Справа №303/887/14-ц
Номер рядка статистичного
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
10 червня 2014 року
Мукачівський міськрайонний суд
Закарпатської області в складі:
головуючого-судді Гейруш В.Б.
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі засідань в м.
Мукачево цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"Приватбанк", ОСОБА_2 про визнання
недійсним договору купівлі-продажу,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"Приватбанк", ОСОБА_2 про визнання
недійсним договору купівлі-продажу.
Позовні вимоги мотивує тим, що 17
вересня 2008 року між ним та ПАТ КБ
«Приватбанк» було укладено Кредитну
угоду за №250759-SOGL, відповідно до якої
доларів США строком до 16 вересня 2011
року. Станом на 03.10.2011 року у нього
США за процентами. З метою погашення
заборгованості 25 лютого 2013 року
позивачем була видана довіреність на
продаж належної на праві власності
квартири АДРЕСА_1. 06 липня 2013 року був
укладений договір купівлі-продажу
зазначеної квартири. Вважає, що договір
був укладений на вкрай невигідних
умовах, а тому просить визнати договір
купівлі-продажу від 06 липня 2013
У судове засідання позивач та його
представник не з'явилися, подали до
суду заяву, в якій просили розглядати
справу їх участі, позовні вимоги
підтримали повністю, проти заочного
розгляду справи не заперечують.
Представник ПАТ КБ «Приватбанк» та
ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися,
про час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином, причини
своєї неявки суду не повідомили. За
таких обставин, суд вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
відповідачів та за згодою позивача
відповідно до ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України
ухвалити заочне рішення.
Дослідивши та перевіривши
зібрані у справі докази, суд вважає, що
позов слід задовольнити з наступних
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що 17 вересня 2008
року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк»
було укладено Кредитну угоду за
№250759-SOGL, відповідно до якої банк надав
строком до 16 вересня 2011 року.
Відповідно до довіреності від 25
лютого 2013 року, посвідченої приватним
нотаріусом Мукачівського міського
нотаріального округу ОСОБА_3,
зареєстрованої за №174, ОСОБА_1
уповноважив Акціонерне Товариство
Комерційний банк «Приватбанк» продати
належну йому на праві приватної
власності квартиру, що розташована в
06 липня 2013 року був укладений
договір купівлі-продажу квартири,
посвідчений приватним нотаріусом
Мукачівського районного нотаріального
округу ОСОБА_4. Як вбачається із
зазначеного договору ПАТ КБ
«Приватбанк, що діяв по довіреності
продав квартиру, що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_2 Відповідно до
пункту 2.2.1 продаж квартири вчинено за
Згідно висновку експерта від 08
квітня 013 року за №247а/04/13 ринкова
вартість квартири, що розташована за
адресою АДРЕСА_1, становить 166000, грн.
Як на підставу свого позову ОСОБА_1
вказує на недійсність договору
купівлі-продажу квартири за адресою
АДРЕСА_1 від 06.07.2013 року, укладеного між
ПАТ КБ «Приватбанк та ОСОБА_2, вважаючи,
що продаж квартири було вчинено за
заниженою вартістю та на вкрай
невигідних умовах для нього. На
підтвердження визнання договору
купівлі-продажу від 06.07.2013 року
позивачем надано висновок про
визначення ринкової вартості квартири
Як вбачається з висновку №89 від 24 січня
2014 року ринкова вартість квартири
АДРЕСА_1 станом на квітень 2013 року
становила 236,935,7 грн, а станом на липень
2013 року - 223,944,7 грн.
Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України
визначено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.
Статтею 203 ЦК України встановлено, що
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам; особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності; волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом; правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним;
правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Частиною 1 ст. 233 ЦК України передбачено,
що правочин, який вчинено особою під
впливом тяжкої для неї обставини і на
вкрай невигідних умовах, може бути
визнаний судом недійсним незалежно від
того, хто був ініціатором такого
У пункті 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.2009 №9
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» зазначається,
що правочин може бути визнаний судом
недійсним на підставі статті 233 ЦК
України якщо його вчинено особою під
впливом тяжкої для неї обставини і на
вкрай невигідних умовах, чим друга
сторона правочину скористалася.
Тяжкими обставинами можуть бути тяжка
хвороба особи, членів її сім'ї чи
родичів, смерть годувальника, загроза
втратити житло чи загроза банкрутства
та інші обставини, для усунення або
зменшення яких необхідно укласти такий
Особа (фізична чи юридична) має вчиняти
такий правочин добровільно, без
наявності насильства, обману чи
помилки. Особа, яка оскаржує правочин,
має довести, що за відсутності тяжкої
обставини правочин не було б вчинено
взагалі або вчинено не на таких умовах.
Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається в
обґрунтування своїх вимог та
На обґрунтування своїх позовних
вимог позивачем належним чином
доведений той факт, що продаж квартири
було вчинено на вкрай невигідних
умовах для нього. Тому як дійсна
ринкова вартість квартири АДРЕСА_1
станом на квітень 2013 року становила
236,935,7 грн. Проте з договору
купівлі-продажу від 06 липня 2013 року,
вбачається, що зазначену квартиру було
придбано за 166 000 грн., що підтверджує
той факт, що правочин відповідачем
здійснено на вкрай невигідних для
Враховуючи вищенаведене, укладений
договір купівлі-продажу квартири між
сторонами слід визнати недійсним.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 57-60, 209, 212-215, 218, 223,
294 ЦПК України, ст.ст. 203, 204, 215, 216, 233 ЦК
України, суд,-
Позов ОСОБА_1 задоволити.
Визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який
укладено 06 липня 2013 року між ОСОБА_1, від
імені якого діє ПАТ КБ «Приватбанк» в
особі ОСОБА_5 та ОСОБА_2, посвідченого
приватним нотаріусом Мукачівського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстрований в реєстрі за № 1873.
На рішення суду відповідачем може бути
подана заява про перегляд заочного
рішення протягом десяти днів з дня
отримання його копії

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Закарпатської області через
Мукачівський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
В.Б.Гейруш