611 098 грн. 34 коп., пеня за
несвоєчасне виконання умов кредитного
договору - 12 914,40 долари СЩА, що
еквівалентно 103 224 грн. 80 коп., штраф - 62,55
долари США, що еквівалентно 500 грн.
ОСОБА_3, як поручитель згідно договору
поруки, відповідає по зобов'язаннях за
вищезазначеним договором про надання
споживчого кредиту перед кредитором в
тому ж обсязі, що і боржник.

Представники позивача в судових
засіданнях позовні вимоги підтримали з
підстав зазначених в позовній заяві.
Просили позов задовольнити в повному
обсязі. В судовому засіданні 04 червня
2014 року представник позивача додатково
пояснив, що згідно графіку погашення
кредиту позичальник зобов'язувався
погашати кредит кожного місяця рівними
платежами, останній платіж на
погашення кредиту ОСОБА_2 було зроблено
25.09.2008 року.

Представник відповідачки ОСОБА_3 в
судовому засіданні 12.02.2013 року позовні
вимоги не визнав, оскільки вважає, що
договір поруки є припиненим, надав суду
письмові заперечення. В наступних
засіданнях заявляв клопотання про
проведення почеркознавчої експертизи,
оскільки вважає, що відповідачка
ОСОБА_3 не підписувала договір поруки.
Просив в задоволенні позову до ОСОБА_3
відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання
жодного разу не з'явився, про дату, час
та місце розгляду справи повідомлявся
належним чином, що підтверджується
конвертами, які повернулись (а.с.42,56, 70),
оголошенням в газеті «Галичина» (а.с.82).
Причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши письмові матеріали
справи, судом встановлено, що спір між
сторонами виник з приводу порушення
права на належне виконання умов
кредитного договору, внаслідок чого
банк позивається про його відновлення
шляхом стягнення заборгованості за
договором про надання споживчого
кредиту.

Статтею 1054 Цивільного Кодексу України
визначено зміст кредитного договору.
За кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. Істотними
умовами кредиту є розмір кредиту та
строк повернення кредиту.

14 березня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк»
та відповідачем ОСОБА_2 укладено
договір про надання споживчого кредиту
№0 (а.с.14-17), за яким банк надав, а
позичальник (відповідач) отримав
кредит в сумі 139 000 доларів США, та
зобов'язався погасити кредит не
пізніше 13.03.2023 року. Умовами п. 1.3.1.
договору про надання споживчого
кредиту (а.с.14 зв.) встановлено розмір
відсотків за користування кредитними
коштами, який становить 12,40% річних.
Відповідно до п. 1.2.2. договору про
надання споживчого кредиту
позичальник зобов'язався повертати
суму кредиту та сплачувати проценти
шляхом сплати ануїтентних платежів, що
встановлені графіком погашення
кредиту згідно Додатку №1.

Не зважаючи на взяті на себе за
договором про надання споживчого
кредиту зобов'язання, відповідач
ОСОБА_2 систематично порушував строки
сплати кредиту, що підтверджується
розрахунком заборгованості за
договором про надання споживчого
кредиту №0 від 14.03.2008 року (а.с.7-13).

Як вбачається із довідки-розрахунку
заборгованості за кредитом, останній
платіж на погашення кредиту в сумі 772,38
доларів США відповідачем ОСОБА_2 було
зроблено 27.08.2008 року (а.с.7).

За змістом ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог чинного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Статтею 611 ЦК України встановлено
правові наслідки порушення
зобов'язання, за змістом якої у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема
неустойка.

Як вбачається з розрахунку
заборгованості за договором про
надання споживчого кредиту №0 від
14.03.2008 року (а.с.7-13) відповідач ОСОБА_2, не
зважаючи на взяті на себе за договором
про надання споживчого кредиту
зобов'язання, з часу укладення такого
договору допускав істотні порушення
умов договору, зокрема в частині
розміру та строків погашення кредиту і
сплати відсотків за користування
кредитними коштами. Позивачем
надсилалась відповідачам вимога про
погашення наявної заборгованості за
кредитними зобов'язаннями (а.с.21-22), які
останніми залишені без реагування.

Згідно п. 4.1 договору про надання
споживчого кредиту, за порушення
позичальником термінів повернення
кредиту та (або) процентів за
користування кредитом позичальник
сплачує банку пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від гривневого
еквіваленту суми простроченого
платежу, сума якого розраховується за
офіційним курсом НБУ гривні до валюти
заборгованості станом на дату
нарахування такої пені. Пеня
нараховується за кожен день
прострочення платежу, включаючи день
погашення заборгованості. Позивач має
право застосувати нарахування такої
пені починаючи з 32 календарного дня з
дня виникнення прострочки. Відповідно
до п. 4.3. договору позичальник
зобов'язаний сплатити банку штраф
(неустойку) за порушення кредитних
зобов'язань у розмірі 500 грн.

Позивачем станом на 30.05.2012 року
проведено розрахунок заборгованості
за договором про надання споживчого
кредиту №0 від 14.03.2008 року (а.с.7-13),
відповідно до якого нараховано всю
суму заборгованості відповідача
ОСОБА_2, перед банком за кредитними
зобов'язаннями в розмірі 224 569,61 доларів
США, що еквівалентно 1 794 984 грн. 93 коп., в
тому числі: заборгованість за кредитом
- 135 138,47 доларів США, що еквівалентно 1 080
161 грн. 79 коп., заборгованість за
відсотками - 76 454,19 доларів США, що
еквівалентно 611 098 грн. 34 коп., пеня за
несвоєчасне виконання умов кредитного
договору - 12 914,40 долари СЩА, що
еквівалентно 103 224 грн. 80 коп., штраф - 62,55
долари США, що еквівалентно 500 грн.

Будь-яких доказів, які б спростовували
проведений позивачем розрахунок
заборгованості ОСОБА_2 за вказаним
договором про надання споживчого
кредиту, відповідачами не представлено
суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України
виконання зобов'язання забезпечується,
якщо це встановлено договором або
законом. Види забезпечення виконання
зобов'язання визначені ч. 1 ст. 546 ЦК
України і такими є неустойка, порука,
гарантія, застава, притримання,
завдаток.

З метою забезпечення належного
виконання зобов'язання, що випливає з
договору про надання споживчого
кредиту №0 від 14.03.2008 року, між
банком та відповідачкою ОСОБА_3 14.03.2008
року укладено договір поруки №0-П
(а.с.20), відповідно до якого в п. 1.3. та п.
1.4 поручитель зобов'язався перед
кредитором відповідати солідарно в
повному обсязі за несвоєчасне
виконання боржником ОСОБА_2 зобов'язань
за договором про надання споживчого
кредиту.

Частиною 1 ст. 553 ЦК України,
передбачено, що за договором поруки,
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову відповідальність
поручителя. Поручитель відповідає
перед кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України,
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя. Якщо строк
основного зобов'язання не встановлений
або встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

В договорі поруки не встановлено строк
після закінчення якого припиняється
порука, умова про дію договору поруки
до повного припинення всіх зобов'язань
боржника за основним договором не є
встановленням строку в розумінні ст. 252
ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК
строком є певний період у часі, зі
спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення, і
визначається він роками, місяцями,
тижнями, днями або годинами, а не
посиланням на подію, яка має настати.
Вказівкою на подію, яка має неминуче
настати, визначається термін - певний
момент у часі, з настанням якого
пов'язана дія чи подія, яка має юридичне
значення (ч. 2 ст. 251, ч. 2 ст. 252 ЦК). Таким
чином, умова договору поруки про
припинення поруки після повного
виконання позичальником своїх
зобов'язань за кредитним договором не
може вважатися встановленим сторонами
договору поруки строком припинення
поруки.

У зв'язку з цим порука на підставі ч. 4
ст. 559 ЦК припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя (постанови Верховного Суду
України від 21 травня 2012 р. у справі №
6-48цс11, від 21 травня 2012 р. у справі №
6-68цс11, від 23 травня 2012 р. у справі №
6-33цс12).

Із матеріалів справи, зокрема
довідки-розрахунку заборгованості
вбачається, що строк пред'явлення
вимоги до поручителя повинен був
розпочати свій перебіг з вересня 2008
року, тобто з місяця, коли боржник не
вніс свій черговий платіж визначений
Додатком № 1 до кредитного договору.

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення заборгованості з боржника та
поручителя аж 17.08.2012 року, тобто тоді,
коли порука вже була припиненою.

У зв'язку з наведеним, поручитель не
повинен нести солідарну
відповідальність з боржником.

Відповідно до положень ст. ст. 16, 20 ЦК
України передбачено право особи
захистити своє порушене право шляхом
звернення до суду. При цьому право на
захист особа здійснює на свій розсуд. В
даному випадку позивач просить про
захист його порушеного права шляхом
стягнення з позичальника ОСОБА_2 та
поручителя ОСОБА_3 заборгованості за
кредитним договором.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» у разі якщо
кредит правомірно наданий в іноземній
валюті та кредитодавець (позивач)
просить стягнути кошти в іноземній
валюті, суд у резолютивній частині
рішення зазначає про стягнення таких
коштів саме в іноземній валюті, що
відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК України.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що позовна вимога про
стягнення з відповідачів
заборгованості за договором про
надання споживчого кредиту є частково
обгрунтованою та підлягає частковому
задоволенню в частині позичальника
ОСОБА_2

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Тому з
відповідача ОСОБА_2 також слід стягнути
на користь позивача понесені ним
судові витрати.

На підставі викладеного, відповідно до
ст.ст. 252, 526, 527 ч. 1, 546 ч. 1, 548 ч. 1, 611, 554 ч.ч.1,
2, 559, 1050 ч. 2, 1054, 16, 20 Цивільного Кодексу
України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ч. 1 ЦПК
України, керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов публічного акціонерного
товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за кредитним договором задовольнити
частково.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в
користь публічного акціонерного
товариства "УкрСиббанк",
місцезнаходження якого: м. Харків,
просп. Московський, буд. № 60, рахунок №
113 в ПАТ "УкрСиббанк", м. Харків, МФО
351005, , - 224 569,61 дол. США, що
згідно офіційного курсу НБУ станом на
день проведення розрахунку
еквівалентно 1 794 984 грн. 93 коп. (один
мільйон сімсот дев`яносто чотири
тисячі дев`ятсот вісімдесят чотири
гривні 93 коп.) заборгованості за
договором про надання споживчого
кредиту № 0 від 14 березня 2008 року,
3 219 грн. судового збору та 180 грн. витрат
на оголошення в газеті «Галичина».

В задоволенні решти вимог позову
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подачі
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 10
червня 2014 року.

Суддя
О.М. Бабій