Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/2590/14
Головуючий у 1 інстанції
Суддя-доповідач: Кухар С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 червня 2014 року

місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого, судді:Онищенко
Е.Асуддів:Ломейко В.О. Кухаря С.В.при
секретаріМосіній О.В.розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Якимівського
районного суду Запорізької області від
27 травня 2013 року у справі за позовом
прокурора Якимівського району в
інтересах неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7
до ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті особи:
ОСОБА_10, ОСОБА_11, приватний нотаріус
Якимівського нотаріального округу
ОСОБА_12, про визнання договору
купівлі-продажу недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2012 року прокурор Якимівського
району в інтересах неповнолітніх
ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернувся до суду з
вказаним позовом посилаючись на те, що
10 листопада 1998 року між ОСОБА_13 та
ОСОБА_10 було зареєстровано шлюб. Від
даного шлюбу подружжя має двох дітей
сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку -
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок ДТП ОСОБА_13 було
заподіяно тяжкі тілесні ушкодження,
внаслідок яких він помер на місці. За
вказаним фактом відносно ОСОБА_14
порушено кримінальну справу. Вироком
Якимівського районного суду від 20
грудня 2011 року ОСОБА_14 визнано винним у
скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286
КК України. В рамках кримінальної
справи було заявлено цивільний позов
ОСОБА_10, який вироком суду було
задоволено у повному обсязі у розмірі
107396 грн. 80 коп. В забезпечення
цивільного позову слідчим Рощиним В.С.
12 жовтня 2011 року було винесено
постанову про накладення арешту на
майно ОСОБА_14, яку йому було оголошено
під розпис 12 жовтня 2011 року.

ОСОБА_14 з метою уникнути відшкодування
завданих злочином збитків 03 листопада
2011 року оформив довіреність на продаж
майна, в тому числі і на продаж
квартири, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. 23 грудня 2011 року ОСОБА_11
отримала документи для укладення
договору купівлі-продажу квартири.
Цього ж дня вона продала її по
довіреності ОСОБА_8. 24 січня 2012 року
зазначену квартиру було зареєстровано
в КП «Якимівське БТІ» на ОСОБА_9.

Позивач просив суд визнати договір
купівлі-продажу квартири від 23 грудня
2011 року укладений між ОСОБА_14, від імені
якого діяла на підставі доручення
ОСОБА_11, та ОСОБА_8 і ОСОБА_9, який
посвідчений приватним нотаріусом
Якимівського нотаріального округу
Запорізької області, зареєстрований в
реєстрі за № 4111, недійсним.

Рішенням Якимівського районного суду
Запорізької області від 27 травня 2013
року позов задоволено. Визнано договір
купівлі-продажу квартири від 23 грудня
2011 року укладений між ОСОБА_14, від імені
якого діяла на підставі доручення
ОСОБА_11, та ОСОБА_8 і ОСОБА_9, який
посвідчений приватним нотаріусом
Якимівського нотаріального округу
Запорізької області, зареєстрований в
реєстрі за № 4111, недійсним.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 22 серпня 2013 року апеляційну
скаргу ОСОБА_8, до якої приєднались
ОСОБА_9, ОСОБА_11 відхилено. Рішення
Якимівського районного суду
Запорізької області від 27 травня 2013
року залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням суду, 08
листопада 2013 року ОСОБА_5 подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати рішення суду та ухвалу
апеляційного суду Запорізької області,
та ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, вивчивши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3
ОСОБА_13, який був батьком ОСОБА_16,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2,
було збито при управлінні велосипеда
автомобілем ВАЗ-2105, реєстраційний
номер НОМЕР_1, яким керував, не маючи
права на управління транспортними
засобами, перевищивши допустиму
швидкість руху, виїхавши на зустрічну
смугу руху, в стані алкогольного
сп'яніння ОСОБА_14 Внаслідок цього
зіткнення ОСОБА_13 були заподіяні тяжкі
тілесні ушкодження, внаслідок яких він
помер на місці скоєння ДТП. ОСОБА_14 з
місця пригоди зник.

12 жовтня 2011 року в.о. слідчого СВ
Якимівського РВ ГУМВС України в
Запорізький області у відношенні
ОСОБА_14 порушено кримінальну справу за
ч. 2 ст. 286 КК України.

12 жовтня 2011 року постановою слідчого
було накладено арешт на все майно
ОСОБА_14 з метою забезпечення можливого
цивільного позову, цього ж дня ОСОБА_14
ознайомлено під особистий підпис про
зміст цієї постанови (т. 1 а.с. 12).

Не дивлячись на це, 03 листопада 2011 року
ОСОБА_14 надав нотаріально посвідчену
довіреність своїй матері ОСОБА_11 на
відчуження належної йому на праві
власності квартири АДРЕСА_1 (т. 1 а.с.33).

Вироком Якімівського районного суду
Запорізької області від 20 грудня 2011
року ОСОБА_14 було визнано винним за ч.2
ст.286 КК України і призначено покарання
у вигляді 5 років позбавлення волі.
Задоволено цивільний позов та стягнуто
із засудженого, в тому числі, шкоду на
користь сина та доньки потерпілого у
зв'язку із смертю батька, а саме ОСОБА_16,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 по
160 грн. 92 коп. кожному щомісячно до
досягнення ними вісімнадцяти років,
тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 та до ІНФОРМАЦІЯ_5
відповідно (т. 1 а.с. 22-30).

23 грудня 2011 року ОСОБА_14, від імені
якого на підставі довіреності діяла
його мати ОСОБА_11, продав належну йому
квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (т. 1
а.с.34-35).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною вимог, які
встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203
цього кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

За приписами ч.7 ст.319 ЦК України
діяльність власника може бути
обмежена.

Відповідно до ч. 5 ст. 114 КПК України (в
редакції 1961 року, що діяла на момент
спірних правовідносин) постанови
слідчого, винесені відповідно до
закону в кримінальній справі, яка
перебуває в його провадженні, є
обов'язковими для виконання всіма
підприємствами, установами і
організаціями, посадовими особами і
громадянами.

Постанови слідчого мають юридичну силу
з моменту прийняття їх слідчим.
Відповідно до ст.126 КПК України (1961р.)
накладення арешту на майно
скасовується постановою слідчого, коли
в застосуванні цього заходу відпадає
необхідність.

Таким чином, наявність постанови
слідчого у кримінальній справі про
накладення арешту на майно означає, що
обвинувачений не має права
розпоряджатись майном, що належить
йому на праві власності, з моменту
винесення та ознайомлення його з такою
постановою, незалежно від того, які
зроблені дії на виконання цієї
постанови.

Задовольняючи позов прокурора в
інтересах неповнолітніх дітей
потерпілого від злочину скоєного
ОСОБА_14, суд першої інстанції правильно
виходив з того, що на момент вчинення
оспорюванного правочину ОСОБА_14,
знаючи про наявність постанови про
арешт майна, свідомо надав довіреність
на відчуження належної йому квартири
та продав цю квартиру через
представника всупереч вимогам ч. 5 ст. 114
КПК України та ч. 7 ст. 319 ЦК України.

Отже, висновок суду, що оспорюваний
договір підлягає визнанню недійсним на
підставі ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 203 ЦК України є
правомірним і доводи апеляційної
скарги не спростовують його.

Окрім цього, у серпні 2012 року ОСОБА_10
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5,
ОСОБА_11, ОСОБА_9, ОСОБА_17 про визнання
недійсним договору купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 від 23 грудня 2011 року,
укладеного між ОСОБА_5, ОСОБА_9 та
ОСОБА_17, з підстав того, що оспорюваний
договір було укладено під час дії
постанови слідчого від 12 жовтня 2011 року
про накладення арешту на майно ОСОБА_5
(а.с. 8, 9, т. 1).

Рішенням Якимівського районного суду
Запорізької області від 26 листопада 2012
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Запорізької області
від 31 січня 2013 року, в задоволенні
позову ОСОБА_10 відмовлено (а.с. 102-104, т. 1).

Із матеріалів справи встановлено, що
прокурор Якимівського району
Запорізької області у грудні 2012 року
звернувся в інтересах неповнолітніх
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до суду з позовом до
ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_17, в якому просив
визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири від 23 грудня
2011 року, оскільки останній було
укладено під час дії постанови
слідчого від 12 жовтня 2011 року про
накладення арешту на майно ОСОБА_5 (а.с.
1-3, т. 1).

Позов ОСОБА_10, поданий у серпні 2012 року,
не є тотожним із позовом по цій справі,
оскільки спірні правовідносини в
указаних справах не співпадають за
суб'єктним складом. Так, відповідно як
до позову ОСОБА_10, виходячи з тексту
судових рішень Якимівського районного
суду Запорізької області від 26
листопада 2012 року, та ухвали
апеляційного суду Запорізької області
від 31 січня 2013 року, пояснень наданих
колегії суддів сомою ОСОБА_10, вона
зверталась до суду в іншій вказаній
цивільній справі лише в своїх
інтересах, її діти до участі в тій
справі не притягувались і вона їх
інтереси не представляла, як не
залучався в їх інтересах ні прокурор ні
орган опіки та піклування. В даній
справі прокурор звернувся лише в
інтересах неповнолітніх дітей. Таким
чином, передбачені ч. І п. 2 ст. 205 ЦПК
України підстави для закриття
провадження у справі відсутні,

За таких обставин висновки суду першої
інстанції відповідають фактичним
обставинам справи і вимогам закону,
доводи викладені в апеляційній скарзі
не спростовують його висновків,
підстави для зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції
відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Якимівського районного суду
Запорізької області від 27 травня 2013
року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте вона може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: