АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
Справа № 22 -4579/2014р.
Головуючий у І інстанції Захарчук С.С.
Доповідач Котула Л.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2014 року Колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - судді Котули Л.Г.

Суддів: Волошиної В.М.,Слюсар Т.А.

При секретарі Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну
скаргу ОСОБА_1 та його представника
ОСОБА_2 на рішення Подільського
районного суду м. Києва від 03 лютого 2014
року в справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за договором позики,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
боргу за договором позики.

При цьому зазначав, що 17 листопада 2011
року він надав ОСОБА_1 в борг 4 500,00 дол.
США , що на час передачі грошових
коштів становило відповідно до
офіційного курсу НБУ 35 968,50 грн., які
останній зобов'язувався повернути до 17
листопада 2012 року та виплатити
винагороду в розмірі 585 дол. США
щомісячно на термін дії розписки , до 17
листопада 2012 року .

Посилаючись на те , що відповідач
свої зобов'язання за договором позики
не виконав, ОСОБА_3 просив стягнути з
ОСОБА_1 на його користь суму боргу, що
на 12 квітня 2013 року становить 35 968,50 грн.
, грошову винагороду в сумі 13 860,00 дол.
США, що за офіційним курсом НБУ
становить 110 782,98 грн., а всього з
уточнення до позовної заяви стягнути 13
860,00 дол. США( а.с. 48)

Рішенням Подільського районного
суду м. Києва від 03 лютого 2014 року позов
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) про стягнення
заборгованості за договором позики
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 4
500 доларів США , що еквівалентно 35 955 грн.
суми основного боргу за договором
позики та 7020 доларів США, що
еквівалентно 56 089, 80 грн. грошової
винагороди за договором позики.

У задоволені решти позовних вимог
відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
920, 45 грн. судового збору.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його
представник ОСОБА_4 просять рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволені позовних вимог
в повному обсязі, оскільки судом
неповно з'ясовані обставини справи та
порушені норми матеріального і
процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення
ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_4, які
підтримали апеляційну скаргу та
просили її задовольнити з підстав,
викладених у ній , представника ОСОБА_3
ОСОБА_5, який заперечував проти
задоволення апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги
і дослідивши оригінал розписки від 17
листопада 2011 року , колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
підстав до задоволення апеляційної
скарги та скасування рішення суду.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками. А
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України
договір позики укладається у письмовій
формі. На підтвердження укладання
договору позики та його умов, може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Частиною першою статті 1048 ЦК України
передбачено, що позикодавець має право
на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором. Якщо
договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір визначається на
рівні облікової ставки Національного
банку України. У разі відсутності іншої
домовленості сторін проценти
виплачуються щомісяця до дня
повернення позики.

Позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором (частина перша
стаття 1049 ЦК України).

Отже, за своїми правовими ознаками
договір позики є реальною,
односторонньою, оплатною або
безоплатною угодою, на підтвердження
якої може бути надана розписка
позичальника, яка є доказом не лише
укладення договору, але й посвідчує
факт передання грошової суми
позичальнику.

Судом встановлено, що 17 листопада 2011
року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було
укладено договір позики, за умовами
якого позивач надав відповідачу
грошові кошти у сумі 4500 доларів США ,
терміном до 17.11.2012 року, з щомісячною
грошовою винагородою в розмірі 585
доларів США , що підтверджується
розпискою (а.с.6).

Однак відповідач свої зобов'язання
за договором позики не виконав та не
повернув борг в установлений в
розписці строк.

Відповідно ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Задовольняючи позов частково, суд
дійшов обґрунтованого висновку, що між
сторонами виникли договірні
зобов'язання за договором позики ,
однак відповідач свої зобов'язання
щодо повернення боргу не виконав,
оскільки доказів в підтвердження
повернення позики суду не надав.

Посилання в апеляційній скарзі на
те, що відповідач виконав зобов'язання
за договором позики та повернув
грошові кошти позивачу, що
підтверджується показаннями свідків
та третім екземпляром розписки є
необґрунтованими, оскільки суд давав
належну оцінку наданих відповідачем
доказам, зокрема , показанням свідків
і правильно не взяв їх до уваги,
навівши відповідні мотиви такого
рішення та копії розписці від 17
листопада 2011 року, яку відповідач надав
на підтвердження повернення позики
позивачу з підписом відповідача ,
вказавши при цьому , що ця розписка не
свідчить про повернення боргу.

В той же час, представник позивача
надав в судовому засіданні
апеляційного суду м. Києва оригінал
розписки від 17 листопада 2011 року в
підтвердження того , що відповідач не
повернув позивачу борг.

Відповідач не заперечував, що це саме
та розписка , яка була підписана
сторонами на підтвердження укладення
договору позики між ними.

За таких обставин , суд обґрунтовано
стягнув з відповідача на користь
позивача борг, що еквівалентно сумі 35
955 грн. та винагороду , що еквівалентна
56 089 грн. 80 коп.

Безпідставними є доводи апеляційної
скарги про порушення судом вимог
матеріального та процесуального права
, оскільки колегія суддів такого з
матеріалів справи не вбачає.

Судом з'ясовані обставини , що мають
значення для справи ,висновки суду
відповідають вимогам закону та
обставинам справи, а тому колегія
суддів дійшла висновку про
відсутність підстав до задоволення
апеляційної скарги та скасування
рішення суду.

Керуючись ст. 303,304,307,308,315 ЦПК України
, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його
представника ОСОБА_2 відхилити, а
рішення Подільського районного суду м.
Києва від 03 лютого 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів шляхом подання
до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: