АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3998/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Колесніченко О.В. Доповідач -
Макаров М.О.Категорія 27
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Болтунової Л.М.,
Тамакулової В.О.,

при секретарі - Завідоновій К.Д.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк»

на рішення Індустріального районного
суду м.Дніпропетровська від 06 грудня 2013
року по справі

за позовом Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
Публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк», про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулися до суду із позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ПАТ «Акцент-Банк», про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, посилаючись на те, що 25 липня
2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк» уклав з
відповідачем ОСОБА_2 кредитний договір
№2008-ПМ-52, відповідно до якого
останньому було надано в кредит
грошові кошти в сумі 200000,00 доларів США,
з виплатою згідно графіку щомісяця
кредиту частинами, зі сплатою за
користування коштами відсотків в
розмірі 18% річних на суму залишку
заборгованості та кінцевим терміном
повернення 25 липня 2016 року. Вказаний
договір був забезпечений порукою
співвідповідачів ОСОБА_3 за договорами
поруки від 25 липня 2008 року та ПАТ
«Акцент-банк» від 20 жовтня 2010 року,
проте позичальником в порушення умов
договору сплата коштів систематично у
визначені строки не здійснювалась, в
результаті чого виникла
заборгованість. У зв'язку з чим позивач
просив стягнути солідарно з
відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3
заборгованість за кредитним договором
станом на 11 травня 2011 року в сумі 345707,88
доларів США, з яких 199399,92 доларів США -
тіло кредиту, 109667,68 доларів США -
заборгованість за відсотками, 36865,39
доларів США - заборгованість по пені, а
також солідарно з відповідачів ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ПАТ «Акцент-Банк»
заборгованість в сумі 200 грн., та судові
витрати по справі в сумі 1950 грн.

Рішенням Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 06 грудня
2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення їх позову у повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, неправильне
застосування норм матеріального права
та невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ
КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 та ПАТ
«Акцент Банк» суд першої інстанції
виходив з того, що ОСОБА_2 не укдадав
кредитний договір, оскільки його
підпис та паспортні дані внесла ОСОБА_4,
яка згідно вироку Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська від
21 травня 2013 року визнана винною у
вчиненні злочинів, передбачених ч. 1
ст.358, ч.2 ст. 358, ч.3 ст. 358 КК України.

Проте з такими висновками суду
погодитися не можна виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин; 5) чи слід позов
задовольнити або в позові відмовити; 6)
як розподілити між сторонами судові
витрати.

Зазначеним вимогам закону судове
рішення не відповідає.

Судом встановлено, що 25 липня 2008 року
між ЗАТ КБ «ПриватБанк»
(правонаступником якого є ПАТ КБ
«ПриватБанк») та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір № 2008-ПМ-52, згідно з
умовами якого банк надав відповідачу
кредит у розмірі 200000 доларів США, зі
сплатою за користування ним відсотків
у розмірі 18 % річних на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 25 липня 2016 року
(а.с. 16)

У забезпечення зобов'язань за вказаним
кредитним договором 25 липня 2008 року між
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 було
укладено договір іпотеки №2008-ПМ-52, а
також 20 жовтня 2010 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ПАТ «Акцент-Банк»
договір поруки №167 на суму 200 грн. (а.с.
10,11, 19).

У зв'язку з невиконанням відповідачем
ОСОБА_2 умов зазначеного Кредитного
договору, заборгованість за ним згідно
розрахунку, наданого позивачем, станом
на 11 травня 2011 року склала 345707,88 доларів
США, що еквівалентна 2755291 грн. 80 коп., яка
складається із: заборгованості по
кредиту в сумі 199399,92 доларів США, що
еквівалентна 1589217 грн. 20 коп.;
заборгованості по відсоткам в розмірі
109667,68 доларів США, яка еквівалентна 874051
грн. 40 коп.; пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань за кредитним
договором в сумі 36865,39 доларів США, яка
еквівалентна 293817 грн. 20 коп. (а.с. 7, 112-148).

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинно виконуватись
належним чином згідно з умовами
договору та вимогами ЦК України, інших
актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог з підстав наявності вироку
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 21 травня 2013 року
по кримінальній справі №70091272 за
обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1, 2, 3 ст. 358
КК України, який набрав законної сили 03
вересня 2013 року, за яким ОСОБА_4 без
відома і згоди ОСОБА_2 внесла завідомо
неправдиві відомості в бланк
кредитного № 2008-ПМ/52, суд першої
інстанції не звернув уваги, на те, що
кредитний договір №2008-ПМ-52 від 25 липня
2008 року в судовому порядку не визнаний
недійсним, відповідач ОСОБА_2 не
визнаний потерпілим в кримінальній
справі, а також судово-почеркозавче
дослідження підпису від імені ОСОБА_2 у
вказаному вище кредитному договорі в
рамках кримінальної справи не
проводилося та ці питання не були
предметом розгляду і по вказаній
цивільній справі.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи відповідач ОСОБА_2 саме на
прохання обвинуваченої ОСОБА_4
підписував кредитний договір з ПАТ КБ
«ПриватБанку» 25 липня 2008 року на суму
200000 доларів США, про що відповідач
особисто зазначив у протоколі допиту
свідка від 02 червня 2010 року (а.с.105-107).

Згідно статтей 598, 599 ЦК України
договірні зобов'язання припиняються на
підставах, встановлених договором або
законом, а саме: виконанням цього
зобов'язання, проведеним належним
чином.

Відповідно до п.7.1 Кредитного договору,
він набирає чинності з моменту його
підписання сторонами і діє до повного
виконання сторонами зобов'язань.

Крім того, ч.1 ст.554 ЦК України
встановлено, що у разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя.

У зв'язку з тим, що доказів погашення
кредитної заборгованості за вказаним
вище кредитним договором суду не
надано, договірні відносини належним
чином не виконані, а тому колегія
суддів вважає, що рішення суду в цій
частині підлягає скасуванню, з
ухваленням нового рішення про
стягнення з відповідача ОСОБА_2 на
користь позивача заборгованість за
кредитним договором в сумі 345707,88
доларів США, що еквівалентна 2755291 грн. 80
коп., яка складається із:
заборгованості по кредиту в сумі 199399,92
доларів США, що еквівалентна 1589217 грн. 20
коп.; заборгованості по відсоткам в
розмірі 109667,68 доларів США, яка
еквівалентна 874051 грн. 40 коп.; пені за
несвоєчасне виконання зобов'язань за
кредитним договором в сумі 36865,39
доларів США, яка еквівалентна 293817 грн. 20
коп., а також про солідарне стягнення з
відповідача ОСОБА_2 та ПАТ
«Акцент-Банк» на користь позивача
заборгованість за кредитним договором
в сумі 200 грн.

Що стосується рішення суду про відмову
в задоволенні позову ПАТ КБ
«ПриватБанк» в частині стягнення
вказаної вище заборгованості з
поручителя ОСОБА_3, колегія суддів
вважає правильним, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 25
липня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк»
та ОСОБА_3 було укладено договір поруки
№2008-ПМ-52, згідно якого поручитель
поручився за виконання ОСОБА_2 умов
кредитного договору №2008-ПМ-52 від 25
липня 2008 року в повному обсязі (а.с. 22).

Проте, відповідно до рішення
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 12 листопада 2013
року, яке набрало чинності 22 листопада
2013 року, договір поруки №2008-ПМ-52 від 25
липня 2008 року, який укладено між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_3, визнано
недійсним з моменту вчинення, а також
вироком Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 21 травня 2013 року
встановлено, що вказний договір поруки
відповідач ОСОБА_3 не підписував та цей
договір був обвинуваченою ОСОБА_4
піроблений (а.с.54-69, 154-155).

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини, вирок у
кримінальному провадженні, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що підстав для стягнення з
відповідача ОСОБА_3 заборгованості за
вище зазначеним кредитним договором
немає, у зв'язку з чим судом першої
інстанції в цій частині при ухваленні
рішення були виконані всі вимоги
процесуального закону, всебічно
перевірено обставини, висновки суду
про встановлені обставини і правові
наслідки є правильними. Отже
апеляційна скарга в цій частині
підлягає відхиленню.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 209, 218, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк»- задовольнити
частково.

Рішення Індустріального районного
суду м.Дніпропетровська від 06 грудня 2013
року в частині відмови в задоволенні
позову Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 та публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»
скасувати та у скасованій частині
ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 (іпн НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» ()
заборгованість за кредитним договором
№2008-ПМ-52 від 25 липня 2008 року станом на 11
травня 2011 року в розмірі 345707,88 доларів
США, що еквівалентна 2755291 грн. 80 коп., яка
складається із: заборгованості по
кредиту в сумі 199399,92 доларів США, що
еквівалентна 1589217 грн. 20 коп.;
заборгованості по відсоткам в розмірі
109667,68 доларів США, яка еквівалентна 874051
грн. 40 коп.; пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань за кредитним
договором в сумі 36865,39 доларів США, яка
еквівалентна 293817 грн. 20 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (іпн
НОМЕР_1) та Публічного акціонерного
товариства «Акцент-Банк» () на користь Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» ()
заборгованість за кредитним договором
в сумі 200 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (іпн НОМЕР_1) та
Публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк» () на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» () судовий
збір в сумі по 850 грн. з кожного.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту оголошення і протягом двадцяти
днів може бути оскаржена шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді