У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Закропивного О.В., Луспеника Д.Д.,
Черненко В.А.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
дочірнього підприємства «Хмельницький
облавтодор» публічного акціонерного
товариства «Державна акціонерна
компанія «Автомобільні дороги
України» (далі - ДП «Хмельницький
облавтодор» ПАТ «ДАК «Автомобільні
дороги України») про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу,
відшкодування моральної шкоди за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
апеляційного суду Хмельницької
області від 14 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із указаним позовом, у якому
просив поновити його на роботі на
посаді начальника філії «Шепетівська
ДЕД» ДП «Хмельницький облавтодор» ПАТ
«ДАК «Автомобільні дороги України»,
стягнути середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 16 травня 2013 року
по день фактичного поновлення, та
моральну шкоду у розмірі 50 тис. грн.

В обґрунтування позову зазначав, що
рішенням Шепетівського міськрайонного
суду від 18 лютого 2013 року його було
поновлено на посаді начальника філії
«Шепетівська ДЕД» ДП «Хмельницький
облавтодор». 8 квітня 2013 року його
було запрошено для ознайомлення з
наказом філії «Шепетівська ДЕД» ДП
«Хмельницький облавтодор» № 15-ос від 3
квітня 2013 року про поновлення його на
роботі, проте фактично його не було
допущено до виконання обов'язків
начальника філії, оскільки попередній
керівник не був звільнений через
перебування на лікарняному. 15 та
16 квітня він перебував на прийомі у
лікаря, а з 5 по 12 квітня та з 17 по
26 квітня 2013 року знаходився на
лікуванні в медичних закладах. 29 квітня
2013 року він прибув до філії для
виконання своїх обов'язків, проте
попередній керівник ОСОБА_5, який був
звільнений з посади 15 квітня 2013 року,
став чинити йому перешкоди у цьому, у
зв'язку з чим він звертався до
правоохоронних органів. Протягом
квітні-травня 2013 року він неодноразово
звертався до директора ДП
«Хмельницький облавтодор» з вимогою
про фактичне поновлення його на роботі.
18 травня 2013 року він отримав лист з
копією наказу директора ДП
«Хмельницький облавтодор» від 15 травня
2013 року № 27-ос про звільнення його з
посади начальника філії «Шепетівська
ДЕД» у зв'язку із прогулом 15-16, 29-30
квітня, 7-8 травня 2013 року без поважних
причин. Своє звільнення він вважає
таким, що не відповідає вимогам закону,
проведеним із порушеннями положень
трудового законодавства, зокрема, ч. 1
ст. 149 КЗпП України, а тому просив
задовольнити позов.

Рішенням Шепетівського міськрайонного
суду Хмельницької області від 28 грудня
2013 року позов ОСОБА_4 задоволено
частково. Поновлено ОСОБА_4 на посаді
начальника філії «Шепетівська ДЕД»
дочірнього підприємства «Хмельницький
облавтодор» ПАТ «ДАК «Автомобільні
дороги України» з 16 травня 2013 року.
Стягнуто з дочірнього підприємства
«Хмельницький облавтодор» ПАТ ДАК
«Автомобільні дороги України» на
користь ОСОБА_4 30 363 грн 66 коп.
заробітної плати за час вимушеного
прогулу за період з 16 травня 2013 року по
28 грудня 2013 року з урахуванням
відрахованого податку з доходів
громадян та інших обов'язкових
відрахувань до спеціальних фондів, які
підлягають відрахуванню бухгалтерією
підприємства при виплаті позивачу, та 4
тис. грн моральної шкоди. Рішення в
частині поновлення на роботі та
стягнення зарплати за час вимушеного
прогулу за один місяць в сумі 3 936 грн 03
коп. допущено до негайного виконання.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Хмельницької області від 14 лютого
2014 року рішення місцевого суду
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким відмовлено у задоволенні позову
ОСОБА_4

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції,
перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, на підставі належним чином
оцінених доказів, поданих сторонами
(ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного
висновку про те, що позов ОСОБА_4 не
підлягає задоволенню, керуючись при
цьому нормами ст. ст. 40, 147, 149 КЗпП
України.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити рішення
апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Хмельницької області від 14 лютого
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Закропивний

Д.Д. Луспеник

В.А. Черненко