Дата документу 11.06.2014
Справа № 501/885/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року Іллічівський міський
суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Журавля П.І.

при секретарі - Котелевець Т.Ю.;

за участю: позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2;

відповідача - ОСОБА_3

представника третьої особи -
представника служби у справах дітей -
Делі Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Іллічівського
міського суду Одеської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про визнання права власності на
нерухоме майно, придбане під час шлюбу
та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
з залученням у якості третьої особи
органу опіки і піклування виконавчого
комітету Іллічівської міської ради,
про визнання права спільної сумісної
власності, поділ майна, припинення
права власності на часту в спільному
майні, стягнення грошової компенсації
замість частки у праві спільної
власності на квартиру,-

ВСТАНОВИВ:

06.03.2013 року ОСОБА_1 звернувся в
Іллічівський міський суд з позовом до
ОСОБА_3 про визнання права власності на
нерухоме майно, придбане під час шлюбу
(а.с.4-6).

07.05.2013 року ОСОБА_3 подала до суду
зустрічний позов до ОСОБА_1 про
визнання права спільної сумісної
власності, поділ майна, припинення
права власності на частку в спільному
майні, стягнення грошової компенсації
замість частки у праві спільної
власності на квартиру (а.с.38-42).

ОСОБА_1 просить суд:

Визнати за ним право власності на ?
частину квартири АДРЕСА_1, яка придбана
на підставі договору купівлі-продажу
від 07.09.2005 року;

Скасувати право власності на ? частину
квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3.

Позивач ОСОБА_1 свої вимоги обґрунтовує
тим, що в період шлюбних відносин з
ОСОБА_3 у 2005 році вони купили спірну
квартиру і оформили право власності на
цю квартиру на ОСОБА_3 і їх доньку
ОСОБА_5

З 2012 року він не проживає в спірній
квартирі, а в 2013 році він розірвав з
ОСОБА_3 шлюб.

Він претендує на ? частину квартири, так
як ? частина квартири оформлена на їх
доньку.

ОСОБА_3 в своєму зустрічному позові
просить суд:

Визнати за ОСОБА_3 і ОСОБА_1 право
спільної сумісної власності на ? частку
квартири АДРЕСА_1;

Поділити в натурі між ОСОБА_3 і ОСОБА_1
зазначене майно;

Виділити у власність ОСОБА_3 ? частку
квартири АДРЕСА_1, припинивши право
власності ОСОБА_1 на ? частку в такому
майні;

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
вартість ? частки квартири АДРЕСА_1, в
сумі 36000,00 грн. в рахунок компенсації
замість його частки у праві спільної
сумісної власності на вказану
квартиру.

В задоволені позову ОСОБА_1 відмовити у
повному обсязі.

Свої вимоги ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що
вона перебувала в зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_1 з 09.11.2002 року по 10 квітня
2013 року.

За час спільного проживання у спільну
сумісну власність вони купили ? частку
спірної квартири

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що
є об'єктом права спільної сумісти
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. При цьому беруться до уваги
інтереси дружини, чоловіка, дітей та
інші обставини, що мають істотне
значення для справи.

Згідно із ч. 4 ст. 71 СК України
присудження одному з подружжя грошової
компенсації замість його частки у
праві спільної сумісної власності на
майно, зокрема на житловий будинок,
квартиру, земельну ділянку,
допускається лише за його згодою, крім
випадків, передбачених Цивільним
кодексом України.

При відсутності такої згоди
присудження грошової компенсації може
мати місце з підстав, передбачених ст.
365 ЦК України, за умови звернення
подружжя (одного з них) до суду з таким
позовом (ст. 11 ЦПК України) та
попереднього внесення на депозитний
рахунок суду відповідної грошової
суми.

І лише у тому разі, коли жоден із
подружжя не вчинив таких дій, а
неподільні речі не можуть бути реально
поділені між ними відповідно до їх
часток без застосування грошової
компенсації і припинення права
власності одного з подружжя на його
частку в такому майні, суд може визнати
ідеальні частки подружжя в цьому майні
без його реального поділу і залишити
майно у їх спільній частковій
власності.

Саме такі правові позиції викладені у
п.25 Постанови Верховного Суду України
№ 11 від 21.12.2007 р. «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя».

Відповідно до ст.365 ЦК України право
особи на частку у спільному майні може
бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо: 1) частка с незначною і не може
бути виділена в натурі; 2) річ є
неподільною; 3) спільне володіння і
користування майном є неможливим; 4)
таке припинення не завдасть істотної
шкоди інтересам співвласника та членам
його сім'ї.

Аналізуючи вказані вимоги, вважає, що є
всі підстави для застосування грошової
компенсації та припинення права
власності ОСОБА_1 на ? спірної квартири
за наступними підставами.

В спірній квартирі вона проживає разом
із малолітньою донькою ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, якій і належить решта ?
частина квартири.

Зауважує, що перед покупкою спірної
квартири, цього ж числа, тобто 07 вересня
2005 року, у того ж приватного нотаріуса
Іллічівського міського нотаріального
округу Одеської області ОСОБА_7,
укладено, посвідчено і зареєстровано в
реєстрі нотаріальних дій за № 5754
договір купівлі-продажу за участю
малолітньої дитини, згідно якого
ОСОБА_3 - і їх з відповідачем спільна
дитина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, продали
кожна по 1/3 частці квартири АДРЕСА_2.
Загальна вартість квартири склала 67100,00
грн. На відчуження 1/3 частки цієї
квартири, що належала малолітній
дитині, був наданий дозвіл органом
опіки та піклування з обов'язковою
умовою придбання на її ім'я іншого
житла.

Таким чином, придбання на ім'я
малолітньої дитини ОСОБА_5 ? частки
спірної квартири було виконанням
обов'язку, покладеного на батьків
органом опіки та піклування, з метою
збереження майнових і житлових прав
дитини.

Отже, ствердження ОСОБА_1 про те, що
спірна квартира була придбана
подружжям за спільні кошти, але право
власності лише було оформлено на
ОСОБА_3 та нашу малолітню доньку, не
відповідає дійсності, оскільки ?
частка вказаної квартири однозначно
була придбана для малолітньої доньки
за кошти, вилучені від продажу іншого
нерухомого майна, що належало їй на
праві власності.

Решта ? частки квартири фактично була
придбана за кошти від продажу її частки
в квартирі АДРЕСА_2 та частини їхніх із
ОСОБА_1 спільних коштів.

Відповідач в спірній квартирі не
мешкає з жовтня 2012 року. Виселення з
квартири було його добровільним
рішенням, оскільки через розірвання
шлюбу та погіршення між ними стосунків,
непорозуміннями, пов'язаними з
питаннями виховання нашої дитини,
спільне володіння і користування
квартирою стало неможливим.

Вони перестали бути членами однієї
сім'ї, не ведуть спільного
господарства, не мають щодо один до
одного взаємних прав та обов'язків.

Через конфлікти, які виникали між нами
після припинення шлюбних відносин,
погрози з боку ОСОБА_1, приниження та
психологічний вплив на неї та на їх
доньку, вона вимушена була звертатися
до Іллічівського МВ ГУ МВС України в
Одеській області, а також за допомогою
психологів - до Центру соціальних служб
для сім'ї, дітей і молоді.

Користуватися квартирою спільно з
відповідачем в теперішній час також
неможливо, оскільки стосунки між ними
не налагодилися. Також, наявна житлова
площа в квартирі для проживання двох
сімей просто недостатня.

Спірна квартира є двокімнатною
квартирою. Загальна площа квартири
складає 48,9 кв.м., житлова - 27,3 кв.м.
Квартира є неподільною, що може бути
підтверджено висновком судової
будівельно-технічної експертизи.

Частка ОСОБА_1 є незначною і, з
урахуванням плану квартири, не може
бути виділена в натурі. Більш того, таке
припинення не завдасть істотної шкоди
інтересам останнього, оскільки він має
право власності на частку квартири
АДРЕСА_1, де він проживав разом із
своїми батьками та сестрою до
реєстрації шлюбу з нею. Тобто житлом
відповідач забезпечений.

Вказані вище обставини
підтверджуються наступними доказами:
свідоцтвом про укладення шлюбу,
свідоцтвом про народження дитини,
договором купівлі-продажу квартири за
участю малолітньої дитини від 07.09.2005 р.
№ 5760, технічним паспортом на кватиру,
виготовленим станом на 11.09.2005 р.,
реєстраційним посвідченням БТІ від
09.09.2005 р., договором купівлі-продажу від
07.09.2005 р. № 5754, розпорядженням № 718 від
06.09.2005 р. тощо.

Відповідно до п.22 Постанови Верховного
Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» поділ
спільного майна подружжя здійснюється
за правилами, встановленими статтями
69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що
підлягає поділу, визначається за
погодженням між подружжям, а при
недосягненні згоди - виходячи з дійсної
його вартості на час розгляду справи.

ОСОБА_3 вважає можливим і таким, що
відповідає принципам виваженості,
справедливості та моралі в даній
ситуації, з урахуванням стану квартири
(відсутність ремонту, цвітіння стелі,
відсутність каналізації в належному
робочому стані, аварійний стан будинку
в цілому (будинок старої забудови з
дерева і глини, стягнутий скобами в
результаті створення тріщини), а також
проживання зі мною малолітньої дитини,
сплатити відповідачу грошову
компенсацію за його частку у праві
спільної сумісної власності на спірну
квартиру в сумі 36000,00 грн.

У випадку незгоди відповідача з сумою
грошової компенсації, після проведення
по справі судової будівельно-технічної
експертизи та визначення дійсної
вартості ? частки спірної квартири,
вона (ОСОБА_3) негайно внесе цю вартість
частки ОСОБА_1 в спільному майні на
депозитний рахунок суду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 і його
адвокат підтримали вимоги позову,
просять задовольнити їх. ОСОБА_1
пояснив суду, що він не збирається
мешкати у спірній квартирі, а хоче
передати свою частку в квартирі їх
дочці, відмовляється від грошової
компенсації за свою частку.

ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала
вимоги зустрічного позову, просить їх
задовольнити, а в задоволені позовних
вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Представник третьої особи заявив в
судовому засіданні, що з любим рішенням
суду буде згодна.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи суд
встановив наступні факти та відповідні
їм правовідносини.

09.11.2002 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 було
укладено шлюб (а.с.11).

Рішенням Іллічівського міського суду
від 10.04.2013 року шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_3
було розірвано (а.с.148-151).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_1 і ОСОБА_3
народилась донька - ОСОБА_5 (а.с.12).

07.09.2005 року ОСОБА_3 за договором
купівлі-продажу придбали спірну
квартиру і зареєстрували власником
квартири по ? частині на ОСОБА_3 і ОСОБА_5
(дочка) (а.с.16).

11.09.2005 року на спірну квартиру було
оформлено технічний паспорт, в якому
власником квартири записані ОСОБА_3 і
ОСОБА_5 (а.с.13-15).

У суду немає потреби доказувати, що ?
частина спірної квартири є спільною
сумісною власністю ОСОБА_1 і ОСОБА_3, так
як вони цей факт визнають, і обоє
просять встановити цей факт судовим
рішенням.

За таких обставин позов ОСОБА_1
підлягає задоволенню в повному обсязі.

Позов ОСОБА_3 підлягає частковому
задоволенню, в тій частині щодо
визнання за ОСОБА_3 і ОСОБА_1 права
спільної сумісної власності на ? частку
квартири АДРЕСА_1.

Вимога ОСОБА_3 щодо поділу в натурі між
нею і ОСОБА_1 зазначеного майна не
підлягає задоволенню, так як позивачка
не пояснила суду якого саме майна. Якщо
це квартира, то вона не може бути
розділена в натурі згідно висновків
експертів (а.с.98-101).

Не може бути задоволено вимогу ОСОБА_3
щодо виділення їй ? частки спірної
квартири, так як ця ? частка їй належить.

Не може бути задоволено ОСОБА_3 щодо
стягнення з неї на користь ОСОБА_1
вартості ? частки спірної квартири в
сумі 36000,00 гривень, в рахунок
компенсації його частки в спірній
квартирі, тому що ОСОБА_3 13.05.2014 року
внесла на депозит суду 89600 грн. (а.с.145),
при цьому не уточнила свої позовні
вимоги.

ОСОБА_1 не має права власності у спірній
квартирі, а тому у суду не має підстав
для «припинення права власності
ОСОБА_1 на ? частку в такому майні».

Норма ст. 365 ЦК України регламентує
припинення права на частку у спільному
майні за вимогою інших співвласників,
але ОСОБА_1 не є співвласником спірної
квартири, і крім того присудження
грошової компенсації завдасть
істотної шкоди інтересам ОСОБА_1,
оскільки він не має іншого житла, а це
виключає можливість застосування
норми ст. 365 ЦК України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10, 11, 60, 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, ст.ст. 67- 71, 170, 174, 176, 177 СК
України, ст.ст. 316,317,319, 365, 372 ЦК України,
суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину квартири АДРЕСА_1, яка придбана
на підставі договору купівлі-продажу
від 07.09.2005 року.

Скасувати право власності на ? частину
квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3.

Вимоги зустрічного позову ОСОБА_3
задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 і ОСОБА_1 право
спільної сумісної власності на ? частку
квартири АДРЕСА_1.

В задоволені інших вимог зустрічного
позову ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Іллічівський міський суд Одеської
області шляхом подачі в десятиденний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

Суддя
Журавель П.І.