Справа № 461/1596/13
Головуючий у 1 інстанції: Государський
Провадження № 22-ц/783/558/14
Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого судді Савуляка
Р.В.,

суддів: Бермеса І.В.,
Мусіної Т.Г.,

за участі секретаря:
Азенко М.В.

з участю: ОСОБА_2 та її
представника ОСОБА_3, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Львові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення
Галицького районного суду м. Львова від
07 червня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 в своїх інтересах та інтересах
неповнолітніх дітей - ОСОБА_5 та ОСОБА_6
до ОСОБА_7, треті особи - Головне
управління державної міграційної
служби України у Львівській області в
особі Галицького районного відділу
Головного управління державної
міграційної служби України у
Львівській області, Орган опіки та
піклування Галицької районної
адміністрації Львівської міської ради
про визнання права на користування
житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із зазначеним позовом у якому на
підставі ст.ст.64, 156 ЖК України просила
визнати за нею та її дітьми - ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 право на користування житловим
приміщенням - квартирою, за адресою:
АДРЕСА_1, та зобов'язати Головне
управління державної міграційної
служби у Львівській області в особі
Галицького районного відділу ГУ ДМС
України у Львівській області
зареєструвати їх за вказаною адресою
(а.с.2-3).

Заочним рішенням Галицького районного
суду м. Львова від 07 червня 2013 року
позов ОСОБА_2 в своїх інтересах та
інтересах неповнолітніх дітей - ОСОБА_5
та ОСОБА_6 до ОСОБА_7, треті особи -
Головне управління Державної
міграційної служби України у
Львівській області в особі Галицького
районного відділу Головного
управління Державної міграційної
служби України у Львівській області,
орган опіки і піклування Галицької
районної адміністрації Львівської
міської ради, про визнання права на
користування житловим приміщенням
задоволено.

Визнано за ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6
право на користування житловим
приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язано Головне управління
Державної міграційної служби України у
Львівській області в особі Галицького
районного відділу Головного
управління Державної міграційної
служби України у Львівській області
зареєструвати ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6
у житловому приміщенні за адресою:
АДРЕСА_1.

Ухвалою від 21 серпня 2013 року заяву
ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення
Галицького районного суду м. Львова від
07 червня 2013 року залишено без
задоволення.

Заочне рішення суду оскаржив ОСОБА_4

Рішення суду оскаржив ОСОБА_4

В апеляційній скарзі посилається на те,
що квартира за адресою: АДРЕСА_1, є його
особистою власністю, згідно раніше
постановлених судових рішень, і
позивачі не мають жодних прав на неї.

Суд безпідставно визнав право ОСОБА_2,
ОСОБА_5, та ОСОБА_6 на реєстрацію у його
власність без його на те згоди.

Діти та позивачка забезпечені житлом
за місцем їх реєстрації - АДРЕСА_2 що не
було взято судом до уваги.

Просить заочне рішення Галицького
районного суду м. Львова від 07 червня 2013
року скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 щодо
заперечення на апеляційну скаргу,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом та матеріалами справи
установлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4
перебували у зареєстрованому шлюбі з 20
травня 2000 року, в якому народилися їх
діти: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2

За час спільного проживання сторони
нажили майно, у тому числі, за договором
купівлі-продажу від 24.07.3003 року,
квартиру за адресою: АДРЕСА_1, яку було
оформлено на ОСОБА_4

На момент придбання спірної квартири
(станом на 2003 рік) ОСОБА_2 та ОСОБА_4
проживали разом, відтак, ОСОБА_2 із
дочкою ОСОБА_6 вселилися у дану
квартиру як члени сім'ї ОСОБА_4

Із 2004 року у даній квартирі, за згоди
ОСОБА_4, проживає також його дочка
ОСОБА_5

Спільне життя ОСОБА_9 та ОСОБА_4 не
склалося, рішенням Галицького
районного суду м. Львова від 10 лютого 2009
року шлюб між ними було розірвано.

За рішенням Галицького районного суду
м. Львова від 19 липня 2011 року,
залишеного без змін ухвалою
Апеляційного суду Львівської області
від 27 березня 2012 року квартиру за
адресою: АДРЕСА_1, було визнано
особистою власністю ОСОБА_4

Відтак, звертаючись у лютому 2013 року за
захистом своїх прав та прав
неповнолітніх дітей, ОСОБА_2 просила
визнати за ними право на користування
спірною квартирою та зареєструвати їх
у даній квартирі на підставі ст.64, 156 ЖК
України, зважаючи на те, що власником
житла є ОСОБА_4

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції на підставі наявних по
справі доказів, зокрема, актів ЛКП
«Каменяр-Центр» від 20.07.2009р., 15.11.12р.,
довідки про склад сім'ї і прописки №3916
від 15.11.2012 року та пояснень ОСОБА_4 у
справі №1304/3361/2012 (за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 про усунення перешкод у
реєстрації місця проживання
малолітньої ОСОБА_5 та перереєстрації
місця проживання малолітньої ОСОБА_6.),
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що ОСОБА_9 разом із неповнолітніми
дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_5, як члени сім'ї
власника, вселилися у встановленому
законом порядку у спірну квартиру за
згоди останнього, відтак набули право
на користування даною квартирою, та
реєстрацію за місцем проживання.

В суді апеляційної інстанції
встановлено, що ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 жовтня 2013 року скасовано
рішення Галицького районного суду м.
Львова від 19 липня 2011 року та ухвалу
Апеляційного суду Львівської області
від 27 березня 2012 року, за якими
квартира: за адресою: АДРЕСА_1, визнана
особистою власністю ОСОБА_4, справу
передано на новий розгляд до суду
першої інстанції, а згідно рішення
Галицького районного суду м. Львова від
26 травня 2014 року визнано за ОСОБА_2
право власності на 1/2 ідеальну часту у
вказаній квартирі.

Тому безпідставними та
необгрунтованими є доводи апеляційної
скарги про відсутність прав позивачів
на проживання у спірній квартирі та
реєстрацію у ній.

Судом правильно встановлено фактичні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та дотримано
процедуру розгляду справи, встановлену
ЦПК України, ухвалено справедливе
рішення, тому підстав для його зміни чи
скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308,
ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Заочне рішення Галицького районного
суду м. Львова від 07 червня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подачі касаційної скарги.

Головуючий :
Савуляк Р.В.

Судді:
Бермес І.В.

Мусіна Т.Г.