Справа № 348/554/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1395/2014
Головуючий у 1 інстанції Вінтоняк М.Б.
Суддя-доповідач Горблянський Я.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Горблянського
Я.Д.

суддів: Пнівчук О.В.,
Соколовського В.М.

секретаря Турів О.М.

з участю: апелянта ОСОБА_2 та його
представників

ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника відповідача - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Телерадіокомпанії
«Надвірна» про поновлення на роботі і
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу, - за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Надвірнянського районного суду від 13
травня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

В березні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в
суд з позовними вимогами до ТРК
«Надвірна» про поновлення його на
роботі на посаді головного редактора
та стягнути середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 25.02.2014 року до дня
поновлення на роботі. Позов мотивував
тим, що заяву про звільнення написав
під тиском невідомих йому осіб, хоча не
мав наміру звільнятись, а тому за
відсутності добровільного
волевиявлення таке звільнення не може
вважатись законним.

Рішенням Надвірнянського районного
суду від 13.05.2014 року в позові
відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням,
вважаючи його незаконним ухваленим з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, без належного
аналізу та оцінки доказів, за неповноти
встановлення обставин, які мають
значення для справи, ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу.

Вказує що суд не взяв до уваги той факт,
що в заяві, на підставі якої його було
звільнено, зазначено про звільнення з
посади головного редактора ТРК
«Надвірна», а не з роботи, про що
виданий наказ на звільнення.

Судом перекручені покази свідка
ОСОБА_6, який в судовому засіданні
пояснив, що 24.02.2014 року біля 16 год. у
службовий кабінет голови
Надвірнянського РДА прибув головний
редактор ТРК «Надвірна» ОСОБА_2 На той
час у кабінеті також знаходились особи
у камуфляжному одязі, які настійливо
наполягали написати заяву про
звільнення. Безпідставно не взяті до
уваги свідчення свідка ОСОБА_7, який
також підтвердив, що заява на
звільнення написана позивачем під
тиском.

Крім того, заява датована днем, коли
позивач перебував на лікарняному
листку, подавалась особам в
камуфляжному одязі, а не директору ТРК
«Надвірна».

Домовленості між позивачем та
власником на звільнення не було
досягнуто, а тому дане звільнення
порушує права позивач на працю.

За наведених доводів просить
оскаржуване рішення скасувати та
ухвалити нове, яким позовні вимоги
задовольнити.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення сторін, оцінивши
зібрані докази, колегія суддів
приходить до висновку про задоволення
апеляційної скарги.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; як розподілити між
сторонами судові витрати; чи є
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Даним вимогам законодавства
оспорюване рішення суду не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що при
звільненні позивача з роботи не
відбулось порушення трудового
законодавства.

Такий висновок не узгоджується з
дійсними обставинами справи та нормами
матеріального права.

Встановлено, що ОСОБА_2 перебував у
трудових відносинах з ТРК «Надвірна» з
29.11.2012 року, працюючи на посаді
головного редактора. Наказом №2 від
24.02.2014 року його було звільнено з
займаної посади за п.1 ст.36 КЗпП України
(за згодою сторін) з 25.02.2014 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України
однією з підстав припинення трудового
договору є угода сторін.

З роз'яснень, викладених у п. 8 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 6
листопада 1992 року N 9 "Про практику
розгляду судами трудових спорів", при
домовленості між працівником і
власником підприємства, установи,
організації або уповноваженим ним
органом про припинення трудового
договору за п. 1 ст. 36 КЗпП України (за
згодою сторін) договір припиняється в
строк, визначений сторонами.
Анулювання такої домовленості може
мати місце лише при взаємній згоді про
це власника або уповноваженого ним
органу і працівника.

Сама по собі згода власника або
уповноваженого ним органу
задовольнити прохання працівника про
звільнення до закінчення строку
попередження не означає, що трудовий
договір припинено за п.1 ст.36 КЗпП
України, якщо не було домовленості
сторін про цю підставу припинення
трудового договору. В останньому
випадку звільнення вважається
проведеним з ініціативи працівника
(ст.38 КЗпП).

Таким чином, якщо працівник подає
письмову заяву про припинення
трудового договору, то в ній мають бути
зазначені прохання звільнити його за
угодою сторін і дата звільнення.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 власноручно написав заяву про
звільнення його з посади головного
редактора ТРК «Надвірна» на підставі
п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін.
Встановлено, що заява фактично
написана 24.02.2014 року, а датована 21.02.2014
року. Заява була написана без
зазначення дати звільнення, яку
сторони трудових відносин мали б
узгодити.

Посилання позивача на ту обставину, що
заяву про звільнення ним написано під
тиском та погрозами зі сторони осіб, що
перебували в кабінеті голови
Надвірнянскої РДА безпідставно не
взяті судом до уваги. Як вбачається з
пояснень позивача та долучених до
справи документів, 24.02.2014 року останній
подав заяву директору ТРК «Надвірна»,
яка в нього не була прийнята та
зареєстрована(а.с.6), а також заяву в
прокуратуру Надвірнянського району
про незаконність звільнення його з
роботи, у зв'язку з тим, що на нього
вчинявся тиск та погрози, за наслідками
чого розпочато досудове розслідування
(а.с. 7,67).

Враховуючи, що при звільненні ОСОБА_2 з
роботи за п.1 ст.36 КЗпП фактично згода
сторін не досягнуто, колегія суддів
приходить до висновку про поновлення
позивачана роботі та стягнення на його
користь середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при
ухваленні рішення про поновлення на
роботі суд одночасно приймає рішення
про виплату працівникові середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

Вимога ОСОБА_2 щодо стягнення коштів за
вимушений прогул згідно частини 2 ст.235
КЗпП України підлягає задоволенню. При
розрахунку розміру стягнення колегія
суддів виходить із довідки наданої
відповідачем про його середньоденну
заробітну плату в сумі 78 грн.81 коп.
(а.с.10).

Середній заробіток за час вимушеного
прогулу за період з 26.02.2014 року по 10.06 2014
року (68 робочих днів) становить 5359 грн. 08
коп., що підлягає стягненню на користь
позивача.

Судові витрати слід вирішити згідно
вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України.

За таких обставин, ухвалене судове
рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК
України щодо законності й
обґрунтованості. Зазначені вище
порушення призвели до неправильного
вирішення спору, що в силу ст. 309 ЦПК
України є підставою для скасування
рішення та ухвалення нового рішення
про задоволення позовних вимог ОСОБА_2

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Надвірнянського районного
суду від 13 травня 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги ОСОБА_2 до Телерадіокомпанії
«Надвірна» про поновлення на роботі і
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 на посаді головного
редактора Телерадіокомпанії
«Надвірна».

Стягнути з Телерадіокомпанії
«Надвірна» на користь ОСОБА_2 середній
заробіток за час вимушеного прогулу за
період з 26 лютого 2014 року по 10 червня 2014
року в сумі 5359 грн. 08 коп.

На підставі ст. 367 ч. 1 п. 4 ЦПК України
рішення в частині поновлення ОСОБА_2 на
роботі та стягнення заробітної плати
за один місяць у розмірі 1970 грн. 25 коп.
допустити до негайного виконання.

Стягнути з Телерадіокомпанії
«Надвірна» на користь спеціального
фонду державного бюджету 243 грн.60 коп.
судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення однак може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді
Я.Д. Горблянський

О.В. Пнівчук

В.М. Соколовський