н/п 2/490/3624/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

резолютивна частина

24 червня 2015 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Подзігун Г.В.

при секретарі Голубашенко Т.О.

за участю представника відповідача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Управління Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Управління Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області матеріальну шкоду 11053,50 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ Г.В. ПОДЗІГУН

справа №490/10602/14-ц

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Подзігун Г.В.

при секретарі Голубашенко Т.О.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Управління Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, вимоги якого уточнив в ході розгляду справи по суті, про стягнення з відповідача на користь позивача 11053,50грн., які складаються з 8603,50 грн. матеріальної шкоди, що заподіяна при виконанні відповідачем трудових обов'язків та 2450 грн. витрат на проведення оцінки вартості матеріального збитку, заподіяного внаслідок втрати матеріальних цінностей.

В обґрунтування позову представник позивача вказував, що 01 жовтня 2011 року ОСОБА_2 був прийнятий на посаду електромонтером 6 розряду охоронно-пожежної сигналізації сектору експлуатації технічних засобів охорони центру технічної охорони УДСО при УМВС України в Миколаївській області, а в подальшому був переведений на посаду інженера (з пожежної безпеки) ЦТО УДСО при УМВС України в Миколаївській області.

У грудні 2012 року при ревізійній перевірці товарно-матеріальних цінностей було виявлено нестачу монтажної апаратури, яка числилась на підзвіті відповідача на суму 8603,50 грн.

17 березня 2014 року відповідач був звільнений із займаної посади, однак в добровільному порядку відшкодувати вказану шкоду відмовився, в зв'язку із чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом. При цьому позивач вказував, що після виявлення нестачі відповідач погодився з її обсягом та власнорч написав заяву, в якій зобов'язався відшкодувати втрачені ним матеріалні цінності.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково та суду пояснив, що

визнає нестачу товарно-матеріальних цінностей тільки в частині певних приладів, а саме: об'єктового прибору 32, ППК "Орион-4" 10/35-4-, ППК "Орион-4" 10/35-4-, блока резервного живлення НОМЕР_1 2588271, на загальну суму 686 грн. В інший частині нестачі приладів заперечував, оскільки вони встановлені на об'єктах, а саме "Орион-4Т" 86152 у м. Миколаєві, а решта встановлена в курортній зоні Коблево.

Крім того, ОСОБА_2 вказував, що при звільненні металошукач НОМЕР_2 2588406 та пристрій тестування пожарних повідомлень ТЕСТ-ТД-01Д 10/35-4-18 2588445 він хотів здати відповідачу, але в нього ніхто не прийняв.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно витягу з наказу начальника УДСО при УМВС України в Миколаївській області № 90 від 03.10.2011 року ОСОБА_2 прийнято електромонтером (з експлуатації) 6 розряду охоронно-пожежної сигналізації сектору експлуатації технічних засобів охорони центру технічної охорони УДСО при УМВС, який в подальшому був переведений на посаду інженера (з пожежної безпеки) ЦТО УДСО при УМВС України в Миколаївській області.

19 листопада 2013 року між сторонами було підписано договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, згідно якого ОСОБА_4 прийняв на себе матеріальну відповідальність за забезпечення цілісності наданих йому матеріальних цінностей.

На підставі акту інвентаризації висновком службового розслідування за фахом перевірки наявності товарно-матеріальних цінностей на підзвіті у матеріально відповідальних осіб Центру технічної охорони УДСО при УМВС України в Миколаївській області від 20.01.2013 року встановлено, що за ОСОБА_2 числяться товарно-матеріальні цінності (монтажна апаратура), отриманні підрозділом для реалізації замовникам охоронних послуг, а саме Орін 4 ДМ інв. №104411691 - 1 од., Оріон 4 Т.3.1 інв № 104411544 - 1 од., Оріон 4Т.3.1 інв № 104411531 - 1 од., Оріон 4 Т.3.1 інв. № 104411532 - 1 од., Оріон 4 Т.3.1 інв. № 104411688 - 2 од., Оріон 4 Т.3.1. інв. № 104411689, Орін 4 Т.3.1. інв. № 104411690 - 4 од., пристрій тестування ТЕСТ інв. № 10/35-4-18 - 1 од.

В зв'язку з цим відповідачем було написана заява, якою він зобов'язався повернути прилади охоронної сигналізації, нестача які встановлена вказаним актом інвентаризації із розрахунку 1 прилад у 2 місяці.

Наказом начальника УДСО при УМВС України в Миколаївській області № 24 від 17.03.2014 року ОСОБА_2 звільнено з 21.03.2014 року за п.1.ст.40 КЗпП України.

Згідно даних бухгалтерії УДСО при УМВС України в Миколаївській області станом на 15.01.2015 року за ОСОБА_2 числяться товарно-матеріальні цінності (монтажне обладнання): "Оріон-4-Т" 86152, металошукач НОМЕР_2 2588406, об'єктовий пристрій 32, об'єктовий пристрій 35, об'єктовий пристрій 22, об'єктовий пристрій 38, об'єктовий пристрій 10/35-4-, ППК "Оріон-4" 10/35-4-, ППК "Оріон-4" 10/35-4-, ППКОП "Оріон-4Т.3.1"+кл-ра 4ТД" 1885846, ППКОП "Оріон-4Т.3.1" + кл-ра 4ТД" 885847, ППКОП "Оріон-4Т.3.1"+кл-ра 4 ТД" 1886945, ППКОП "Оріон-4Т.3.1"+кл-ра 4ТД" 1886946, ППКОП "Оріон-4Т.3.1"+кл-ра 4ТД" 1886947, пристрій тестування пожарних повідомлень ТЕСТ-ТД-01Д 10/35-4-18 2588445, блок резервного живлення НОМЕР_1 2588271, ППК "Оріон-4ТД" 1885844.

Факт прийому передачі вказаних товарно-матеріальних цінностей сторонами визнається у судовому засіданні, а тому на підставі ч.1. ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 як матеріально зобов'язана особа, під час свого звільнення з УДСО при УМВС України в Миколаївській області не повернув товарно-матеріалі цінності (монтажне обладнання) чим спричинив позивачу матеріальну шкоду, тому суд задовольняє даний позов з огляду на наступне.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 29.12.1992 р. «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», виходячи з вимог ст. 15 ЦПК України, суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130 -137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розміри; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функції працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.

Згідно із ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Статтею 132 КЗпП України передбачено, що за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.

Статтею 135-1 КЗпП України містить положення про те, що письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до ст. 133 КЗпП України обмежену матеріальну відповідальність несуть: крім працівників за зіпсуття або знищення через недбалість інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування, також - керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, і керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних, грошових чи культурних цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям, випускові недоброякісної продукції, розкраданню, знищенню і зіпсуттю матеріальних, грошових чи культурних цінностей.

Відповідно до ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135 1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані; шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків; шкоди завдано не при виконанні трудових обов'язків; службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу; керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством.

Таким чином, законодавець встановив вичерпний перелік норм і обставин згідно з якими відшкодування шкоди завданої підприємству, установі, організації їх працівником проводиться в повному або обмеженому розмірі.

Виходячи з матеріалів справи, з відповідачем був укладений договір про повну матеріальну відповідальність, його діяльність охоплюється ознаками, переліченими у ст. 134 КЗпП України, а тому відповідач несе повну відповідальність у межах завданої шкоди.

В судовому засіданні знайшов своє місце факт того, що ОСОБА_2 під час свого звільнення не повернув відповідачу довірені йому вказані прилади, які належали відповідачу на підставі прибуткової накладної № МВ-0000214 від 02 квітня 2007 року, чим причинив останньому матеріальні збитки.

Згідно звіту ТОВ "Приват-Південь" по оцінці вартості матеріального збитку, заподіяного УДСО УМВС України в Миколаївській області в наслідок втрати матеріальних цінностей розмір спричиненого відповідачем збитку складає 8603,50 грн.

Вартість складання вказаного звіту - 2450 грн.

На підставі викладеного, суд задовольняє вимоги УДСО УМВУ України в Миколаївській області та стягує з відповідача на користь позивача 8603,50 грн. заподіяної матеріальної шкоди та 2450 грн. витрат по складанню звіту.

Ухвалюючи рішення, суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що вказані прилади встановлені на об'єктах, що охороняються позивачам, оскільки такі докази ОСОБА_2 не надані.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 грн..

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Управління Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області матеріальну шкоду 11053,50 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ Г.В. ПОДЗІГУН