У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М., суддів:
Висоцької В.С.,Кафідової О.В., Умнової
О.В.,Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_6 до приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Уніка», третя особа -
публічне акціонерне товариство
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Харківської обласної дирекції
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль», про стягнення
страхових виплат та пені, за касаційною
скаргою приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «Уніка»
на рішення Київського районного суду
м. Харкова від 11 листопада 2013 року
та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 15 січня 2014
року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду із вказаним вище позовом, у якому,
з врахуванням уточнених позовних
вимог, просив:

- стягнути з приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «Уніка»
(далі - ПАТ «Страхова компанія «Уніка»)
на його користь 985 126 грн 44 коп.
страхового відшкодування за договором
добровільного страхування від
нещасних випадків та здоров'я на
випадок хвороби позичальника кредиту
від 01 грудня 2011 року шляхом
перерахування вказаної суми
публічному акціонерному товариству
«Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль»), у
відповідності до умов кредитного
договору від 29 листопада 2007 року;

- стягнути з ПАТ «Страхова компанія
«Уніка» на користь позивача 1 773
227 грн 59 коп. пені за кожний день
прострочення здійснення страхового
відшкодування за договором
добровільного страхування від
нещасних випадків та здоров'я на
випадок хвороби позичальника кредиту
від 01 грудня 2011 року, за період з 28
листопада 2012 року по 15 січня 2013
року, у відповідності до вимог ст. 10
Закону України «Про захист прав
споживачів»;

- стягнути з ПАТ «Страхова компанія
«Уніка» на користь позивача 60 285
грн 62 коп. пені за кожний день
прострочення здійснення страхового
відшкодування, за період з 28 листопада
2012 року по 26 квітня 2013 року, 12 057 грн
12 коп. 3 % річних за період з 28 листопада
2012 року по 26 квітня 2013 року, 3 944 грн 45
коп. інфляційних втрат, за грудень 2012
року та січень 2013 року, а також
компенсувати витрати на правову
допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29
листопада 2007 року між ним та ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» було укладено
кредитний договір, відповідно до умов
якого банк надав позивачу кредит в
розмірі 140 тис. доларів США.

У відповідності до умов кредитного
договору, 01 грудня 2011 року між ОСОБА_6 та
ПАТ «Страхова компанія «Уніка» було
укладено черговий договір
добровільного страхування від
нещасних випадків та здоров'я на
випадок хвороби позичальника кредиту.

В 2012 році ОСОБА_6 поставили діагноз
вегетативна полінейропатія з
вираженим нижнім пара парезом,
порушенням акту ходьби, поліартрична
вегетативна дисфункція у вигляді
вегето-судинної дистонії з нахилом до
синкопальних станів, мігренеподібних
цефалгій.

25 липня 2012 року медико-соціальною
експертною комісією позивачу
встановлено 2 групу інвалідності.

ОСОБА_6 звернувся до відповідача із
заявою про настання страхового випадку
та вимогою виплатити страхове
відшкодування за страховим договором.

20 грудня 2012 року відповідач направив
лист з пропозицією ОСОБА_6
здійснити додаткове обстеження в
Українському державному Інституті
експертизи інвалідності у м.
Дніпропетровськ для встановлення
остаточного діагнозу за загальним
захворюванням та встановленням групи
інвалідності.

На думку позивача, страховою компанією
були порушені строки і порядок
прийняття рішення по страховому
випадку, у зв'язку з чим ОСОБА_6
вичерпав можливість врегулювати спір в
добровільному порядку, а також,
враховуючи значний розмір можливого
страхового відшкодування, останній
звернувся до суду за захистом своїх
порушених прав та інтересів.

Рішенням Київського районного суду м.
Харкова від 11 листопада 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 15 січня 2014 року, позов про стягнення
суми страхового відшкодування та пені
за прострочення страхового
відшкодування задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія
«Уніка» на користь ОСОБА_6 985 126 грн 44
коп. страхового відшкодування за
договором добровільного страхування
від нещасних випадків та здоров'я на
випадок хвороби позичальника кредиту
від 01 грудня 2011 року шляхом
перерахування 985 126 грн 44 коп. на
рахунок ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», за
кредитним договором від 29 листопада 2007
року;

Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія
«Уніка» на користь ОСОБА_6 1 773 227 грн
59 коп. пені за кожний день прострочення
здійснення страхового відшкодування
за договором добровільного
страхування від нещасних випадків та
здоров'я на випадок хвороби
позичальника кредиту від 01 грудня 2011
року, за період з 28 листопада 2012 року по
15 січня 2013 року, а також: 60 285 грн 62
коп. пені за кожний день прострочення
здійснення страхового відшкодування
за договором добровільного
страхування, за період з 28 листопада 2012
року по 26 квітня 2013 року; 12 057 грн 12 коп. 3
% річних за кожний день прострочення
здійснення страхового відшкодування
за договором добровільного
страхування, за період з 28 листопада 2012
року по 26 квітня 2013 року; 3 944 грн 45 коп.
інфляційних втрат за прострочення
здійснення страхового відшкодування
за договором добровільного
страхування, за грудень 2012 року та
січень 2013 року.

Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія
«Уніка» в дохід Держави 3 441 грн
судового збору.

У задоволенні позовних вимог про
відшкодування витрат на правову
допомогу відмовлено.

У касаційній скарзі приватне
акціонерне товариство «Страхова
компанія «Уніка» просить скасувати
оскаржувані судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій і
ухвалити у справі нове рішення про
відмову в позові, посилаючись на
порушення судами обох інстанцій норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 29
листопада 2007 року між відкритим
акціонерним товариством «Райффайзен
Банк Аваль», правонаступником якого є
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_6
було укладено кредитний договір, 25
березня 2010 року додаткову угоду до
кредитного договору, за якими банк
надав позичальникові 140 тис. доларів
США кредиту під 13 % річних, з кінцевим
терміном повернення коштів 29 листопада
2037 року.

До обов'язків позичальника за вказаним
вище кредитним договором відноситься,
крім іншого, обов'язок по страхуванню
життя позичальника (або страхування
позичальника від нещасних випадків) на
користь та на вимогу кредитора, в сумі,
не меншій за суму кредиту, та надання
кредитору документів, що підтверджує
сплату страхових платежів у повному
обсязі. Страхування повинно
проводитися протягом всього строку дії
кредитного договору (п. 11.3. кредитного
договору).

01 грудня 2011 року між ПАТ «Страхова
компанія «Уніка» та ОСОБА_6 було
укладено черговий договір
добровільного страхування від
нещасних випадків та здоров'я на
випадок хвороби позичальника
вказаного вище кредиту (далі - договір
страхування). Вигодонабувачем за цим
договором, в частині заборгованості
застрахованої особи за кредитним
договором від 29 листопада 2007 року,
визначено ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

З п. 7.1 договору страхування вбачається,
що спори, що виникають за договором,
вирішуються шляхом переговорів, а при
недосягненні згоди - у порядку,
встановленому законодавством України.

24 липня 2012 року медико-соціальною
експертною комісією позивачу було
встановлено 2 групу інвалідності за
загальним захворюванням вегетативна
полінейропатія з вираженим нижнім пара
парезом, порушенням акту ходьби,
поліартрична вегетативна дисфункція у
вигляді вегето-судинної дистонії з
нахилом до синкопальних станів,
мігренеподібних цефалгій, що
підтверджується відповідною довідкою
МСЕК від 25 липня 2012 року і відповідно до
умов договору є страховим випадком (а.
с. 22 т. 1).

28 липня 2012 року ОСОБА_6 звернувся до ПАТ
«Страхова компанія «Уніка» з вимогою
про виплату страхового відшкодування
за договором страхування.
Відповідачем, у відповідності до п. 4.6.,
6.4. договору страхування повідомлено
позивача про необхідність проведення
незалежного медичного обстеження для
підтвердження або спростування
встановлення 2 групи інвалідності,
оскільки, відповідно до висновків
«Головного бюро судово-медичної
експертизи Міністерства охорони
здоров'я України» від 05 грудня 2012 року,
діагнози які встановлювалися
позивачеві різняться між собою та
мають різні причини виникнення. Тобто
діагнози, які встановлювалися
позивачеві за період 7 місяців
лікування не можуть вважатися
об'єктивно підтвердженими та науково
обґрунтованими (а. с. 177-187 т. 1).

У порушення вимог п. 6.1. договору
страхування, ОСОБА_6 відмовився від
додаткового медичного обстеження, а
тому, відповідач листом від 12 лютого 2013
року, у відповідності до умов п. 5.1.
договору страхування, відмовив
застрахованому у виплаті страхового
відшкодування (а. с. 211 т. 1).

На аркуші справи 18 том 1 міститься копія
довідки ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
від 28 грудня 2012 року, з якої вбачається,
що, станом на 25 липня 2012 року,
з врахуванням проведеної
реструктуризації, залишок за
основною сумою кредиту (вказаного вище
кредитного договору) становить 154 060,81
доларів США.

Також, судом першої інстанції
встановлено, що згідно іншої довідки
МСЕК від 01 серпня 2013 року позивач
пройшов повторний огляд і групу
інвалідності йому залишено без змін (а.
с. 241 т. 1). Крім того, 21 грудня 2012
року відповідач звернувся до
Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України
в Харківській області з заявою про
порушення кримінальної справи
відносно ОСОБА_6 про надання ним
завідомо неправдивої інформації про
стан свого здоров'я або симулювання ним
хвороби з метою незаконного отримання
страхового відшкодування. Матеріали
досудового розслідування за даним
фактом внесені до Єдиного реєстру
досудових розслідувань за ознаками
кримінального правопорушення
передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

На підставі постанови старшого
слідчого СВ Комінтернівського РВ ХМУ
ГУМВС України в Харківській області
від 19 липня 2013, судово-медична
експертна комісія провела експертизу
здоров'я ОСОБА_6 Згідно з висновками
експертизи, захворювання, що
встановлене у ОСОБА_6 при визначенні
йому групи інвалідності,
підтверджується судово-медичними
даними, отриманими в ході проведення
комісійної судово-медичної експертизи.
Група інвалідності була встановлена за
загальним захворюванням вегетативна
полінейропатія з вираженим нижнім пара
парезом, порушенням акту ходьби,
поліартрична вегетативна дисфункція у
вигляді вегето-судинної дистонії з
нахилом до синкопальних станів,
мігренеподібних цефалгій (а.с. 219-234 т. 1).

Ухвалюючи у справі судове рішення про
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився і апеляційний суд, керувався
нормами ст. ст. 526, 549, 550, 625, 979, 982, 985, 990, 992,
ЦК України, ст. ст. 8, 20 Закону України
«Про страхування», ст. 10 Закону України
«Про захист прав споживачів», умовами
договору страхування, і виходив з
доведеності позивачем факту настання
страхового випадку за договором
страхування, доведеності виникнення у
страховика обов'язку по сплаті
відповідних страхових виплат в рамках
договору страхування, в тому числі на
користь третьої особи - вигодонабувача
за цим договором. Інші задоволені
судами позовні вимоги є похідними.

Такі висновки судів є передчасними та
не відповідають принципам закріпленим
ст. ст. 213, 214 ЦПК України, а саме: рішення
повинно бути законним і обґрунтованим
та відповідати на питання: чи мали
місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

На страхові відносини за участю
вигодонабувача розповсюджуються
положення ст. 636 ЦК України (Договір на
користь третьої особи).

Частиною 1 ст. 636 ЦК України визначено,
що договором на користь третьої особи є
договір, в якому боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок на користь
третьої особи, яка встановлена або не
встановлена у договорі

Згідно зі ст. 985 ЦК України
страхувальник має право укласти із
страховиком договір на користь третьої
особи, якій страховик зобов'язаний
здійснити страхову виплату у разі
настання страхового випадку. Зазначене
положення міститься і в ст. 3 Закону
України «Про страхування» -
страхувальники мають право при
укладанні договорів особистого
страхування призначати за згодою
застрахованої особи фізичних осіб або
юридичних осіб (вигодонабувачів) для
отримання страхових виплат, а також
замінювати їх до настання страхового
випадку, якщо інше не передбачено
договором страхування.

Відповідно до ч. 2 ст. 636 ЦК України
виконання договору на користь третьої
особи може вимагати як особа, яка
уклала договір, так і третя особа, на
користь якої передбачено виконання,
якщо інше не встановлено договором або
законом чи не випливає із суті
договору.

Якщо третя особа відмовилася від права,
наданого їй на підставі договору,
сторона, яка уклала договір на користь
третьої особи, може сама скористатися
цим правом, якщо інше не випливає із
суті договору (ч. 4 ст. 636 ЦК України).

З наведеного вище вбачається, що, якщо
вигодонабувач (банк) відмовився від
права, наданого йому на підставі
договору, сторона, яка уклала договір
на користь третьої особи, може сама
скористатися цим правом, тоді банк буде
третьою стороною у справі, якщо ж ні -
належним позивачем має бути
вигодонабувач (банк). Ці обставини
мають враховуватися судом при розгляді
даної справи, в тому числі, при
визначенні учасників цивільного
процесу, яких залучають до участі у
справі, зокрема банку, якщо він
зазначений у договорі страхування
вигодонабувачем.

Слід зазначити, що, у разі встановлення,
що сума страхового відшкодування
перевищує розмір кредитної
заборгованості, то застрахована особа,
набуває в рамках відповідного договору
страхування права на відшкодування на
її користь різниці від таких
нарахувань.

Стягуючи з ПАТ «Страхова компанія
«Уніка» на користь ОСОБА_6 відповідні
кошти за даним позовом шляхом їх
перерахування на рахунок ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», суд першої
інстанції не конкретизував своїх
висновків, що призвело до порушення
прав вигодонабувача за договором
страхування.

Суди попередніх інстанцій у порушення
вимог ст. ст. 214-215, 315 ЦПК України на
зазначені вимоги закону уваги не
звернули, не визначились із характером
спірних правовідносин та нормами
матеріального права, які підлягали
застосуванню до таких правовідносин.
Залишили поза увагою те, що
вигодонабувачем за договором
добровільного страхування є банк, а не
позивач у справі (позивач може
скористатися правом вимоги щодо
виконання договору страхування лише у
разі якщо банк відмовився від права,
наданого йому на підставі договору - ч. 4
ст. 636 ЦК України), однак матеріали
справи не містять доказів на
підтвердження того, що банк від права
вимоги за договором страхування не
відмовлявся та доказів на
підтвердження уповноваження банком
позивача на звернення до суду з даним
позовом.

Суди дійшли передчасного висновку про
наявність порушеного права позивача та
необхідності його захисту шляхом
задоволення позовних вимог, крім того,
вирішили питання про права та обов'язки
третьої сторони у справі.

Не надано судами і належної правової
оцінки п. 6.1. договору страхування щодо
обов'язку застрахованого повідомити
страховика про усі можливі страхові
ризики. Так, позивач ще з 30 листопада 2011
року знаходився на стаціонарному
лікуванні, однак, при укладенні 01
грудня 2011 року договору страхування,
позивач про цей факт та можливі ризики
не повідомив відповідача.

Крім того, судами першої та апеляційної
інстанцій не надано належної оцінки
висновкам двох проведених експертиз,
які по своїй суті протирічать одна
одній, при цьому не було обговорено
можливості призначення та проведення
комплексної судово-медичної
експертизи.

За вказаних обставин, ухвалені у справі
судові рішення підлягають скасуванню з
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції з підстав,
передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Уніка» задовольнити
частково.

Рішення Київського районного суду м.
Харкова від 11 листопада 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 15 січня
2014 року скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук Судді:В.С.
Висоцька О.В. Кафідова О.В. Умнова
І.М. Фаловська