Справа №666/2557/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.06.2014 року Дніпровський районний суд м.
Херсона у складі:

головуючого судді

Заболотного В.М.

при секретареві

Ткаченко В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Херсонського
обласного центру медико-соціальної
експертизи, Департаменту охорони
здоров'я в м. Херсона, про відшкодування
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду із
вказаним позовом, посилаючись на
той,факт, що в кінці 2008 року вона тяжко
захворіла та звернулася до МСЕК № 3 за
отриманням статусу інваліда і
відповідно пенсії по інвалідності,
попередньо отримавши у
Лікарсько-Кваліфікаційної комісії від
Міської клінічної лікарні Тропіних
«Направлення на МСЕК». Але в порушення
пункту 2.3. Інструкції № 183 МСЕК № 3
відмовив позивачці у визнанні
інвалідом. Позивачка не погодилася з
рішенням МСЕК № 3, тому обласна МСЕК
видав їй направлення у
Дніпропетровський Український
Державний Науково-слідчих Інститут
Медико-соціальних проблем
інвалідності. З 21.12.2010 року по 29.12.2010 рік
вона перебувала в Дніпропетровському
інституті УКР ГОС НДІ МСПІ на
обстеженні, результати якого інститут
вказав у виписці з історії хвороби № 7179
від 29.12.2010 року: «статико-динамічна
функція порушена в нерезкой ступеня»
та рекомендували зробити операцію.
Отримавши направлення в Обласному МСЕК
на оперативне лікування і 21.02.2011 року
прибула до інституту УКР ГОС НДІ МСПІ.
22.02.2011 року позивачці була проведена
операція «Артродезіруюча резекція
правого гомілковостопного суглоба»,
внаслідок якої МСЕК № 3 23.03.2011 року
визнав її інвалідом строком на 1 рік.
12.03.2012 року позивачка звернулася до
МСЕК № 3 на перекомісію, але в
продовженні групи інвалідності їй
відмовили. В листопаді 2012 року
звернулася до Херсонського Окружного
Адміністративного суд з позовом до
МСЕК № 3 який визнав рішення МСЕК № 3
від 23.05.2012 року незаконним». В
результаті спілкування позивачки з
МСЕК № 3, яке тривало з жовтня 2010 року, а
потім з Департаментом Охорони Здоров'я,
яке тривало з червня 2012 року, їй були
нанесено моральну і матеріальну шкоду,
а також завдано шкоди її здоров'ю, що
погіршило стан опорно-рухового
апарату, через те, що позивачка не
отримувала пенсію по інвалідності вона
не мала матеріальної можливості
лікуватися. Враховуючи наведене,
просить суд стягнути на її користь
солідарно з Херсонського обласного
центру медико-соціальної експертизи,
Департаменту охорони здоров'я в м.
Херсона 25000.00 грн. моральної шкоди та
винести окрему у хвалу на адресу
Департаменту охорони здоров'я в м.
Херсона за недостатній контроль над
роботою своїх підлеглих Херсонського
обласного центру медико-соціальної
експертизи.

Позивачка у судовому засіданні
доповнила свій позов та просила суд
стягнути з Херсонського обласного
центру медико-соціальної експертизи
45000.00 грн на відновлення здоров'я та
відшкодування моральної шкоди.

Представники відповідачів в судовому
засіданні заперечили проти
задоволення позову в повному обсязі
посилаючись на його необґрунтованість.

Вислухавши сторони, вивчивши та
дослідивши матеріали справи, суд
вважає заявлені вимоги не законними та
не обґрунтованими, у зв'язку з чим вони
підлягають залишенню без задоволенню з
таких підстав:

З матеріалів справи та пояснень сторін
судом встановлено, що ОСОБА_1
звернулася у міську медико-соціальну
експертну комісію №3 (офтальмологічну)
для встановлення групи інвалідності 27
жовтня 2010 року. Враховуючи легкі наявні
функціональні розлади з боку
опорно-рухового апарату та
периферичної нервової системи,
консультативний висновок інституту,
МСЕК № 3 26 січня 2011 року прийняла
рішення про відмову ОСОБА_1 у
встановленні групи інвалідності.

В 2011 році ОСОБА_1 була встановлена III
група інвалідності терміном на один
рік, враховуючи функціональний стан
хворої на момент огляду після
проведеної операції та потребу у
медико-соціальній реабілітації.

У березні 2012 року вона повторно
звернулася у МСЕК, проте підстав для
встановлення інвалідності виявлено не
було. Не погоджуючись з зазначеним
рішенням ОСОБА_1 звернулася до
Херсонського окружного
адміністративного суду з позовом про
зобов'язання МСЕК встановити
інвалідність.

Відповідно до постанови Херсонського
окружного адміністративного суду від
15.02.2013 року №4779/12/2170 в задоволені позову
ОСОБА_1,було відмовлено в повному
обсязі. Ухвалою Одеського окружного
адміністративного суду постанову суду
залишено без змін, а Ухвалою Вищого
адміністративного суду України судові
рішення по справі було скасовано, а
справу було направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Судом встановлено, що постановою
Херсонського окружного
адміністративного суду від 03.03.2014 року
№821/4653/13 позов ОСОБА_1 було задоволено
частково та зобов'язано МСЕК провести
повторний огляд з метою визначення
підстав для встановлення інвалідності.

Проте на думку суду слід зазначити, що
Херсонський окружний адміністративний
суд надавав правову оцінку саме
процедурі прийняття рішення щодо
встановлення інвалідності, не
з'ясовуючи питання наявності медичних
показань, у зв'язку з тим, що дане
питання судом вирішено не може бути, та
відноситься до компетенції МСЕК.

З досліджених матеріалів справи
судом встановлено, що 16.04.2014 року на
виконання постанови Херсонського
окружного адміністративного суду був
проведений огляд ОСОБА_1, та підстав для
встановлення інвалідності не виявлено
відповідно до Акту №304/11 огляду
медико-соціальною експертною комісією
та витягу з протокольного журналу
засідань Херсонської міської МСЕК №3
(протокол №29 від 16.04.14 року.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Позивачем не було надано суду будь -
яких достатніх та належних доказів в
підтвердження своїх позовних вимог, а
саме щодо наявності та розміру
моральної шкоди завданої
відповідачами.

Крім того позивачка в своєму
доповненні до позову вказує, що з вини
МСЕК її прооперували в Українському
державному науково-дослідному
інституті медико-соціальних проблем
інвалідності, у зв'язку з чим видалили
на її думку нормальний суглоб. Проте як
з пояснень представника МСЕК, так і з
матеріалів справи встановлено, що
направлення на оперативне лікування
ОСОБА_1 МСЕК не видавався, що не
оспорювалося самою позивачкою в
судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Будь-які винні дії зі сторони МСЕК та
Департаменту охорони здоров'я в м.
Херсона судом не встановлені. При
вирішенні питання встановлення
інвалідності МСЕК керувалась вимогами
чинного законодавства, зокрема
постановою Кабінету Міністрів України
від 03 грудня 2009 року №1317 «Питання
медико-соціальної експертизи»,
«Інструкцією про встановлення груп
інвалідності», затвердженою наказом
МОЗ України від 05 вересня 2011 року № 561.

Згідно п.5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03.95
року «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди з'ясуванню підлягають: наявність
такої шкоди, протиправність діяння її
заподіювана, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням, вини. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Відповідно до ч.3 ст. 23 ЦК України,
розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Позивачка в позовній заяві
обґрунтовує заподіяну моральну шкоду,
не надавши суду будь - яких належних та
допустимих доказів, які б підтвердили
заподіяння моральної шкоди. Відсутні
докази, на підставі яких можна зробити
висновок про наявність факту завдання
моральної шкоди та правомірність вимог
позивача.

Оскільки позивач не вказав в чому
полягає моральна шкода, якими
неправомірними діями чи бездіяльністю
її заподіяно, з яких міркувань вона
виходила, визначаючи розмір шкоди та
якими доказами це підтверджується, суд
вважає безпідставними вимоги
позивачки в частині відшкодування
моральної шкоди.

Щодо позовних вимог позивачки про
винесення окремої ухвали за
недостатній контроль за роботою МСЕК,
вона також не підлягає задоволенню,
оскільки Департамент охорони здоров'я
діє відповідно до Положення про
Департамент охорони здоров'я,
затвердженого розпорядженням голови
обласної державної адміністрації від
24.01.2013 року № 30 та здійснює
організаційне і методичне керівництво
роботою закладів охорони здоров'я,
здійснює організацію роботи органів
МСЕК, контролює якість і обсяг надання
медичної допомоги. Втручатися в
діяльність МСЕК при встановленні
інвалідності Департамент охорони
здоров'я не має повноважень.

Таким чином, аналізуючи зібрані по
справі докази в їх сукупності, суд
доходить до висновку про те, що
позовні вимоги не
підлягають задоволенню, оскільки
позивачем не доведено у відповідності
до ст.ст.57-60 ЦПК України наявність
завданої шкоди відповідачами та не
представлено суду належних і
допустимих доказів в обґрунтування
своїх позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 22, 1167 ЦК України, ст.
ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212 - 215, 294 ЦПК України,
п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди», суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Херсонського обласного центру
медико-соціальної експертизи,
Департаменту охорони здоров'я в м.
Херсона, про відшкодування моральної
шкоди - відмовити за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана протягом десяти днів з дня
проголошення рішення до Дніпровського
районного суду м. Херсона.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя

Заболотний В.М.