Провадження №2/193/225/14
Р І Ш Е Н Н Я

29 травня 2014 року Софіївський районний
суд Дніпропетровської області в
складі:

судді
Шумської О.В.

при секретарі
Палій Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні смт. Софіївка цивільну
справу за позовною заявою представника
позивача ОСОБА_1 до Софіївської
селищної ради Софіївського району
Дніпропетровської області, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог: Софіївська районна державна
адміністрація Дніпропетровської
області, відділ Державного земельного
агентства у Софіївському районі, про
визнання права на земельну частку (пай)
в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернулася до
Софіївського районного суду із
вищевказаною позовною заявою. В
обґрунтування уточнених позовних
вимог посилаються на те, що Софіївською
районною Радою народних депутатів
Софївського району Дніпропетровської
області відповідно до рішення від 02
листопада 1995 року №5-VI/ХХІІ було
безоплатно передано у колективну
власність колективному
сільськогосподарському підприємству
«Запорізьке» земельну ділянку для
сільськогосподарського виробництва з
метою подальшого її паювання, тобто
визначення розміру земельної частки
(паю) у колективній власності на землю
кожного члена колективного
сільськогосподарського підприємства
без виділення земельної ділянки в
натурі.

25 березня 1996 року колективному
сільськогосподарському підприємству
«Запорізьке» був виданий Державний акт
на право колективної власності на
землю серії ІІ-ДП №000051 до якого був
доданий список громадян, які на момент
видачі цього державного акту були
членами колективного
сільськогосподарського підприємства
«Запорізьке» для одержання земельного
паю.

До вказаного вище списку, що додавався
до Державного акту на право власності
на землю, під номером 77 була включена
мати позивача ОСОБА_1-ОСОБА_3, яка була
членом колективного
сільськогосподарського підприємства
«Запорізьке» на момент одержання
Державного акту на право колективної
власності на землю, що підтверджується
довідкою №1237 від 29 листопада 2013 року
виданою відділом Держземагенції у
Софіївському районі. Цією ж довідкою
засвідчено, що згідно книги реєстрації
сертифікатів на право на земельну
частку (пай) ОСОБА_3 сертифікат на право
на земельну частку (пай) не отримувала.

В зв'язку з цим, колективне
сільськогосподарське підприємство
«Запорізьке» здійснило паювання
землі, яка належить йому на праві
колективної власності на землю кожного
члена колективного
сільськогосподарського підприємства
«Запорізьке» без виділення земельної
ділянки в натурі. Розмір земельної
частки (паю) обчислювався комісією, яка
була утворена колективним
сільськогосподарським підприємством
«Запорізьке» шляхом прийняття
відповідного рішення було затверджене
Софіївською районною державною
адміністрацією.

У спадкодавця - матері позивача ОСОБА_3
право на пай виник з моменту одержання
колективним сільськогосподарським
підприємством «Запорізьке»
пенсіонеркою якого вона являлась,
Державного акта на право колективної
власності на землю серії ІІ-ДП №000051 25
березня 1996 року.

Мати позивача ОСОБА_3 з 1938 по 02 жовтня 1975
року працювала у колгоспі ім.
Петровського, який 30.01.1993 року було
реорганізовано у колективне
сільськогосподарське підприємство
(КСП) «Запоірзьке», членства в якому
ОСОБА_3 автоматично набула, будучи
колгоспним пенсіонером.

ОСОБА_3 набула право на земельну частку
(пай) в розмірі 8,18 в умовних кадастрових
гектарах по бувшому КСП «Запорізьке»
Софіївського району вартістю 29492 грн,
але отримати сертифікат на право на
земельну частку (пай) не встигла, так як
померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після її смерті відкрилась спадщина,
яка складається з права померлої на
земельну частку (пай) в розмірі 8,18 в
умовних кадастрових гектарах по
бувшому КСП «Запорізьке» Софіївського
району вартістю 29492 грн.

В нотаріальному порядку отримати
свідоцтво про право на спадщину за
законом довіритель ОСОБА_1 не може із-за
відсутності документа, що підтверджує
це право - сертифікат про право на
земельну частку (пай) на ім'я
спадкодавця.

Набуття ОСОБА_1 права власності на
земельну ділянку може бути реалізоване
в порядку, передбаченому Законом
України «Про порядку виділення в
натурі (на місцевості ) земельних
ділянок власникам земельних часток
(паїв)», оскільки відповідно до ч. 2 ст. 2
цього Закону документом, що посвідчує
право на земельну частку (пай) також є
рішення суду про визнання права на
земельну частку (пай).

За викладених обставин ОСОБА_1 змушений
звернутися до суду задля визнання за
ним права на земельну частку (пай) в
порядку спадкування після померлої
матері ОСОБА_3. Тому представник
позивача просить поновити строк
позовної давності та визнати за ОСОБА_1
в порядку спадкування за законом право
на земельну частку (пай) в розмірі 8,18
умовних кадастрових гектара вартістю
29492 грн. із земель державного
резервного фонду, що розташована на
території Софіївської селищної ради
Софіївського району Дніпропетровської
області внаслідок належності такого
права на момент відкриття спадщини
померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3.

Представник позивача ОСОБА_5 позовні
вимоги підтримує, посилаючись на
обставини, викладені у поданій до суду
позовній заяві, на задоволенні позову
наполягає.

Відповідач - Софіївська селищна рада
Софіївського району Дніпропетровської
області, в судове засідання свого
представника не направили, проти
позовних вимог не заперечують, просять
розглянути справу за відсутності
їхнього представника, про що надали
відповідну заяву.

Третя особа - Софіївська районна
державна адміністрація
Дніпропетровської області будучи
увідомленими в установленому
законодавством порядку про дату, час і
місце розгляду справи, в судове
засідання свого представника не
направили.

Третя особа - відділ Державного
земельного агентства у Софіївському
районі проти позовних вимог не
заперечують.

В судовому засіданні за матеріалами
справи встановлено: Софіївською
районною Радою народних депутатів
Софївського району Дніпропетровської
області відповідно до рішення від 02
листопада 1995 року №5-VI/ХХІІ було
безоплатно передано у колективну
власність колективному
сільськогосподарському підприємству
«Запорізьке» земельну ділянку для
сільськогосподарського виробництва з
метою подальшого її паювання, тобто
визначення розміру земельної частки
(паю) у колективній власності на землю
кожного члена колективного
сільськогосподарського підприємства
без виділення земельної ділянки в
натурі.

25 березня 1996 року колективному
сільськогосподарському підприємству
«Запорізьке» був виданий Державний акт
на право колективної власності на
землю серії ІІ-ДП №000051 до якого був
доданий список громадян, які на момент
видачі цього державного акту були
членами колективного
сільськогосподарського підприємства
«Запорізьке» для одержання земельного
паю.

До вказаного вище списку, що додавався
до Державного акту на право власності
на землю, під номером 77 була включена
мати позивача ОСОБА_1-ОСОБА_3, яка була
членом колективного
сільськогосподарського підприємства
«Запорізьке» на момент одержання
Державного акту на право колективної
власності на землю, що підтверджується
довідкою №1237 від 29 листопада 2013 року
виданою відділом Держземагенції у
Софіївському районі. Цією ж довідкою
засвідчено, що згідно книги реєстрації
сертифікатів на право на земельну
частку (пай) ОСОБА_3 сертифікат на право
на земельну частку (пай) не отримувала
(а.с. 27).

В зв'язку з цим, колективне
сільськогосподарське підприємство
«Запорізьке» здійснило паювання
землі, яка належить йому на праві
колективної власності на землю кожного
члена колективного
сільськогосподарського підприємства
«Запорізьке» без виділення земельної
ділянки в натурі. Розмір земельної
частки (паю) обчислювався комісією, яка
була утворена колективним
сільськогосподарським підприємством
«Запорізьке» шляхом прийняття
відповідного рішення було затверджене
Софіївською районною державною
адміністрацією.

У спадкодавця - матері позивача ОСОБА_3
право на пай виник з моменту одержання
колективним сільськогосподарським
підприємством «Запорізьке»
пенсіонеркою якого вона являлась,
Державного акта на право колективної
власності на землю серії ІІ-ДП №000051 25
березня 1996 року.

Мати позивача ОСОБА_3 з 1938 по 02 жовтня 1975
року працювала у колгоспі ім.
Петровського, який 30.01.1993 року було
реорганізовано у колективне
сільськогосподарське підприємство
(КСП) «Запоірзьке», членства в якому
ОСОБА_3 автоматично набула, будучи
колгоспним пенсіонером.

ОСОБА_3 набула право на земельну частку
(пай) в розмірі 8,18 в умовних кадастрових
гектарах по бувшому КСП «Запорізьке»
Софіївського району вартістю 29492 грн,
але отримати сертифікат на право на
земельну частку (пай) не встигла, так як
померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після її смерті відкрилась спадщина,
яка складається з права померлої на
земельну частку (пай) в розмірі 8,18 в
умовних кадастрових гектарах по
бувшому КСП «Запорізьке» Софіївського
району вартістю 29492 грн.

В нотаріальному порядку отримати
свідоцтво про право на спадщину за
законом довіритель ОСОБА_1 не може із-за
відсутності документа, що підтверджує
це право - сертифікат про право на
земельну частку (пай) на ім'я
спадкодавця (а.с. 31).

Набуття ОСОБА_1 права власності на
земельну ділянку може бути реалізоване
в порядку, передбаченому Законом
України «Про порядку виділення в
натурі (на місцевості ) земельних
ділянок власникам земельних часток
(паїв)», оскільки відповідно до ч. 2 ст. 2
цього Закону документом, що посвідчує
право на земельну частку (пай) також є
рішення суду про визнання права на
земельну частку (пай).

За викладених обставин ОСОБА_1 змушений
звернутися до суду задля визнання за
ним права на земельну частку (пай) в
порядку спадкування після померлої
матері ОСОБА_3.

Розглянувши в судовому засіданні
матеріали справи, вислухавши пояснення
сторін, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню із наступних підстав.

Ст. 261 ЦК України передбачено, що
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Ст. 1225 ЦК України передбачено, що право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом. А як передбачено
ст. 1216 ЦК України спадкуванням є
перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців). Тому у позивача є всі
законні права на право на земельну
ділянку.

За таких обставин і в силу вимог, які
містяться в ст. 60 ЦПК України,
представник позивача довів ту
обставину, що позивач має право
успадкувати майно після смерті ОСОБА_3.

На підставі вищезазначеного та
керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України
суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги представника позивача
ОСОБА_1 до Софіївської селищної ради
Софіївського району Дніпропетровської
області, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог: Софіївська районна
державна адміністрація
Дніпропетровської області, відділ
Державного земельного агентства у
Софіївському районі, про визнання
права на земельну частку (пай) в порядку
спадкування за законом - задовольнити
повністю.

Поновити строк позовної давності.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
порядку спадкування за законом право
на земельну частку (пай) в розмірі 8,18
умовних кадастрових гектара вартістю
29492 грн. із земель державного
резервного фонду, що розташована на
території Софіївської селищної ради
Софіївського району Дніпропетровської
області внаслідок належності такого
права на момент відкриття спадщини
померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
О.В. Шумська