Справа №443/485/14-ц
Провадження №2/443/281/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2014 року
Жидачівський районний суд Львівської
області у складі:

головуючого - судді Сидорака Б.Г.

при секретарі Щур Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м.Жидачеві
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу,-

встановив:

13.03.2014 року позивач ОСОБА_1 звернулась
до суду з позовом до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, який мотивує тим, що
22.04.2002 року зареєструвала шлюб із
відповідачем у Вільховецькій
сільській раді Жидачівського району
Львівської області, актовий запис №3.
Від подружнього життя у них народились:
ІНФОРМАЦІЯ_3 року дочка ОСОБА_3 та
ІНФОРМАЦІЯ_4 року дочка ОСОБА_4, які
проживають разом із нею та перебувають
на її утриманні. Із відповідачем
вирішила розірвати шлюб через те, що
він зловживає спиртними напоями та при
цьому ображає її, наносить побої, що
негативно впливає на виховання дітей.
Це призвело до втрати любові та поваги
одне до одного. Із 15 липня 2013 року вона
із відповідачем спільно не проживає та
не веде спільне господарство. За таких
обставин вважає, що сім"я існує
формально, а тому шлюб просить
розірвати.

В судовому засіданні позивач, після
закінчення строку на примирення,
позовні вимоги підтримала з підстав,
зазначених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні, по
закінченні строку на примирення, подав
заяву про визнання позову та ствердив
обставини, вказані позивачкою у
позовній заяві та у її поясненні в суді.

Заслухавши сторін, дослідивши
матеріали справи, з'ясувавши фактичні
взаємини подружжя, дійсні причини
позову про розірвання шлюбу, суд
прийшов до висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

З свідоцтва про укладення шлюбу серія
НОМЕР_1, яке видано Вільхівецькою
сільською радою Жидачівського району
Львівської області 22.04.2002 року,
вбачається, що цього дня уклали шлюб
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та після укладення
шлюбу дружині присвоєно прізвище
"ОСОБА_1"(а.с.3).

Відповідно до свідоцтв про народження
серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3, які
видані Вільхівецькою сільською радою
02.01.2003 року та 02.12.2005 року, ОСОБА_3
народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 року, а ОСОБА_4
народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 року та їхніми
батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Відповідно ст.24 СК України шлюб має
ґрунтуватись на вільній згоді жінки та
чоловіка. При цьому ч.3 та ч.4 ст.56 СК
України передбачено, що кожен з
подружжя має право припинити шлюбні
відносини, примушування подружжя до
збереження шлюбних стосунків чи їх
припинення є неприпустимим і є
порушенням права на свободу та
особисту недоторканість.

Судом на підставі матеріалів справи
встановлено, що відносини між
сторонами не склалися, вони не
спілкуються, не підтримують ніяких
відносин, із 15 липня 2013 року не
проживають спільно, фактично сімейні
відносини між сторонами відсутні.
Позивач не має бажання зберегти сім'ю
та перебувати у шлюбі надалі через
відсутність взаєморозуміння та
взаємоповаги, через зловживання
відповідача спиртними напоями та
втрату почуттів.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що з огляду на вказані обставини
застосування будь-яких подальших
заходів щодо примирення подружжя, як це
передбачає ст.111 СК України, є
недоцільним і суперечить інтересам
сторін та моральним засадам
суспільства.

Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд
може розірвати шлюб за позовом одного
із подружжя.

Отже, встановивши об'єктивні підстави
для розірвання шлюбу, передбачені ст.112
СК України, а саме те, що примирення між
подружжям неможливе через втрату
почуття взаємної любові, фактичне
припинення спільних зобов'язань щодо
піклування про побудову сімейних
відносин на почуттях взаємної любові,
поваги, дружби, взаємодопомоги,
утвердження в сім'ї взаємоповаги,
втрату почуття відповідальності
подружжя один перед одним, як того
вимагає ст.55 СК України, суд приходить
до висновку, що подальше спільне життя
подружжя та збереження шлюбу
суперечить інтересам позивача, що має
важливе значення, бажання зберегти
сім'ю у позивача відсутнє, що є
підставою для розірвання шлюбу,
оскільки перешкод, передбачених ч.2
ст.110 СК України, для цього не
встановлено.

Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу
України, особа, яка змінила своє
прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу,
має право після розірвання шлюбу
надалі іменуватися цим прізвищем або
відновити своє дошлюбне прізвище.
Оскільки позивач при реєстрації шлюбу
змінила прізвище, то вона вправі надалі
іменнуватись цим прізвищем.

Керуючись ст.ст.5,6,10,82,88,107,208,215 ЦПК
України, на підставі ст.ст.110,112, 113,160
Сімейного кодексу України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, який
зареєстровано 22 квітня 2002 року у
Вільховецькій сільській раді
Жидачівського району Львівської
області, актовий запис №3.

Після розірвання шлюбу позивачу
залишити набуте в шлюбі прізвище
ОСОБА_1.

Малолітніх дітей сторін: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4
залишити на виховання матері ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Жидачівський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий-суддя ____________________________________