АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22ц/796/7559/14
Головуючий у 1 інстанції - Плахотнюк К.Г.
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2014 року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
м.Києва у складі:

головуючого -
Панченка М.М.

суддів -
Кирилюк Г.М., Вербової І.М.

при секретарі -
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Києві справу
за апеляційною скаргою Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Червоногвардійському районі
м.Макіївки Донецької області на
рішення Голосіївського районного суду
м.Києва від 20 березня 2014 року у справі
за позовом Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Червоногвардійському районі
м.Макіївки Донецької області до
Державної установи «Інститут медицини
праці Національної Академії медичних
наук України», треті особи
відокремлений підрозділ
«Шахта»Чайкіно» державне підприємство
«Макіїввугілля», ОСОБА_2 про визнання
недійсним рішення клініки професійних
захворювань Державної установи
«Інститут медицини праці Національної
Академії медичних наук України»,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Червоногвардійському районі
м.Макіївки Донецької області (далі -
Дирекція Фонду соціального
страхування) звернулось з позовом до
Державної установи «Інститут медицини
праці Національної Академії медичних
наук України» (далі - Інститут
медицини), треті особи відокремлений
підрозділ «Шахта»Чайкіно» державне
підприємство «Макіїввугілля», ОСОБА_2
і просило винести рішення, яким визнати
недійсним рішення ЦЛЕК (центральна
лікарсько-експертна комісія) клініки
професійних захворювань Інституту
медицини від 15.10.2013 року №4172 стосовно
ОСОБА_2 щодо зв»язку захворювання з
впливом шкідливих виробничих факторів
і трудового процесу /а.с.1-3/.

Рішенням Голосіївського районного
суду м.Києва від 20 березня 2014 року у
позові відмовлено за відсутності права
вимоги/а.с.85-90/.

Не погоджуючись з указаним рішенням,
Дирекція Фонду соціального
страхування оскаржила його до
апеляційної інстанції /а.с.101-103/.

Скаржник послався на те, що відповідач
дійшов неправильного висновку
виявлення у ОСОБА_2 професійного
онкозахворювання /а.с.4/. Так, на думку
скаржника, висновок Інституту медицини
базувався на інформаційній довідці
Головного управління
Держсанепідслужби у Донецькій області
/а.с.8/ про умови праці ОСОБА_2 при
підозрі в нього професійного
захворювання (отруєння) №1108/4 від 26.062013
року, з якої слідує, що дія впливу на
хворого вугільно-породного пилу є
фиброгенною.

При цьому, як стверджує скаржник,
відповідно до Гігієнічної
класифікації праці за показниками
шкідливості, небезпечності факторів
виробничого середовища, важкості та
напруженості трудового процесу»,
затвердженої наказом МОЗ України №528
від 27.12.2001 року діоксин кремнію
(вугільно-породний пил) віднесений до
речовин фіброгенної дії без посилання
на канцерогенний ефект.

Сторони та інші учасники судового
розгляду, будучи належним чином
повідомленими про день та час розгляду
справи, у судове засідання не з'явилися,
клопотання про перенесення судового
розгляду не подали, тому відповідно до
положень ст. 305 ЦПК України колегія
суддів провела судовий розгляд у їх
відсутність.

Заслухавши доповідь по справі,
пояснення учасників процесу, вивчивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги та залишення без
змін рішення суду першої інстанції з
таких підстав.

Відповідно до ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Як слідує з матеріалів справи і таке
встановлено судом, третя особа ОСОБА_2
був працевлаштований на різних
робітничих посадах у вугільних шахтах
державного підприємства
«Макіїввугілля» та має загальний стаж
роботи 30 років і 8 місяців, з яких
підземний стаж складає 16 років і 5
місяців /а.с.8/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 третя особа ОСОБА_2 помер
/а.с.95/.

Згідно Медичного висновку Центральної
лікарсько-експертної комісії
державної установи «Інститут медицини
праці Національної Академії медичних
наук України» від 8.10.2013 року №35/1567 у
ОСОБА_2 виявлено професійне
захворювання у вигляді: Центральний Сr
верхньої частки правої легені Т3 N0М0; G2,
стан після верхньої лобектомії справа,
ЛН ІІ (другого)ст.

Згідно указаного висновку ОСОБА_2
зазнав на виробництві тривалого впливу
надвисоких концентрацій (небезпечних
для здоров»я) вугільно-породного пилу,
що містив канцерогенні сполуки і групи
- вільний кристалічний силіція діоксин
(до 10%).

Суд першої інстанції встановив, що
висновок Інституту медицини про
наявність професійного характеру
захворювання у ОСОБА_2 виконаний з
дотриманням Порядку та процедури, які
передбачені постановою КМ України від
25.08.2004 року за №1112 «Про деякі питання
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків професійних
захворювань і аварій на виробництві», а
також положень Конвенції Міжнародної
організації праці №139 «Про боротьбу з
небезпекою, спричиненою
канцерогенними речовинами й агентами у
виробничих умовах, та заходи
профілактики», прийнятої на 59 сесії
генеральної конференції Міжнародної
організації праці від 24.06.1974 року та
ратифікованої Верховною Радою України
від 10.03.2010 року, а тому підстави для
визнання його недійсним у суду
відсутні.

Вважаючи, що указане захворювання
ОСОБА_2 не пов»язане з виробничою
діяльністю, позивач Дирекція Фонду
соціального страхування просив
визнати недійсним указаний висновок
від 8.10.2013 року №35/1567 Центральної
лікарсько-експертна комісія клініки
професійних захворювань Інституту
медицини.

Суд першої інстанції встановив, що
зміст позовних вимог полягає у тому, що
позивач фактично не погоджується з
діагнозом захворювання ОСОБА_2,
визначеним Інститутом медицини,
вважаючи, що онкологічне захворювання,
яке встановлене позивачем не могло
бути пов»язане з роботою ОСОБА_2 у
вугільній шахті.

При цьому, відмовляючи в задоволенні
позову суд виходив з того, що
визначення чи зміна діагнозу не може
бути змінено судовим рішенням,
оскільки це питання є виключною
компетенцією у галузі медицини, при
цьому, відповідач державна установа
«Інститут медицини праці
НаціональноїАкадемії медичних наук
України» в силу Наказу МОЗ України за
№133 від 25.03.2003 року є вищою державною
установою, до компетенції якої
віднесене питання встановлення
професійних захворювань.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції обгрунтовано
виходив з того, що будь-які права та
інтереси позивача не були порушені
відповідачем Державною установою
«Інститут медицини праці».

Згідно ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку
встановленому цим Кодексом, звернутись
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно до ст.15 ЦПК України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення,
невизнання, або оспорювання.

Таким чином, як встановлено судом,
оскільки відсутній факт порушення
відповідачем прав та інтересів
позивача Дирекції Фонду соціального
страхування, у зв»язку з чим, у
останнього відсутнє право вимоги за
цим позовом.

Указаний висновок суду першої
інстанції узгоджується з
роз»ясненнями, викладеними в ст.55
Закону України «Про
загальнообов»язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», згідно якої
передбачено право виконавчих органів
Фонду звертатись до суду за вирішенням
спорів щодо сум страхових внесків,
розміру шкоди та прав на її
відшкодування, накладення штрафів та з
інших питань, але факт нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, який пов»язаний з
виробництвом, не може бути оскаржений
Фондом (його регіональним
відділеннями).

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що рішення суду першої
інстанції ухвалене на повно з»ясованих
обставинах з дотриманням вимог
матеріального та процесуального права,
а доводи, викладені в апеляційній
скарзі не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.307,308 ЦПК України, колегія
суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Червоногвардійському районі
м.Макіївки Донецької області
відхилити, а рішення Голосіївського
районного суду м.Києва від 20 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий

Судді