РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/999/14-ц

пр. № 2/759/1928/14

29 травня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Наборозняка
М.І.

за участю секретаря
Оленчук І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м.Києві
цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
додаткових витрат на утримання дитини,
збільшення розміру аліментів,

встановив:

Позивачка звернулась 18.01.2014 року до
суду з позовом (уточненим в ході
розгляду справи) до відповідача про
зміну розміру стягуваних аліментів
на її користь на утримання сина
ОСОБА_3 з 570 грн до 643 грн щомісячно,
починаючи з 01.01.2014 року , стягнення на
її користь половини понесених нею
додаткових витрат на утримання сина
ОСОБА_3 в сумі 7622, 14 грн одноразово.

Позов мотивувала тим, що відповідач
згідно з рішенням Апеляційного суду
м.Києва від 10.10.2012 року повинен
сплачувати на утримання сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі по 570 грн
щомісячно.

Зазначила, що згідно з віком та
хворобою дитини нею понесені витрати
на ліки, обстеження, оздоровлення,
розумовий та духовний розвиток
дитини в сумі 15244,28 грн. У дитини наявне
захворювання інфекційний мононуклеоз,
яке потребує тривалого лікування;
дитині куплено нове ліжко за 2380 грн у
зв*язко з ростом, мобільний телефон
за 888 грн для контролю на відстані; він
відвідував секцію футболу, за вказані
послуги вона сплачувала сама. В
подальшому сину заборонили
відвідувати будь-які спортивні секції
і вона для того, щоб дитина мала
змогу гратися і спокійно проводити
вільний час вона змушена була купити
йому ігрову консоль за 2999 грн.

Також вона та бабуся дитини
виїжджають на море для оздоровлення
дитини, вартість проживання у 2012 році
становить 4 тис грн, у 2013 році - 7 тис
грн., квитки 274,13 грн та 263,95 грн. ОСОБА_2
не бере участі у додаткових
витратах, сплачує аліменти в розмірі 600
грн.

Також в позовній заяві вказала, що
прожитковий мінімум на дитину від 6 до
18 років становить з 01.01.2014 року 1286 грн.

На виконання ухвали суду щодо наявних
недоліків у позовній заяві 10.02.2014
року позивачка надала звернення
(а.с.41-42), яке суд розцінив, як позовну
заяву із чітко визначеними позовними
вимогами та обґрунтуванням до них.

В ньому вона вказала, що вона
витратила кошти на оплату проведення
медичних досліджень (аналізів) для
дитини, її обстеження у лікарів,
придбання ліків для лікування дитини
становить 2670 грн 21 коп в загальній
сумі.

В судовому засіданні позов підтримала
в повному обсязі, посилаючись на
викладені у позові обставини. На
запитання суду з приводу спроможності
відповідача сплачувати аліменти в
новому розмірі пояснила, що таких
доказів (про його спроможність) у неї
немає. Пояснила, що «ігрова консоль» -
це обладнання до телевізора, яке дає
змогу переглядати більше телевізійних
програм, ніж приймає телевізор у
звичайному режимі. Придбана вона з
метою, щоб дитина могла переглядати
учбові, пізнавальні програми.

Відповідач та його представник в
судовому засіданні позов не визнав в
повному обсязі.

Відповідач пояснив, що він не може
влаштуватись на роботу, доходи його не
змінились у порівнянні із часом
призначення аліментів.

Представник відповідача вважає, що
всі витрати, про які вказує позивач
не є такими, що підпадають під ознаки
витрат, про які йде мова у ст. 185 СК
України , оскільки такі витрати не
викликані особливими обставинами:
розвитком здібностей дитини, її
хворобою, калітцвом , тощо.

Вважає, що інфекційний мононуклеоз є
захворюванням, яке виникає часто у
багатьох дітей , а не хворобою, тому
витрати на лікування не підтверджені
належними доказами та не підпадають
під норми законодавства. Крім того,
вважає їх надлишковими, оскільки
дитина перебуває на медичному
обслуговуванні та спостереженні
лікарів за місцем проживання у
поліклініці, послуги, яких в Україні є
безоплатними.

Також не вважає , що витрати позивача
на придбання «консолі», ліжка, квитків
для подорожей, відпочинку, відпочинок,
придбання мобільного телефону
такими, що не пов*язані із
захворюванням дитини, чи розвитком її
здібностей. Вважає, що позивач надала
в позовній заяві недостовірну
інформацію, зазначивши, що дитина
хворіє, оскільки при відвідуванні її
працівниками служби у справах дітей
Святошинської районної у м.Києві
державної адміністрації 13.05.2014 року
ОСОБА_1 пояснила, що дитина син ОСОБА_3
займається в секції футболу. Крім
того, вважає, що позивач має більші
доходи, ніж відповідач.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, прийшов
до висновку, що позов в частині
збільшення розміру аліментів не
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір
аліментів, визначений за рішенням
суду або домовленістю між батьками
може бути згодом зменшено або
збільшено за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану та
в інших випадках, передбачених цим
Кодексом.

Відповідно до ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує:

- стан здоров*я та матеріальне
становище дитини;

- стан здоров*я та матеріальне
становище платника аліментів;

- наявність у платника аліментів
інших дітей, непрацездатних батьків,
дружини, дочки, сина;

- інші обставини, що мають
істотне значення.

Суд вважає, що при розгляді справи
повинні також застосовуватись
приписи ст. 182 СК України.

Позивач не надала доказів про те, що
у неї змінився матеріальний стан (в
сторону погіршення) порівняно зі
станом на дату ухвалення судового
рішення про стягнення з відповідач а
аліментів (10.10.2012 року) Також вона не
надала доказів про те, що
матеріальний стан відповідача
змінився за вказаний період у
відповідача в сторону покращення.

Не обґрунтувала позивачка свої
вимогами будь-яким іншим приписом СК
України, про що і йдеться у ст. 192 СК
України.

Суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст.
182 СК України розмір аліментів не
може бути меншим, ніж 30% прожиткового
мінімуму.

Як видно зі змісту позовної заяви
відповідач сплачує позивачу аліменти
по 600 грн щомісячно. Вказана сума є
більшою, ніж присуджено судом і
більшою, ніж 30% прожиткового мінімуму
для дитини аналогічного, як син сторін
віку.

Суд враховує, що позивач не просить
вирішити питання щодо індексації
присудженого розміру аліментів.

Крім того, на думку суду питання щодо
індексації повинна вирішувати
державна виконавча служба при
виконанні рішенням Апеляційного суду
м.Києва від 10.10.2012 року, за яким
відповідач повинен сплачувати на
утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
аліменти в розмірі по 570 грн
щомісячно. Такі питання зазначена
служба повинна вирішувати
самостійно, або шляхом звернення до
суду, який ухвалив рішення з питань
його роз*яснення.

За таких обставин та наданих доказів
суд, вважає, що позивач не довела
свої позовні вимоги в цій частині
належними доказами, тому суд не
знаходить правових підстав для їх
задоволення.

Також суд приймає до уваги, що, як
стверджує позивач в тексті позовної
заяви, відповідач сплачує аліменти не
по 570 грн щомісячно, як його зобов*язано
судом, а по 600грн щомісячно. Тобто, він
добровільно сплачує аліменти у
більшому розмірі, ніж було визначено
рішенням суду.

З приводу стягнення додактових
витрат на утримання дитини суд вважає
зазначити наступне.

Умови стягнення таких витрат чітко
визначені ст. 185 СК України.

У ній вказано, що той із батьків, з кого
присуджено аліменти, зобов*язаний
брати участь у додаткових витратах на
дитину, що викликані особливими
обставинами: розвитком здібностей
дитини, її хворобою, калітцвом , тощо.

Позивач не надала доказів про те: які
саме здібності дитини викликали
додаткові витрати у вигляді осплати
проїзду до місць відпочинку,
безпосередньо відпочинок та
оздоровлення, придбання «ігрової
консолі», ліжка (дивана), мобівльного
телефону.

Тому суд, вроаховуючи заперечення
відповідача, не знаходить правових
підстав для задоволення вимог в цій
частині. Крім того, враховуючи ті ж
заперечення, суд не може визнати за
об*єктивну вартість вказаних
предметів та послуг, оскільки вони в
залежності від якості та комфорту
можуть суттєво відрізнятись в ціні.

Одночасно, суд вважає за можливе
задовольнити вимоги позивача щодо
стягнення половини вартсоті
сплачених нею ліків, інших послуг
щодол мдеичного обстеження дитини
сторі.

Суд вважає, що такі вимоги можуть
підпадати під термін «хвороба», про що
йдеться у ст. 185 СК України.

Суд не приймає до уваги заперечення
представника відповідача про те, що
позивач мала змогу скористатись
безоплатним медичним обслуговуванням
за місцем проживання її дитини у
поліклініці.

При цьому суд виходить із принципів
розумності та справедливості та
вважає, що батько сина ОСОБА_3
(відповідач), окрім сплати аліментів на
утримання дитини також повинен
приймати участь в додаткових витратах
на її утримання: оплаті ліків, інших
витрат, пов*язаних із неналежним
станом здоров*я дитини.

Розмір таких витрат суд визначає, як
половину від 15244,28 грн ( витрат
понесених позивачем).

Судові витрати суд відповідно до ст. 88
ЦПК України покладає на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 213- 215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із позовом ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 1380 грн 21 коп,а також судовий
збір в сумі 243 грн 60 коп, а всього - 1623
грн 21 коп .

В решті вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом 10 днів з
дня його проголошення - на адресу
Апеляційного суду м.Києва через
Святошинський районний суд м. Києва.

Суддя: