Справа № 350/517/13-ц
Провадження № 22-ц/779/1111/2014
Головуючий у 1 інстанції Пулик М.В.
Суддя-доповідач Матківський Р.Й.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Матківського
Р.Й.

суддів Ковалюка Я.Ю.,
Шишка А.І.

секретаря Бойчука Л.М.

з участю апелянта - ОСОБА_2 та її
представника - ОСОБА_3, представника
ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, з апеляційною
скаргою представника ОСОБА_2 та
представника ОСОБА_4 на рішення
Рожнятівського районного суду від 20
березня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2013 року позивач звернулася з
даним позовом та після уточнення
позовних вимог просила ухвалити
рішення, яким стягнути з ОСОБА_4 на її
користь 39983,87 гривень на відшкодування
матеріальних збитків, заподіяних їй
внаслідок пошкодження квартири та
вилучення елементів її оздоблення та 10
000 гривень внаслідок пошкодження
квартири.

Заявлені вимоги мотивувала тим,
що після поділу згідно судового
рішення їх спільного з колишнім
чоловіком майна - квартири АДРЕСА_1,
припинено право власності відповідача
на належну йому ідеальну частку з
присудженням виплати грошової
компенсації в розмірі 120 583 гривень. При
звільненні квартири відповідач
демонтував та вивіз з неї окремі
елементи внутрішнього оздоблення,
кінцеві та облікові пристрої системи
постачання енергоносіїв, зокрема:
насосну станцію, квартирний лічильник
холодної води, газовий водонагрівач,
п'ять міждверних полотен, сушку для
рушників, вбудовану шафу, світильники.
Вказані дії призвели до ушкодження
інших конструктивних елементів
внутрішнього оздоблення квартири,
зокрема - керамічної плитки у ванній
кімнаті, внаслідок залиття чавунної
ванни невідомою хімічною речовиною,
вона приведена до непридатного для
використання стану. Умисними
протиправними діями ОСОБА_4 належне їй
нерухоме майно зазнало істотних
пошкоджень, а відновлення його до
попереднього стану потребує значних
фінансових витрат. Тому позивач вважає,
що за рахунок відповідача повинна бути
відшкодована завдана їй матеріальна
шкода в сумі 34623,87 гривень, яка
визначена експертом та 5360 гривень
вартості вбудованої шафи, яка
визначена судовими інстанціями. Також
через протиправну поведінку ОСОБА_4,
пошкоджено її особисте майно, чим
спричинено моральну шкоду.

Рішенням Рожнятівського
районного суду від 20 березня 2014 року
позов задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди в
сумі 6804,25 гривень та 700 гривень
спричиненої моральної шкоди.

На дане рішення представник ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу, в якій
просить його змінити в частині
стягнення з відповідача відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, а саме
стягнути з ОСОБА_4 39983,87 гривень
матеріальної шкоди, 10 000 гривень
моральної шкоди та судові витрати.

Вимоги скарги представник
апелянта обґрунтував тим, що висновки
суду не відповідають обставинам
справи, неправильно застосовано норми
матеріального та процесуального права.

Суд не взяв до ваги вартість робіт,
витратних матеріалів та комплектуючих,
які.визначені в п.п. 4,10-13, 17, 19-20, 26-29
Локального кошторису, мотивуючи тим, що
рухоме майно, яке було демонтовано та
вилучено відповідачем є в наявності в
Рожнятівському РВ УМВС і позивач не
була позбавлена можливості їх
отримати.

Однак, позивача ніхто не повідомляв, де
зберігається майно, крім того,
перебуваючи майже три роки на
зберіганні воно не має належної
придатності через те, що є вразливим до
поганих умов зберігання. При
визначенні розміру збитків суд не взяв
до уваги вартість люстр,
електролічильника на суму 2070,60 гривень,
а також вартість робіт, необхідних для
його встановлення на суму 196,51 гривень,
вартість робіт , передбачених п.4, 10
локального кошторису на суму 540,98
гривень. Суд неправомірно не взяв до
уваги обраний позивачем спосіб захисту
про відшкодування шкоди.

Задовольняючи вимоги частково суд не
забезпечив відновлення порушеного
майнового права позивача в повному
обсязі та не стягнув спричинену
моральну шкоду.

Представник ОСОБА_4 в апеляційній
скарзі просить скасувати рішення суду
та відмовити у задоволенні позовних
вимог повністю.

Представник апелянта зазначає, що
задовольняючи позов частково суд
неправильно встановив обставини, які
мають значення для справи, внаслідок
неправильного дослідження та оцінки
доказів, також порушення норм
процесуального права.

Судом зроблено помилковий висновок, що
вартість квартири до укладення
сторонами мирової угоди була визначена
з урахуванням спірних речей. При
проведенні експертизи оцінка квартири
проводилась за 1 кв.м, що є прямим
доказом того, що до оціночної вартості
квартири не входила вартість люстр,
рушникосушок та кухонного набору.

Не враховано, що виконав усі умови
мирової угоди, визнаної судом 1 березня
2011 року, у якій відсутній порядок
використання іншого майна і не вчиняв
відносно майна позивача злочину.

Суд не взяв до уваги, що позивач не
надала жодних належних та допустимих
доказів про наявність та розмір
моральної шкоди.

Вислухавши суддю-доповідача,
апелянта ОСОБА_2 та її представника, які
вимоги скарги підтримали, а скаргу
представника відповідача не визнали,
представника ОСОБА_4, яка вимоги своєї
скарги підтримала, а скаргу позивача не
визнала, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України
засобами доказування в цивільній
справі є пояснення сторін і третіх
осіб, показання свідків, письмові
докази, речові докази і висновки
експертів. Суд приймає до розгляду лише
ті докази, які мають значення для
справи. Обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування. Кожна сторона
має довести ті обставини, на які
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Задовольняючи позов частково суд
першої інстанції виходив з того, що
підлягають стягненню кошти необхідні
для придбання газової колонки,
висушувача для рушників, кошти,
необхідні для влаштування водомірного
вузла, встановлення дверних полотен,
колонки, висушувача для рушника та
кошти, необхідні для придбання
матеріалів для відновлення інтер'єру, а
всього на суму 6804,25 гривень Оскільки
водяний лічильник, дві вмонтовані шафи
із чотирма дверима, три дверні полотна
одностворчатих дверей та два дверні
полотна двохстворчатих дверей є в
наявності, позивачка не позбавлена
права використати їх за призначенням,
тому позовні вимоги про стягнення
коштів за вказане майно, як і вимога про
стягнення ванни чугунної, задоволенню
не підлягають. Зазначене майно
знаходиться на зберіганні у
Рожнятівському райвідділі міліції і
позивачка має можливість його
повернути. Визначаючи розмір
відшкодування моральної шкоди суд
першої інстанції виходив з обсягу
моральних страждань, яких позивачка
зазнала у зв'язку з пошкодженням її
майна, виходячи з засад розумності та
справедливості.

Однак колегія суддів вважає, що рішення
суду першої інстанції в частині
часткового задоволення позовних вимог
про стягнення матеріальної шкоди
ухвалено при неповному з'ясуванні
обставин, що мають значення для справи,
не доведено обставини, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, висновки суду не
відповідають обставинам справи,
порушено норми процесуального права,
що є підставою для його скасування у
цій частині з ухваленням нового
рішення. Стягуючи 6804, 25 гривень шкоди
суд у мотивувальній частині рішення не
навів розрахунків з яких виходив при
стягненні цих сум.

Відповідно до положень ст. 1166 та 1167 ЦК
України для покладення
відповідальності на заподіювача
майнової та моральної шкоди, необхідна
сукупність таких обов'язкових умов: а)
наявність шкоди; б) протиправність дій
заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок
між протиправною поведінкою
заподіювача і шкодою; г) вина в
заподіянні шкоди.

З матеріалів справи вбачається, що
ухвалою Рожнятівського районного суду
від 01 березня 2011 року визнано мирову
угоду між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, згідно якої
за позивачкою визнано право власності
на квартиру АДРЕСА_1 та припинено право
власності відповідача на його частку
цієї квартири. Визнано за ОСОБА_4 право
на грошову компенсацію за частку у
розмірі 120583 гривень, яку він особисто
отримав від ОСОБА_2 Зобов'язано ОСОБА_4 у
строк до 01 травня 2011 року провести
оплату всіх комунальних послуг по
даній квартирі, знятися з реєстрації у
даній квартирі, виселитися з неї та
передати позивачці ОСОБА_2 ключі від
належної їй квартири.

Судом встановлено, що спірне
майно, а саме насосна станція,
квартирний лічильник холодної води,
газовий водонагрівач, п'ять міждверних
полотен, сушилка для рушників,
вбудована шафа, світильники з квартири
позивача забрано відповідачем і цих
обставин він не заперечив під час
розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_4 не заперечує
перелік пошкодженого майна
зазначеного позивачем, однак вважає, що
це майно не входить у вартість квартири
за яку згідно мирової угоди отримав
грошову компенсацію.

Суд першої інстанції в
обґрунтування вини відповідача поряд з
письмовими доказами правильно взяв до
уваги пояснення експерта ОСОБА_7, яка 23
грудня 2010 року визначала дійсну
(ринкову) вартість квартири НОМЕР_1, яка
належала сторонам, а 11 лютого 2013 року
проводила оцінку вартості
відновленого ремонту цієї квартири,
яка була пошкоджена відповідачем під
час її звільнення.

Експерт обґрунтовано і переконливо
підтвердила, що оцінка квартири у 2010
році проводилась з врахуванням
вартості предметів, які забрав
відповідач під час виселення за
умовами мирової угоди і за них він
отримав грошу компенсацію.

Відповідно до висновку
будівельно-технічного дослідження
вартість відновлювального ремонту
квартири позивача визначена 34 623, 87
гривень. Така вартість розрахована
відповідно до Локального кошторису з
врахуванням вартості матеріалів та
виконання необхідних робіт для
відновлення. Відповідачем
правильність визначення вартості
необхідного відновлювального ремонту
квартири не оспорювалась.

Відмовляючи у стягненні вартості
речей, які на думку суду є у наявності
та відповідно до листа Рожнятівського
райвідділу внутрішніх справ визнані
речовими доказами у кримінальній
справі та здані на зберігання в камеру
для речових доказів і знаходяться по
даний час у зв'язку із порушенням
кримінальної справи відносно
відповідача 24 червня 2011 року у зв'язку з
викраденням, суд необґрунтовано вважав
підставою для відмови у відшкодуванні
вартості зазначених предметів.

Зазначені письмові дані не
підтверджують належного зберігання
якості та стану зазначених предметів,
які знаходились у камері речових
доказів тривалий час. Відповідач не
подав жодного доказу чи висновку
спеціаліста щодо стану та можливого
використання в подальшому забраних з
квартири речей, тому позивач не може
бути з врахуванням всіх обставин
справи позбавлена права на повне
відшкодування завданої шкоди завданої
з вини відповідача для відновлення
ремонту квартири, яка оцінена
експертом в сумі 34623, 87 гривень.

Колегія суддів вважає
необґрунтованими вимоги позивача про
стягнення з відповідача 5360 гривень
вартості вбудованої шафи, яку забрав
відповідач, оскільки відповідно до
висновку вищезазначеного технічного
дослідження експерта вартість цієї
шафи у відповідності з ринковими
цінами становить 2000 гривень.

Тому колегія суддів вважає, що на
користь позивача необхідно стягнути
всього 36983,87 гривень шкоди як вартість
відновленого ремонту квартири.

Розмір морального відшкодування
визначено судом з урахуванням
моральних страждань позивача, а також
інших негативних наслідків.

Враховуючи наведене, колегія
суддів вважає, що доводи апеляційної
скарги представника ОСОБА_4 є
необґрунтованими.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею документально
підтверджені витрати.

Відповідно до платіжних документів, що
є в матеріалах справи позивачу
підлягає поверненню 745,99 гривень
понесених судових витрат у зв'язку із
сплатою судового збору при розгляді
справи судом першої та апеляційної
інстанції.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4
відхилити.

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_2 задоволити частково.

Рішення Рожнятівського районного
суду від 20 березня 2013 року в частині
стягнення матеріальної шкоди
скасувати та ухвалити нове.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
36983,87 гривень відшкодування
матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 745,99
гривень понесених судових витрат.

В решті рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:
Р.Й. Матківський

Судді: Я.Ю. Ковалюк

А.І. Шишко