Справа № 296/1063/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

"12" травня 2014 р.

м.Житомир

Корольовський районний суд міста
Житомира в складі:

Головуючого судді Сингаївського
О.П.

за участю секретаря Галіцької
А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Житомира
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики,

ВСТАНОВИВ:

5 лютого 2014 року до Корольовського
районного суду м. Житомира звернувся
ОСОБА_1 із вказаним позовом, в якому
просить стягнути з ОСОБА_2 на його
користь борг у розмірі 24 292,23 грн. та
сплачений судовий збір у сумі 243, 60 грн.

В обґрунтування своїх вимог, позивач
зазначив, що 21 листопада 2011 року ОСОБА_2
отримав від нього під розписку грошові
кошти у сумі 15 200,00 грн., які зобов'язавсь
повернути до 1 березня 2012 року, однак
станом на 23 грудня 2013 року відповідач
зобов'язання перед ним не виконав та не
повернув борг.

В судове засідання позивач не з'явився
від нього надійшла заява про розгляд
справи за його відсутності, в якій
позовні вимоги він підтримав у повному
обсязі і зазначив, що не заперечує
проти проведення заочного розгляду
справи.

Відповідач до суду не з'явився, хоча
належним чином був повідомлений про
час та місце розгляду справи і від
нього не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності.

За таких обставин, відповідно до вимог
ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд має
можливість ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів.

Суд повно та всебічно дослідивши
матеріали справи, вважає позовні
вимоги такими що підлягають
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідності до вимог ст. ст. 11, 60 ЦПК
України, суд розглядає справу не
інакше, як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін чи
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і докази
подаються сторонами і іншими особами,
які беруть участь у справі.

Встановлено, що 21 листопада 2011 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір
позики, за умовами якого відповідач
отримав грошові кошти у розмірі 15 200,00
грн., що підтверджується письмовою
розпискою відповідача від 21.11.2012 (а. с.
12).

Відповідно до умов домовленості між
сторонами відповідач мав здійснити
повернення суми позики до 1 березня 2012
року.

У відповідність положень ст. 1046 ЦК
України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суми позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
кількості.

За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі) у строк та в порядку,
що встановлені договором.

Згідно зі ст. 625 боржник не звільняється
від відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦПК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач передав відповідачу кошти у
сумі 15 200,00 грн., однак станом на день
подання позивачем позову до суду,
відповідач не вчинив жодних дій з
приводу погашення суми заборгованості.

Згідно до ч. 1 ст. 527 ЦК, України боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту.

Сума боргу, за вказаними договором
позики, відповідно до наданого
позивачем розрахунку станом на 24
грудня 2013 року становить 24 292,23 грн., що
складається з наступного:

- 15 200,00 грн. - борг за розпискою;

- 9 092,23 грн. - три проценти річних
від простроченої суми боргу за
розпискою (665 днів).

Згідно вимог ст. 629 ЦК України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Ст. 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться, одностороння відмова від
зобов'язання не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням трьох процентів
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Отже, повно та всебічно дослідивши
обставини справи, оцінивши зібрані
докази у сукупності, суд вважає, що
позов слід задовольнити, відповідно до
ч. 1 ст. 11 ЦПК України, у межах заявлених
вимог та стягнути з відповідача на
користь позивача заборгованість за
договором позики у повному обсязі.

Також суд, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК
України, стягує з відповідача на
користь позивача сплачені позивачем
судові витрати у розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст. ст. 526, 527, 625, 1046-1049 ЦК
України, ст. ст. 3, 10, 11, 60, 88, 224-226, 232, 292, 294
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, борг за
договором позики від 21 листопада 2011
року у загальному розмірі 24 292 (двадцять
чотири тисячі двісті дев'яносто два)
коп. 23 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, сплачений
судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок
три) грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте
Корольовським районним судом м.
Житомира за письмовою заявою
відповідача, яка подається протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення, подавши апеляційну скаргу
Апеляційному суду Житомирської
області через Корольовський районний
суд м. Житомира протягом десяти днів з
дня отримання копії цього рішення.

Суддя
О. П. Сингаївський