Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №285/810/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого:
судді Товянської О.В.

суддів:
Микитюк О.Ю., Гансецької І.А.

при
секретарі: Гуковій О.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Житомирі справу за
позовом Об'єднання співвласників
багатоквартирних будинків «Мікрорайон
«Зелені» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості по оплаті житлово -
комунальних послуг на утримання
будинку та прибудинкової території

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 -
представника ОСОБА_1 на рішення
Новоград - Волинського міськрайонного
суду Житомирської області від 02 квітня
2014 року, -

в с т а н о в и л а:

В лютому 2014р. ОСББ «Мікрорайон «Зелені»
звернулася до суду з позовом. Просили
стягнути з ОСОБА_1 на її користь 1184грн.
37коп. заборгованості по оплаті
житлово-комунальних послуг на
утримання будинку та прибудинкової
території (Далі - Послуг), 88грн. 96коп.
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, 52грн. 48коп. трьох
процентів річних від простроченої
суми, 243грн. 60коп. судового збору та
200грн. витрат на правову допомогу.
Зазначала, що відповідач є власником 1/2
частини АДРЕСА_1 і зобов'язаний
щомісячно вносити плату за послуги.
Відповідач вчасно не розраховувався за
надані послуги, внаслідок чого
утворилася вказана заборгованість.

Рішенням Новоград - Волинського
міськрайсуду Житомирської області від
02 квітня 2014р. позов задоволено,
стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ
«Мікрорайон «Зелені» 325,81грн.
заборгованості та 243,6грн. судового
збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 -
представник ОСОБА_1 просить рішення
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позову.
Зазначає, що відповідач у спірній
квартирі не проживає з 2003р. Послугами,
які надавались позивачем,
користувались колишня дружина з дітьми
відповідача, які проживають у вказаній
квартирі.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Як видно з матеріалів справи,
відповідач є власником АДРЕСА_1. За
договором № 489/1 (особовий рахунок
НОМЕР_1) про надання послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій позивач надавав відповідачу
- власнику квартири, послуги, який
повинен був сплачувати їх вартість за
визначеними тарифами, розмір яких
встановлювався рішенням виконавчого
комітету Новоград-Волинської міської
ради (а.с.9-11,12,13,46,47).

Правовідносини, що виникли між
сторонами по наданню послуг, в тому
числі, права та обов'язки, порядок
розрахунків, підстави і розмір
відповідальності, регулюються Законом
України „Про житлово-комунальні
послуги", Правилами користування
приміщеннями житлових будинків.

Пунктом 1 ч.3 ст. 20 Закону України „Про
житлово-комунальні послуги"
встановлено обов'язок споживача
укласти договір на надання
житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п.7 Правил власник та
наймач (орендар) квартири зобов'язаний:
укласти договір на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем відповідно
до типового договору; оплачувати
надані житлово-комунальні послуги у
строки, встановлені договором або
законом; дотримуватися вимог
нормативно-правових актів у сфері
житлово-комунальних послуг, пожежної і
газової безпеки, санітарних норм і
правил.

Відповідач ухиляється від укладення
відповідного договору з позивачем,
проте від користування послугами,
наданими позивачем, не відмовлявся.

За таких обставин суд правильно вважав,
що між сторонами виникли обов'язки та
настала відповідальність виконавця і
споживача, передбачена Правилами
користування приміщеннями житлових
будинків.

Ст.4 Закону передбачає, що
законодавство України у сфері
житлово-комунальних послуг, крім цього
Закону, базується на Конституції
України і складається з
нормативно-правових актів у галузі
цивільного, житлового законодавства та
інших нормативно-правових актів, що
регулюють відносини у сфері
житлово-комунальних послуг.

Ст.ст. 6, 627 ЦК України визначають, що
свобода договору полягає в праві
сторін вільно вирішувати питання при
укладенні договору, виборі
контрагентів та погодженні умов
договору. Свобода договору не є
безмежною, оскільки відповідно при
укладенні договору, виборі
контрагентів, визначенні умов договору
сторони не можуть діяти всупереч
положенням цього Кодексу та інших
актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.ст.6,19,20 Закону
відносини між учасниками договірних
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг здійснюються виключно на
договірних засадах. Споживач
зобов'язаний укласти договір на
надання житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору. Умови типового
договору, що набули юридично
обов'язкового значення в силу актів
цивільного законодавства, є
обов'язковими для сторін договору, які
не мають права відступити від їх
положень і врегулювати свої відносини
на власний розсуд.

Суд першої інстанції обгрунтовано не
погодився із посиланням представників
відповідача на те, що договір про
надання послуг відповідач не
підписував, і як наслідок, не мав
будь-яких договірних зобов'язань з
позивачем.

З матеріалів справи вбачається, що свої
зобов'язання перед позивачем по оплаті
житлово-комунальних послуг відповідач
за період часу з 01.12.2010р. по 30.11.2013р. не
виконав, незважаючи на попередження
про виникнення заборгованості та
необхідності її погашення (а.с.19), і
станом на день розгляду справи у суді
заборгував позивачу 1184,37 грн. (а.с.5).

Апеляційний суд погоджується із
висновком суду першої інстанції, що
усна домовленість між відповідачем та
його колишньою дружиною, яка проживає в
квартирі, щодо оплати нею комунальних
послуг не може бути підставою для
стягнення заборгованості саме з неї, як
з фактичного споживача Послуг,
оскільки договірні зобов'язання
існують між позивачем та відповідачем.

Доводи апелянта щодо неможливості
відповідачем підписати договір про
надання послуг через його відсутність
на території України, є
безпідставними, оскільки він з часу
отримання права власності на квартиру
знаходиться у фактичних договірних
відносинах з позивачем.

Ст.ст.526,625 ЦК України визначають, що
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення і 3% річних від
простроченої суми.

Факт отримання відповідачем Послуг
його представниками не заперечувався.
Правильність проведеного позивачем
розрахунку представниками відповідача
в судовому засіданні не спростована,
будь-яких клопотань на його
спростування ними не заявлялось.

Суд першої інстанції дав відповіді на
всі доводи сторін, не порушивши вимоги
ст. 6 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод щодо
справедливого судового розгляду в
такому його елементі як мотивування
судового рішення.

Апеляційний суд забезпечив позивачам
змагальність процесу, створивши їм
умови для реалізації своїх
процесуальних прав і виконання
покладених на них процесуальних
обов'язків.

Доводи апеляційної скарги не містять
ознак порушення норм матеріального та
процесуального законодавства,
висновків суду не спростовують, а тому
підстави для скасування рішення
відсутні.

Керуючись ст. ст.
209,218,303,304,307,308,313-315,319,324,325 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
представника ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Новоград - Волинського
міськрайонного суду Житомирської
області від 02 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: