РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року
м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у
складі:

головуючого судді Гримайло А.М.

при секретарі Смородській М.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові цивільну
справу за позовом прокурора
Ленінського району м. Харкова в
інтересах ОСОБА_1 до
житлово-будівельного кооперативу
«Холодногірський», Харківської
міської ради про встановлення факту
перебування у родинних відносинах,
визнання прав власності в порядку
спадкування, витребування майна з
чужого незаконного володіння та
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини, суд -

ВСТАНОВИВ:

07 березня 2014 року прокурор Ленінського
району м. Харкова звернувся з позовом
до суду в інтересах ОСОБА_1, у якому
просить встановити факт родинних
відносин з ОСОБА_2, визнати право
власності в порядку спадкування,
визначити додатковий строк для
прийняття спадщини та скасувати
протокол загальних зборів ЖБК
«Холодногірський» від 05 грудня 2013 року.

В обґрунтуванні своїх позовних вимог
позивач зазначає, що відповідно до ст.
36-1 Закону України «Про прокуратуру»
через неспроможність ОСОБА_2
самостійно представляти свої інтереси
в суді через фізичний стан та похилий
вік в межах повноважень, визначених
законом, вони звертаються до суду в
інтересах позивача ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Харкові померла
ОСОБА_2, яка була рідною тіткою ОСОБА_1,
що підтверджується доданими доказами
актів цивільного стану. Померла, будучі
членом кооперативу відповідача - ЖБК
«Холодногірський» мала в користуванні
кооперативну квартиру АДРЕСА_1.
Заповіту після смерті вона не залишила.
ОСОБА_4 є спадкоємцем другої черги. Про
смерть своєї тітки ОСОБА_4 дізнався на
початку квітня 2011 року, оскільки з 2008
року померла не бажала спілкуватися з
ним, пізніше він дізнався, що тітка
вступила до секти. Проте, він до
останнього продовжував відвідувати її,
покупав продукти харчування, ліки,
предмети першої необхідності.
Наприкінці 2009 року ОСОБА_2 заборонила
відвідувати її, мотивуючи це тим, що
продовжування стосунків з ним, вона
буде відлучена від «істинної церкви та
братства». Після того, як позивач
дізнався про смерть тітки, він поїхав
до її квартири, квартира була замкнена
та опечатана робітниками МВС.
Бухгалтер ЖБК «Холодгогірський»
повідомила позивачу, що його покійна
тітка дійсно була членом їх
кооперативу та повністю внесла пай за
квартиру, однак, документи на право
власності не оформлювала. Після того,
позивач звернувся до Другої
Харківської державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини, проте, в усній формі йому було
відмовлено та рекомендовано
звернутися до суду з позовом про
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини. Відповідно до
Протоколу загальних зборів
уповноважених членів ЖБК
«Холодногірський» від 05 грудня 2012 року
у квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_2 проживала з 23
квітня 1976 року, померла ІНФОРМАЦІЯ_4,
правонаступники після ОСОБА_2 відсутні.
Документальні дані про внесення
пайового внеску у повному обсязі за
зазначену квартиру у розпорядженні ЖБК
«Холодногірський» відсутні.
Відповідно до п.4.4. Статуту ЖБК
«Холодногірський» у разі смерті члена
кооперативу його майно, пай та інші
внески, при відсутності в нього
спадкоємців, переходять у власність
кооперативу і використовуються на його
потреби. Відповідно до Протоколу
загальних зборів уповноважених членів
кооперативу від 05.12.2013р. квартира
АДРЕСА_1 була прийнята у власність
відповідача та голові правління
доручено здійснити дії щодо
документального оформлення права
власності на зазначену квартиру.
Станом на 18.02.2014 року, згідно
інформаційної довідки з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
щодо об'єкта нерухомого майна за
адресою: АДРЕСА_1 інформація щодо права
власності відсутня. Відповідно до
листа КП «Харківське міське бюро
технічної інвентаризації» право
власності на квартиру АДРЕСА_1 станом
на 31.12.2012 року не зареєстровано.
Замовлення від власника майна на
виготовлення технічної документації
не видавалося. Відповідно до ст. 21
Закону України «Про кооперацію» пай
кожного члена кооперативу формується
за рахунок разового внеску або часток
протягом всього періоду. Майнові
внески оцінюються у грошовій формі.
Розмір паю члена кооперативу залежить
від фактичного його внеску до пайового
фонду. Пай, в тому числі резервного і
спеціального фондів, є
персоніфікованими і в сумі визначають
загальну частку кожного члена
кооперативу у майні кооперативу. В разі
виходу або виключення з кооперативу
фізична чи юридична особа має право на
одержання своєї загальної частки
натурою, грішми або (за бажанням)
цінними паперами відповідно до їх
вартості на момент виходу, а земельної
ділянки - в натурі. Строк та інші умови
одержання членом кооперативу своєї
загальної частки встановлюються
статутом кооперативу, при цьому строк
одержання зазначеної частки не може
перевищувати двох років, а відлік його
розпочинається з 1 січня року, що настає
з моменту виходу або виключення з
кооперативу. Право власності членів
кооперативу - фізичних осіб на свою
загальну частку успадковується.

У судовому засідання представники
позивача повністю підтримали позовні
вимоги та просили суд їх задовольнити в
повному обсязі.

Представник відповідача у судове
засідання з'явився, позовні вимоги не
визнав та пояснив, що ОСОБА_2 у квартирі
АДРЕСА_1 проживала з 23 квітня 1974 року,
ІНФОРМАЦІЯ_4 вона померла. Протоколом
загальних зборів уповноважених членів
кооперативу ЖБК «Холодногірський» від
05 грудня 2013 року вирішено прийняти у
власність БЖК 2Холодногірський»
квартиру АДРЕСА_1 та доручити голові
правління документально оформити
право власності на цю квартиру. При
цьому, було встановлено, що
документальні дані про внесення
пайового внеску в повному розмірі за
зазначену квартиру відсутні, що
призводить до необхідності визнати
пайовий внесок не внесеним. Цей
протокол він вважає обґрунтованим та
таким, що відповідає нормам чинного
законодавства. Прокурором, який подав
позов і інтересах ОСОБА_1 не надано
жодних доказів в обґрунтуванні
позовних вимог, а факти і підстави,
зазначені у позовній заяві не
відповідають дійсності. Так,
аналогічний позов ОСОБА_1 було подано в
травні 2011 року та у зв'язку з
неодноразовою неявкою самого позивача
ухвалою суду від 09 вересня 3011 року він
був залишений без розгляду, що
спростовує посилання на те, позивач є
необізнаним у праві та у зв'язку із
скрутним матеріальним становищем не
мав можливості звернутися до суду та
поновити строк для подання заяви про
прийняття спадщини. Крім того, цей факт
свідчить, що вже на момент травня 2011
року позивач мав всі необхідні докази і
звернувся до суду. Самі ж докази про те,
що ОСОБА_1 звертався до нотаріальної
контори та йому було відмовлено,
відсутні. Підстави для визнання права
власності за ОСОБА_1 на спірну квартиру
відсутні, оскільки померлій ОСОБА_2 на
праві приватної власності вона не
належала і до спадкової маси взагалі
належати не може.

Представник Харківської міської ради
в судове засідання не з,явився. Подали
до суду заперечення проти задоволення
позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи та оцінивши
наявні у справі докази приходить до
висновку, що позов задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1. є
рідним племінником померлої ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка була рідною сестрою
матері позивача. Це підтверджується
наданими копіями свідоцтва про
народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 серії
НОМЕР_4 від16 жовтня 1950 року, де його
матір'ю зазначено ОСОБА_5; свідоцтвом
про народження матері позивача ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3 серії НОМЕР_1 від 19.02.1975 р.,
де її батьками зазначені ОСОБА_6 та
ОСОБА_7; свідоцтвом про одруження між
ОСОБА_8 та ОСОБА_5 від 07 березня 1951 року
серії НОМЕР_2 та витягом з Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян про державну реєстрацію
народження номер 2 від 11 грудня 2012
року про народження ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, де її батьками зазначені
ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтва
про смерть серії НОМЕР_3 видане
відділом реєстрації актів цивільного
стану по м. Харкову 01 грудня 2009 року.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України позивач
ОСОБА_1 є спадкоємцем другої черги по
відношенню до померлої ОСОБА_2

Заповіту після своєї смерті ОСОБА_2 не
залишила. Про смерть тітки позивач
дізнався у квітні 2011 року. Із заявою
про прийняття спадщини після її смерті
у нотаріальну контору не звертався,
посилаючись на правову необізнаність
та скрутне матеріальне становище.

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкування є
перехід прав та обов'язків спадщини від
фізичної особи, яка померла
(спадкодавця) до інших осіб
(спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом
або законом (ст.1217 ЦК України).

У відповідності зі ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять всі права і
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.ч.1 та 3 ст. 1268 ЦК України,
спадкодавець за заповітом чи законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Не допускається прийняття
спадщини з умовою або застереженням.
Заява про прийняття спадщини подається
спадкоємцем особисто.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України,
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживає постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст.1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо
спадкоємець протягом строку,
встановленого ст.1270 ЦК України, не
подав заяву про прийняття спадщини, він
вважається таким, що не прийняв її. За
письмовою згодою спадкоємців, які
прийняли спадщину, спадкоємець, який
пропустив строк для прийняття
спадщини, може подати заяву про
прийняття спадщини нотаріусу за місцем
відкриття спадщини. За позовом
спадкоємця, який пропустив строк для
прийняття спадщини з поважної причини,
суд може визначити йому додатковий
строк, достатній для подання ним заяви
про прийняття спадщини.

З роз'яснень, викладених в п.24 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 7 від
30 травня 2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування» вбачається,
що особа, яка не прийняла спадщину в
установлений законом строк, може
звернутися до суду з позовною заявою
про визначення додаткового строку про
прийняття спадщини відповідно до ч. 3
ст. 1272 ЦК України. Суди відкривають
провадження в такій справі у разі
відсутності письмової згоди
спадкоємців, які прийняли спадщину ( ч. 2
ст. 1272 ЦК України), а також за
відсутності інших спадкоємців, які б
могли дати письмову згоду на подання
заяви до нотаріальної контори про
прийняття спадщини. Відповідачами у
такій справі є спадкоємці, які прийняли
спадщину. При відсутності інших
спадкоємців за заповітом і за законом,
усунення їх від права на спадкування,
неприйняття ними спадщини, а також
відмови від її прийняття відповідачами
є територіальні громади в особі
відповідних органів за місцем
відкриття спадщини. Визначаючи
спадкоємцеві додатковий строк для
подання заяви про прийняття спадщини,
суд не повинен вирішувати питання про
визнання за ним права на спадщину.
Спадкоємець після визначення йому
додаткового строку для прийняття
спадщини має право прийняти спадщину в
порядку, встановленому ст. 1269 ЦК
України, звернувшись в нотаріальну
контору, після чого вважається таким,
що прийняв спадщину. Вирішуючи питання
про призначення особі додаткового
строку, суд досліджує поважність
причин пропуску строку для прийняття
спадщини. При цьому необхідно виходити
з того, що поважними є причини,
пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно Листу Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 24-753/0/4/0-13 від 16 травня 2013 року
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування» судом
не можуть бути визнані поважними такі
причини пропуску строку для подання
заяви про прийняття спадщини як
юридична необізнаність позивача щодо
строку і порядку прийняття спадщини,
необізнаність особи про наявність
спадкового майна, похилий вік,
непрацездатність, незнання про
існування заповіту, встановлення судом
факту, що має юридичне значення для
прийняття спадщини, невизначеність між
спадкоємцями хто буде приймати
спадщину, відсутність коштів для
проїзду до місця відкриття спадщини,
несприятливі погодні умови.

Таким чином, посилання позивача на
необізнаність у праві щодо
необхідності звернення у нотаріальну
контору із заявою про прийняття
спадщини, похилий вік, поганий стан
здоров'я та скрутне матеріальне
становище, якими обґрунтовуються
позовні вимоги, не є об'єктивними,
непереборними та істотними труднощами,
які перешкоджали йому у встановлений
законом час звернутися із заявою для
прийняття спадщини.

Крім того, як встановлено у судовому
засіданні, у травні 2011 року позивач вже
звертався до Ленінського районного
суду м. Харкова з аналогічним позовом
про визначення додаткового строку для
прийняття спадщини. У призначені
судові засідання ОСОБА_1 не з'являвся, в
результаті чого ухвалою від 09 вересня
2011 року цей позов був залишений без
розгляду. Таким чином, посилання
позивача поважність пропуску строку
для прийняття спадщини спростовується
встановленими у судовому засіданні
фактами та наданими доказами та
підстав для визначення додаткового
строку для прийняття спадщини суд не
вбачає.

Відповідно Листу Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 24-753/0/4/0-13 від 16 травня 2013 року
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування» та
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 7 від 30 травня 2008 року «Про
судову практику у справах про
спадкування» визначаючи спадкоємцеві
додатковий строк для подання заяви про
прийняття спадщини, суд не повинен
вирішувати питання про визнання за ним
права власності на спадщину.
Спадкоємець після визначення йому
додаткового строку для прийняття
спадщини має право прийняти спадщину в
порядку, встановленому ст. 1269 ЦК
України та набути право на спадщину
відповідно до ч. 5 ст.1268, ст.ст. 1296-1299 ЦК
України. Вирішення судом спору щодо
визнання права власності в порядку
спадкування може відбуватися тільки
після прийняття спадщини.

Таким чином, вимоги позивача щодо
визнання за ним права власності в
порядку спадкування за законом
суперечать нормам законодавства,
підстав для задоволення позову в цій
частині суд також не вбачає.

Безпідставними суд вважає й вимоги
позивача про скасування Протоколу
загальних зборів уповноважених членів
ЖБК «Холодногірський» від 05 грудня 2013
року. Доказів того, що померлою ОСОБА_2
сплачений пай або спірна квартира
перебувала у її власності не надано.
Крім того, сама квартира не є предметом
позову, з наведених вище підстав вимога
визначення додаткового строку для
прийняття спадщину виключає
можливість вирішувати питання про
визнання права власності.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.1216, 1218, 1268-1272 ЦК України,
ст.ст.10,11,57-60, 209, 121, 1214, 215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог прокурору
Ленінського району м. Харкова в
інтересах ОСОБА_1 до
житлово-будівельного кооперативу
«Холодногірський», Харківської
міської ради про встановлення факту
перебування у родинних відносинах,
визнання прав власності в порядку
спадкування, витребування майна з
чужого незаконного володіння та
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини -відмовити в
повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції в 10-денний строк з
моменту його проголошення, або у разі
проголошення рішення за відсутності
осіб, що беруть участь у справі,
протягом 10 днів з моменту отримання
його копії.

Суддя
А.М. Гримайло