Провадження №6/761/1257/2014
У Х В А Л А

іменем України

16 травня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Гриньковської Н.Ю.

при секретарі Кривошия О.О.

розглянувши подання старшого
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції у м.Києві Логвинської К.Л. про
примусове проникнення до житла
боржника ОСОБА_2,

в с т а н о в и в:

Державний виконавець Відділу
державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції Логвинська К.Л. звернулася до
суду з поданням про примусове
проникнення до житла боржника ОСОБА_2, а
саме: квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування подання зазначено, що
на примусовому виконанні відділу
державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві (надалі - ВДВС)
знаходиться виконавче провадження по
примусовому виконанню виконавчого
листа №2-2189/09 від 02.02.2010 року, виданого
Деснянським районним судом м. Києва про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
заборгованості в розмірі 18395,75 грн.

У відповідності до ст.ст. 2, 18, 19, 20, 25
Закону України «Про виконавче
провадження» державним виконавцем
30.01.2014 року винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження
щодо виконання вищезазначеного
виконавчого документа.

За даними Київського МБТІ установлено,
що на праві власності боржнику
належить 1/5 частини АДРЕСА_1.

Проте, посилаючись на небажання
боржника в добровільному порядку
виконати рішення суду, а також
неможливість здійснити реалізацію
майна боржника, державний виконавець
вказувала на необхідність для
подальшого виконання рішення суду
провести опис та арешт майна боржника
для його подальшої реалізації, що
зумовило звернення до суду із поданням.

Сторони виконавчого провадження
відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України у
судове засідання не викликалися.

Державний виконавець у судове
засідання не з'явився, про день та час
розгляду подання повідомлений
належним чином.

Дослідивши подання, додані до нього
матеріали, суд прийшов до наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 376 ЦПК
України питання про примусове
проникнення до житла чи іншого
володіння боржника - фізичної особи або
особи, у якої знаходиться майно
боржника чи майно та кошти, належні
боржникові від інших осіб, при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням житла чи іншого
володіння особи за поданням державного
виконавця.

Як вбачається з матеріалів справи на
виконанні у ВДВС перебуває виконавче
провадження з виконання виконавчого
листа №2-2189/09 від 02.02.2010 року, виданого
Деснянським районним судом м. Києва про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
заборгованості в розмірі 18395,75 грн.

З метою проведення опису та арешту
майна боржника державним виконавцем 07
та 11 квітня 2014 року було здійснено
вихід за адресою: АДРЕСА_1. Проте,
здійснити опис та арешт майна
виявилося неможливим, оскільки двері
ніхто не відкривав, на виклики
державного виконавця не з'являвся, що
підтверджується актами державного
виконавця.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 5 ст.
25 Закону України «Про виконавче
провадження» (надалі - Закон) копії
постанови про відкриття виконавчого
провадження надсилаються не пізніше
наступного робочого дня стягувачу та
боржникові.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 31
зазначеного вище Закону копії постанов
державного виконавця та інші документи
виконавчого провадження, що державний
виконавець зобов'язаний довести до
відома сторін та інших учасників
виконавчого провадження, надсилаються
адресатам із супровідними листами
простою кореспонденцією, крім постанов
про відкриття виконавчого провадження
або відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до ст. 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Крім того, згідно вимог ч. 1 ст. 27 Закону
у разі ненадання боржником у строки,
встановлені ч. 2 ст. 25 цього Закону для
самостійного виконання рішення,
документального підтвердження повного
виконання рішення державний
виконавець на наступний день після
закінчення відповідних строків
розпочинає примусове виконання
рішення.

Таким чином, державний виконавець,
починаючи виконувати рішення, повинен
пересвідчитися, чи отримана боржником
копія постанови про відкриття
виконавчого провадження і чи здійснені
ним дії, спрямовані на добровільне
виконання рішення у встановлений
постановою строк.

Між тим, жодних доказів, які б
підтверджували отримання боржником
копії постанови про відкриття
виконавчого провадження до суду не
надано.

Як вбачається з матеріалів доданих до
подання, окрім актів державного
виконавця щодо виходу за місцем
можливого знаходження майна боржника,
інші докази того, що боржник ОСОБА_2
отримала копію постанови про відкриття
виконавчого провадження та відповідно
пропозицію стосовно добровільного
виконання рішення суду, відсутні.

Також слід зазначити, що до подання не
додано належних та допустимих доказів,
які б свідчи, що квартира, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 дійсно
належить боржнику станом на час
звернення з поданням до суду. Адже, як
вбачається з доданої до подання копії
листа Київського МБТІ, яким засвідчено
право власності ОСОБА_2 на 1/5 частини
АДРЕСА_1, довідка датована 12.07.2012 р.
Натомість, відомості про державну
реєстрацію прав на нерухоме майно та їх
обтяжень з Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
державний виконавець не перевіряв.

Крім того, слід зазначити, що державним
виконавцем не надано жодних доказів
щодо проведення усіх можливих заходів
для виконання рішення суду,
передбачених ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження», зокрема щодо
з'ясування фактичного місця проживання
боржника, не перевірено інформації
щодо фактичного проживання боржника за
адресою вказаною у виконавчому листі
та наявності за вказаною адресою майна
боржника.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що подання є необґрунтованим
та таким, що не підлягає задоволенню, а
тому у його задоволенні слід відмовити,
що не позбавляє можливості звернення
до суду з аналогічним питання у
майбутньому у встановленому законом
порядку.

Враховуючи викладене, на підставі
ст.ст. 11, 25, 27, 31 Закону України «Про
виконавче провадження» та керуючись
ст.ст. 209, 210, 376 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні подання старшого
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції у м.Києві Логвинської К.Л. про
примусове проникнення до житла
боржника ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до
Апеляційного суду міста Києва шляхом
подання через Шевченківський районний
суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її
проголошення, а у разі, якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання її
копії.

Суддя