Провадження № 4-с/755/87/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2014 р.

м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м.
Києва Галаган В.І., вивчивши матеріали
скарги ОСОБА_1 на дії державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві Мурихіна
Сергія Володимировича, -

в с т а н о в и в :

22.04.2014 року в провадження Дніпровського
районного суду м. Києва надійшла скарга
ОСОБА_1 на дії державного виконавця
Відділу примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Мурихіна Сергія
Володимировича, відповідно до якої
заявник просить визнати
неправомірними дії державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві Мурихіна
С.В. щодо винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження від
05.03.2014 року (Виконавче провадження №
42283035) та про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження; а також заявник просить
зобов'язати державного виконавця
Відділу примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Мурихіна С.В. усунути порушення
та скасувати постанову про відкриття
виконавчого провадження від 05.03.2014
року, з підстав, що містить зміст
поданої скарги.

Згідно положення статті 385 Цивільного
процесуального кодексу України, скаргу
може бути подано до суду у десятиденний
строк з дня, коли особа дізналася або
повинна була дізнатися про порушення
її прав чи свобод; у триденний строк з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення її прав чи
свобод, у разі оскарження постанови про
відкладення провадження виконавчих
дій. Пропущений з поважних причин строк
для подання скарги може бути поновлено
судом.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України „Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
органів і посадових осіб державної
виконавчої служби та звернень
учасників виконавчого провадження" № 14
від 26.12.2003 року зазначено, що судам
необхідно враховувати, що законом
встановлено спеціальний порядок
обчислення строків звернення заявника
із скаргою, й скарга, пропущений строк
на подання якої не поновлено в порядку,
передбаченому законом, залишається без
розгляду.

Відповідно до статті 72 Цивільного
процесуального кодексу України, право
на вчинення процесуальної дії
втрачається із закінченням строку,
встановленого законом або судом.
Документи, подані після закінчення
процесуальних строків, залишаються
без розгляду, якщо суд за клопотанням
особи, що їх подала, не знайде підстав
для поновлення або продовження строку.

Суд поновлює або продовжує строк,
встановлений відповідно законом або
судом, за клопотанням сторони або іншої
особи у разі його пропущення з поважних
причин. (ч. 1 ст. 73 Цивільного
процесуального кодексу України).

Згідно роз'яснень, наданих Постановою
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6
„Про практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах", суди
повинні враховувати, що коли в законі
встановлено спеціальний порядок
обчислення строків звернення заявника
зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 -
оскарження постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження,
стаття 58 - оскарження оцінки майна,
визначеної за результатами
рецензування звіту про оцінку майна
(Закону про виконавче провадження), їх
перебіг має визначатися за цими
нормами, а не за нормами статті 385
Цивільного процесуального кодексу
України.

Такі строки є процесуальними, можуть
бути поновлені за наявності поважних
для цього причин за заявою заявника,
яка подається одночасно зі скаргою або
викладається в скарзі у вигляді
клопотання. При вирішенні питання про
поновлення строку на подання скарги на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби суд має виходити з того, що у
відповідному законодавстві не
міститься перелік таких поважних
причин, їх з'ясовують у кожному
конкретному випадку залежно від
обставин справи.

Як убачається із матеріалів поданої
скарги, заявником оскаржено дії
головного державного виконавця
Відділу примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Мурихіна С.В. щодо винесеної
державним виконавцем постанови про
відкриття виконавчого провадження від
05.03.2014 року (Виконавче провадження №
42283035), однак із скаргою, предметом якої
є вказані дії головного державного
виконавця, заявник звернувся до суду
лише 23.03.2014 року, про що зазначено в
ухвалі Дніпровського районного суду м.
Києва від 27.03.2014року. Разом з тим,
звертаючись повторно із скаргою на дії
головного державного виконавця
Відділу примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Мурихіна С.В. щодо винесеної
державним виконавцем постанови про
відкриття виконавчого провадження від
05.03.2014 року, заявником не долучено до
матеріалів скарги доказів отримання
ним оскаржуваної постанови державного
виконавця саме 18.03.2014 року та/або
доказів на підтвердження ознайомлення
заявника із виконавчим провадженням
саме на наступний день після отримання
оскаржуваної постанови державного
виконавця, тобто 19.04.2014 року, що
свідчить про формалізацію клопотання
заявника щодо поновлення строків
оскарження постанови державного
виконавця, не надавши суду жодного
доказу причини пропущення заявником
спеціального строку на оскарження дій
державного виконавця, задля можливості
надання судом оцінки поважності його
пропуску, ураховуючи обізнаність
заявника про наявність ухваленого
рішення суду щодо стягнення з нього
суми боргу, добровільне невиконання
якого надає право стягувану на
примусове виконання рішення суду
шляхом звернення з відповідною заявою
до державної виконавчої служби, що
свідчить про факт обізнаності заявника
про ймовірність порушення його прав у
виконавчому провадження, незалежно від
того, чи отримував він від державного
виконавця певні процесуальні
документи та чи ознайомлений він із
матеріалами виконавчого провадження,
та дана позиція висвітлена у
роз'ясненнях Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07.02.2014 року № 6 „Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судових рішень у цивільних
справах".

Враховуючи наведене та керуючись
Постановою Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07.02.2014 року № 6 „Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судових рішень у цивільних
справах", ст.ст. 72, 73, 385 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві Мурихіна
Сергія Володимировича - залишити без
розгляду.

Роз'яснити заявнику його право після
усунення умов, що були підставою для
залишення скарги без розгляду,
звернутися до суду повторно.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може
бути подана протягом п'яти днів з дня її
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення ухвали
суду, можуть подати апеляційну скаргу
протягом п'яти днів з дня отримання
копії цієї ухвали.

С у д д я