Справа № 2/487/311/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2014 року Заводський
районний суд м. Миколаєва, у складі:

головуючого -
судді Гаврасієнко В.О.

при секретарі
Кожині В.О.

за участю представника позивача
Статкевської І.С.

відповідача
ОСОБА_2

представника третьої особи
Бондаровської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду у м. Миколаєві
цивільну справу за позовом виконавчого
комітету Миколаївської міської ради до
ОСОБА_2, третя особа - КП «СКП
«Гуртожиток» про визнання особи такою,
що втратила право користування жилим
приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

23.12.2013 року позивач звернувся до суду з
позовною заявою до відповідача, в якій
просив визнати останнього таким, що
втратив право користування кімнатою в
гуртожитку по АДРЕСА_1.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала у
повному обсязі, просила суд позов
задовольнити, посилаючись на той факт,
відповідач був зареєстрований у
гуртожитку, але ордер на його заселення
не видавався, відповідно до акту,
складеного працівниками КП «СКП
«Гуртожиток» відповідач у вказаному
гуртожитку не проживає більше шести
місяців, що є підставою для визнання
відповідача таким, що втратив право
користування гуртожитком по АДРЕСА_1.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав, просив суд
відмовити в їх задоволенні.

Представник третьої особи в судовому
засіданні вимоги позову підтримав та
просив суд позов задовольнити.

Як вбачається з матеріалів
справи, гуртожиток по АДРЕСА_1
переданий у комунальну власність
територіальної громади м. Миколаєва
відповідно до акту приймання-передачі
від 10.06.2012 року та перебуває на балансі
КП «СКП «Гуртожиток». У гуртожитку
відповідач проживає та зареєстрований
з 08.09.2011 року, де займає кімнату №9,
іншого житла він не має. Право на
заселення цієї кімнати було надано
позивачу на підставі договору №25 від
02.09.2011 року, укладений між ТОВ
«Корабел-Промстрой», на балансі якого
на той час знаходився вказаний
гуртожиток, з однієї сторони та ОСОБА_2,
з другої.

В подальшому, між ОСОБА_2 та ТОВ
«Черноморбитстрой» на право зайняття
кімнати в гуртожитку було укладено
договір №543 від 01.05.2012 року. 18.10.2012 року
такий договір укладено між КП СКП
«Гуртожиток» та ОСОБА_2

Судом встановлено, що акт №341 від 21.11.2013
року про не проживання ОСОБА_2 не
відповідає дійсності. Крім того, сусіди
відповідача відмовились від підпису
акту, акт підписано тільки ОСОБА_4, який
в цьому ж КП «СКП «Гуртожиток» працює
слюсарем, інших доказів на
підтвердження дійсності вказаного
акту суду не надано, у зв'язку з чим суд
не може брати до уваги акт №341 від 21.11.2013
року як доказ на обґрунтування
позовних вимог.

Викладене свідчить про те, що
відповідач на законній правовій
підставі був вселений в приміщення
гуртожитку та має право користування
житловим приміщенням в ньому.

Статті 47,48 конституції України
гарантують кожному право на житло.
Ніхто не може бути позбавлений житла.

Статтею 10 ЦПК України передбачено,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Частиною 3 ст. 60 ЦПК України
встановлено, що доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст.ст. 6, 127 ЖК України жилі
будинки і жилі приміщення
призначаються для постійного
проживання громадян, а також для
використання у встановленому порядку
як службових жилих приміщень і
гуртожитків. Гуртожитки можуть
використовуватися для проживання
робітників, службовців, студентів,
учнів, а також інших громадян у період
роботи або навчання.

Згідно ст. 9 ЖК України ніхто не може
бути виселений із займаного жилого
приміщення або обмежений у праві
користування жилим приміщенням, інакше
як з підстав і в порядку, передбачених
законом.

Відповідно до рішення Європейського
суду з прав людини від 02.12.2010 року
«справа Кривіцька і Кривіцький проти
України», у контексту Конвенції,
поняття «Житло» не обмежується
приміщеннями, в яких проживають на
законних підставах або які були у
законному порядку встановлені , а
залежить від фактичних обставин, а саме
існування достатніх і тривалих
зв'язків з конкретним місцем. Втрата
житла будь-якою особою є самою крайньою
формою втручання у права на житло.

Таким чином, суд приходить до
переконання, що вимоги позову
необґрунтовані та не підлягають
задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК
України судові витрати сплачені при
подачі позову.

Керуючись ст.ст. 5-8, 10, 11, 213, 214, 215
ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову виконавчого
комітету Миколаївської міської ради до
ОСОБА_2, третя особа - КП «СКП
«Гуртожиток» про визнання особи такою,
що втратила право користування жилим
приміщенням - відмовити.

Рішення вступає в законну силу
через 10 днів і може бути оскаржене до
Миколаївського апеляційного суду
через Заводський районний суд м.
Миколаєва в порядку, встановленому ст.
ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя
В.О.Гаврасієнко