Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2014 року

Ужгородський міськрайонний суд

Закарпатської області

в складі: головуючого - судді:
Семерак І.О.

при секретарі: Віраг Е.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ужгород справу за
позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та
Ужгородського міського відділу
Управління державної міграційної
служби про усунення перешкод у
користуванні квартирою та зобов'язання
вчинити певні дії, -

В С
Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з
вказаним, мотивуючи тим, що відповідач
ОСОБА_3 фактично покинув квартиру за
адресою АДРЕСА_2 та проживає у своєї
матері із іншою жінкою за адресою
АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 зазначає, що їй належить право
приватної власності на квартиру за
адресою АДРЕСА_2.

06.05.2013 року на підставі рішення
Ужгородського міськрайонного суду
шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було
розірвано.

Вказує, що ОСОБА_3 не приймає участі в
утриманні вказаної квартири і чинить
їм перешкоди в користуванні квартирою,
що полягає у відмові його добровільно
виписатися з неї.

Враховуючи вищенаведене позивачі
просять суд зобов'язати відповідача
усунути перешкоди в користуванні
квартирою, розташованою за адресою
АДРЕСА_2, та зобов'язати Ужгородський
міський відділ Управління державної
міграційної служби зняти його з
реєстрації місця проживання за
вказаною адресою.

Позивачі в судовому засіданні позов
підтримали в повному обсязі,
посилаючись на обставини викладені в
ньому, та просили суд його
задовольнити.

ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не
визнав та просив у його задоволенні
відмовити, вважаючи такий
безпідставним. Визнав факт, що не
проживає за адресою: АДРЕСА_2, та
заперечив чинення позивачам
яких-небудь перешкод в користуванні
квартирою. При цьому пояснив, що ордер
на вказану квартиру був виданий йому та
ОСОБА_1

В судове засідання представник
Ужгородського міського відділу
Управління державної міграційної
служби не з'явився, водночас від нього
надійшла заява про розгляд справи у їх
відсутності.

Заслухавши пояснення сторін,
з'явившихся в судове засідання,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, виходячи з їх
належності та допустимості, суд
приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи,
06.05.2013 року на підставі рішення
Ужгородського міськрайонного суду
шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано.

Право приватної власності на квартиру
за адресою АДРЕСА_2 належить ОСОБА_1, що
стверджується свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно від 05.07.2010
року та витягом про реєстрацію права
власності на нерухоме майно від 05.07.2010
року.

Згідно довідки Житлово-будівельного
кооперативу «Троянда» від 19.06.2013 року
№20 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
зареєстрований за адресою АДРЕСА_2,
однак з квітня 2012 року за вищевказаною
адресою не проживає.

В той же час, згідно ордеру на жиле
поміщення у кооперативному будинку
серії ЖК №002853, квартира по адресу
АДРЕСА_2 була виділена ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Згідно з довідкою Житлово-будівельного
кооперативу «Троянда» від 19.06.2013 року
№19 за адресою АДРЕСА_2 дійсно проживає
ОСОБА_1, а також зазначено, що склад її
сім'ї наступний: ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Відповідно до частини 1 статті 156
Житлового кодексу України, члени сім'ї
власника житлового будинку (квартири),
що проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що належить йому,
користуються житлом нарівні з
власником будинку (квартири), якщо при
їх вселенні не було іншої угоди про
порядок користування цим приміщенням.
Ч.4 ст.156 ЖК України визначено, що
припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) не
позбавляє їх права користування
займаним приміщенням.

За змістом статті 116 ЖК України,
виселення члена сім'ї наймача
(власника) будинку і інших осіб, що
проживають разом з ним, можливо у тому
випадку, якщо вони систематично
руйнують або псують житло, або
використовують його не за
призначенням, або систематично
порушують правила спільного
проживання і роблять неможливим для
інших проживання з ними в одному
будинку, а заходи запобігання і
громадського спливу виявилися
безрезультатними. За таких обставин
виселення таких осіб можливо в
судовому порядку за наявності
зазначених підстав.

Згідно ст.7 ЗУ «Про свободу пересування
та вільний вибір місця проживання в
Україні», підставою для знаття з
реєстрації місця проживання є судове
рішення, яке набрало законної сили, про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користуванням
житловим приміщенням, про виселення,
про визнання особи безвісно відсутньою
або оголошення її померлою.

Враховуючи наведене та те, що
позивачами в судовому засіданні не
доведено факт чинення ОСОБА_3 перешкод
позивачам в користуванні квартирою за
вищевказаною адресою та не надано з
цього приводу жодного належного та
допустимого доказу, суд приходить до
висновку що в задоволенні позову слід
відмовити.

Керуючись ст.ст. 116, 156 ЖК України, ЗУ
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»,
ст.ст. 4, 5, 14, 60, 81, 88, 208, 209, 294 ЦПК України,
суд, -

Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2
до ОСОБА_3 та Ужгородського міського
відділу Управління державної
міграційної служби про усунення
перешкод у користуванні квартирою та
зобов'язання вчинити певні дії -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Закарпатської області протягом десяти
днів з дня його проголошення, а у разі
проголошення рішення без участі особи,
яка її оскаржує, протягом десяти днів з
дня його отримання.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду
Семерак І.О.