АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
провадження:22-ц/796/8937/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Саламон О.Б.
Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Семенюк Т.А. У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
9 липня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва
Головуючого судді - Семенюк Т.А.
Суддів - Кравець В.А., Музичко С.Г.
при секретарі - Круглику В.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу
Деснянського районного суду м. Києва
від 29 травня 2014 року за заявою ОСОБА_4
про розстрочку виконання рішення суду
у справі за позовом «Публічного
акціонерного товариства «ПроКредит
Банк»» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
стягнення заборгованості за кредитним
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Деснянського районного суду м.
Києва від 29 травня 2014 року у
задоволенні заяви про розстрочку
виконання рішення Деснянського
районного суду м. Києва від 29 березня 2013
Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_4
подав апеляційну скаргу, в якій просить
ухвалу скасувати, постановити нову,
якою задовольнити заяву про розстрочку
виконання рішення, вважаючи що судом
порушено норми процесуального права,
не враховано всі обставини, що мають
суттєве значення для справи.
Вислухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.
Судом встановлено, що у травні 2014 року
заявник звернувся до суду із заявою про
розстрочку виконання рішення
Деснянського районного суду м. Києва
від 29 березня 2013 року, посилаючись в
обґрунтування заяви на те, що 14 квітня
2014 року державним виконавцем ВДВС
Деснянського РУЮ у м. Києві відкрито
виконавче провадження за виконавчим
листом № 2-453/2013, виданим Деснянським
районним судом м. Києва про стягнення
солідарно з ОСОБА_4 на користь ПАТ
«»ПроКредит Банк» заборгованості у
розмірі 544 031,61 грн.
Зазначив, що зобов'язання виконує, не
дивлячись на те, що рішення набрало
законної сили, проте, у зв'язку із
скрутним матеріальним становищем не
має можливості у повному обсязі його
виконувати. Просив суд розстрочити
виконання рішення, встановивши
щомісячний платіж у розмірі 5000 грн.
Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 29 березня 2013 року позов
задоволено частково, стягнуто
солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та
солідарно з ОСОБА_4 і ОСОБА_6 на користь
ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованість за
кредитним договір у розмірі 544 031,61 грн.,
вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

3 червня 2013 року на підставі
вищезазначеного рішення суду видано
виконавчий лист.

14 квітня 2014 року державним виконавцем
ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві
відкрито виконавче провадження за
виконавчим листом № 2-453/2013, виданим
Деснянським районним судом .м. Києва.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України, за
наявності обставин, що утруднюють
виконання рішення (хвороба боржника
або членів його сім'ї, відсутність
присудженого майна в натурі, стихійне
лихо тощо), за заявою державного
виконавця або за заявою сторони суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає питання
про відстрочку або розстрочку
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання рішення в
судовому засіданні з викликом сторін і
у виняткових випадках може відстрочити
або розстрочити виконання, змінити чи
встановити спосіб і порядок виконання
рішення.

Відмовляючи у задоволенні заяви про
розстрочку виконання рішення, суд
першої інстанції обґрунтовано виходив
з того, що судом не встановлено
виняткових обставин, які
унеможливлюють або утруднюють
виконання рішення суду.

Колегія суддів не може погодитись з
доводами апеляційної скарги, що суд
першої інстанції неповно дослідив
обставини справи, не врахував різке
коливання курсу долара США та вплив
світової фінансової кризи на платіжну
спроможність позивача, що призвело до
хибних висновків, оскільки судом
першої інстанції досліджені всі
докази, які є в справі, та їм надана
належна оцінка в їх сукупності та
взаємному зв'язку.

Надана апелянтом копія декларації не
може бути належним доказом
неспроможності виконання рішення суду.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, ОСОБА_4 має майно, за рахунок
якого може виконати рішення суду про
стягнення з нього суми боргу (а.с.84)..

Інші доводи апеляційної скарги також
висновків суду не спростовують та не
впливають на їх правильність.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що ухвала суд першої інстанції
є законною та обґрунтованою,
постановлена з дотриманням норм
діючого законодавства, висновки суду
не спростовуються доводами
апеляційної скарги, а тому підстав для
скасування ухвали суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303,307, 312-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Деснянського районного суду м.
Києва від 29 травня 2014 року залишити без
зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту її
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді