Справа № 397/76/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.06.2014 року Олександрівський
районний суд Кіровоградської області
в складі:

головуючого судді КОМЛАЧ
О.Ф.,

при секретарі СТУПАК
Л.О.,

в присутності представника позивача
ОСОБА_1 та представника відповідача
-ОСОБА_2, розглянувши в відкритому
судовому засіданні в залі суду сел.
Олександрівка цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди

в с т а
н о в и в:

Позивач звернувся до суду з
позовною заявою в якій просить
стягнути з відповідача кошти на
відшкодування матеріальної шкоди в
сумі 8812 грн. 05 коп. та моральної шкоди в
сумі 5000 грн..

В судовому засіданні
представник позивача позовні вимоги
підтримав, суду пояснив, що в грудні 2006
року сталася дорожньо-транспортна
пригода. За рішенням суду на
автомобіль позивача було накладено
арешт та передано на зберігання
відповідачу. Автомобіль забирав
державний виконавець і при цьому не був
присутній ні позивач, ні він, як
представник. Автомобіль зберігався
неналежним чином на території
цукрозаводу. В 2012 році , за рішенням
суду, автомобіль було витребувано у
відповідача і при отриманні його було
встановлено, що з автомобіля знято та
замінено деякі його складові частини,
а також деякі частини прийшли в
непригодність, із-за неналежного
зберігання, а саме знята газова
установка, рулева колонка, трамплер,
стартер, замки на дверях автомобіля та
на багажнику, зняте запасне колесо,
замінено гумові шини на колесах, зняті
задні фонарі, замінено руль,
амартизатори. Так як автомобіль стояв
в приміщенні з пошкодженою покрівлею,
тому він був залитий водою, в
результаті чого була пошкоджена
обшивка дверей. Зразу ж після отримання
автомобіля від відповідача його
оглянув спеціаліст та дав заключення
про розмір матеріальної шкоди.
Представник позивача просить стягнути
на користь позивача 8812 грн. 05коп. в
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди. Оскільки позивач вимушений був
неодноразово звертатися до суду за
відновленням своїх порушених прав, був
позбавлений можливості користуватися
автомобілем, у зв'язку з чим було
порушено його звичайний спосіб життя,
тому представник позивача просив
стягнути на користь позивача 5000 грн. в
рахунок відшкодування моральної шкоди.
Крім того представник позивача суду
пояснив, що автомобіль на даний час
уже відремонтовано та продано іншій
особі.

Представник відповідача в
судовому засіданні вказав на те, що
відповідач не визнає позовних вимог та
просить відмовити в їх задоволенні,
оскільки вважає, що позивач не надав
суду достатніх та достовірних доказів
на підтвердження своїх позовних вимог,
а саме: не надав доказів того в якому
стані перебував автомобіль перед тим
як було судом накладено на нього
арешт. 15 липня 2007 року державним
виконавцем було складено опис
автомобіля, де вказані лише видимі
пошкодження автомобіля; позивачем не
було проведено експертизи автомобіля
зразу після ДТП; арешт з автомобіля,
за ухвалюю суду, було знято 19 травня 2008
року, а державним виконавцем 09 лютого
2009 року було винесено постанову про
зняття арешту з автомобіля і
направлено дану постанову позивачу; в
2009 році позивач відмовився забрати
автомобіль. Весь час автомобіль
знаходився в закритому приміщенні на
території цукрозаводу, де на той час
працював відповідач. Також
представник відповідача вказав на те,
що вони не згодні з оцінкою
спеціаліста, оскільки розмір
матеріальної шкоди необхідно було
визначати станом на 2007 рік, тоді як
автомобіль було оглянуто в 2012 році, а
також вважає, що експерт є
упередженим. Крім того представник
відповідача суду пояснив, що ключ від
замка на приміщенні , де зберігався
автомобіль, знаходився у завідуючої
складами цукрового заводу.

Свідок ОСОБА_5 в судовому
засіданні пояснив, що в лютому 2009 року
він працював на посаді державного
виконавця і з прокуратури надійшла
скарга від ОСОБА_1, в якій було вказано,
що арештований автомобіль відсутній.
Він, спільно з начальником державної
виконавчої служби, виїжджав на місце
зберігання автомобіля, на територію
цукрозаводу, де в скадському
приміщенні було виявлено автомобіль.
Також свідок суду пояснив, що двері в
приміщенні їм відімкнула завідуюча
складом. В приміщенні був пошкоджений
дах, а тому на автомобіль попадала
вода. Вони пропонували ОСОБА_1 забрати
автомобіль, але він відмовився. На той
час арешт з автомобіля ще не було
знято. Відповідач звертався з
проханням зняти з нього обов'язок по
зберіганню автомобіля, так як він уже
не працював на заводі. Вживалися
заходи по пошуку особи, яка б прийняла
на зберігання автомобіль, але такої
особи не було виявлено.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, вивчивши матеріали цивільної
справи, матеріали цивільної справи
№2-212/2007, матеріали №1114 про відмову в
порушенні кримінальної справи та
матеріали виконавчого провадження
№559 індекс В№1 суд вважає, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню.

Згідно ст. 950 ЦК України за
втрату (нестачу) або пошкодження речі,
прийнятої на зберігання, зберігач
відповідає на загальних підставах.

Згідно ст. 942 ЦК України
зберігач зобов'язаний вживати усіх
заходів, встановлених договором,
законом, іншими актами цивільного
законодавства, для забезпечення
схоронності речі.

Згідно ст. 949 ЦК України
зберігач зобов'язаний повернути річ,
яка була передана на зберіганняі і річ
має бути повернена в такому стані, в
якому вона була прийнята на зберігання,
з урахуванням зміни її природних
властивостей.

В судовому засіданні було
достовірно встановлено, що ВАЗ 21051
державний номер НОМЕР_1 належить
позивачу -ОСОБА_3 (а.с.39)

Також було достовірно
встановлено, що , відповідно до вимог
ст. 59 Закону України «Про виконавче
провадження», державний виконавець
передав , а відповідач отримав на
збереження автомобіль ВАЗ 21051
державний номер НОМЕР_1, що
підтверджено Актом опису й арешту
майна від 15 січня 2007 року, в якому
описано автомобіль та згідно якого
зберігачу заборонено відчуджувати,
приховувати та підміняти описане
майно. Даний акт підписаний
відповідачем (а.с. 44-45).

Оригінал Акту опису та арешту
майна від 15 січня 2007 року знаходиться
в матеріалах Виконавчого провадження
№559 індекс В№1 (а.в.п.6-7). Судом 19 травня
2008 року було винесено ухвалу про
скасування забезпечення позову та
знято арешт з автомобіля ВАЗ 21051
державний номер НОМЕР_1 (а.в.п. б/н). 09
лютого 2009 року державним виконавцем
була винесена постанова про зняття
арешту з автомобіля ВАЗ 21051 державний
номер НОМЕР_1 (а.в.п. б/н). Із акту
державного виконавця видно, що
автомобіль ВАЗ 21051 державний номер
НОМЕР_1 знаходитья на території ВАТ «
2-ий ім. Петровського цукровий завод»
закритий на замок у складському
приміщенні» (а.в.п. б/н). В матеріалах
виконавчого провадження №559 індекс В№1
відсутні дані про те, що після зняття
арешту з автомобіля, він був переданий
позивачу чи його представнику.

Судом 27 березня 2012 року було
винесено рішення про витребування
автомобіля ВАЗ 21051 державний номер
НОМЕР_1 у ОСОБА_4 та про передачу його
ОСОБА_1 (а.с.42-43).

Згідно Акту вилучення у
боржника предметів, зазначених у
рішенні суду та передачі їх стягувачу
від 19 жовтня 2012 року автомобіль ВАЗ 21051
державний номер НОМЕР_1 був переданий
ОСОБА_1 (а.с.40).

В Акті державного виконавця
від 19 жовтня 2012 року встановлений
технічний стан автомобіля ВАЗ 21051
державний номер НОМЕР_1, а саме вказано,
які складові частини автомобіля
пошкоджені та відсутні. Акт підписаний
як представником позивача ОСОБА_1 так
і відповідачем ОСОБА_4 (а.с.41).

Згідно Звіту №069-12 про
експертну оцінку від 25 жовтня 2012 року
автомобіль ВАЗ 21051 державний номер
НОМЕР_1 був оглянутий експертом та
визначений розмір матеріальних
збитків , завданих в результаті його
неналежного зберігання, часткового
розукомплектування та підміни деяких
складових частин, який становить 8812
грн. 05 коп. (а.с.16-33).

В матеріалах №1114 про відмову в
порушенні кримінальної справи
мається Протокол огляду транспортного
засобу від 26 грудня 2006 року (а.м.6) та
Протокол огляду і затримання
тракнспорту (а.м.7), де описано
технічний стан автомобіля ВАЗ 21051
державний номер НОМЕР_1, вказано, які
складові частини автомобіля
пошкоджено та вказано які речі малися
в автомобілі.

Таким чином, суд вважає, що
вищезазначені докази спростовують
пояснення представника відповідача
про те, що позивачем не надано
достовірних доказів про технічний стан
автомобіля станом на дату взяття
його під арешт та станом на день його
передачі представнику ОСОБА_1.

Також в судовому засіданні було
спростовано твердження представника
позивача, що автомобіль зберігався
належним чином.

Так в судовому засіданні було
встановлено, що автомобіль зберігався
в приміщенні, де була пошкоджена
покрівля, через яку вода попадала на
автомобіль. Також встановлено, що до
автомобіля мали доступ сторонні особи.
На ці обставини вказав в судовому
засіданні свідок ОСОБА_5. Крім того
представник позивача також суду
пояснювала, що ключ від приміщення, де
знаходився автомобіль, знаходився у
завідуючої складами цукрового заводу.

Таким чином відвовідач не
виконав вимоги чинного законодавства
та не зберігав , переданий йому на
зберігання автомобіль, належним
чином, що призвело до його пошкодження
та розукомплектації.

Також суд не може взяти до
уваги твердження представника
відповідача про те, що позивач повинен
був провести оцінку автомобіля на
момент взяття його під арешт, а не в 2012
році. В судовому засіданні було
достовірно встановлено, що 15 січня 2007
року на автомобіль було накладено
арешт та передано його на зберігання
відповідачу. І лише 19 жовтня 2012 року
автомобіль, за рішенням суду, було
передано представнику позивача ОСОБА_1.
А вже 25 жовтня 2012 року автомобіль був
оглянутий спеціалістом та визначено
розмір матеріальної шкоди.

Згідно ст. 1192 ЦК України
розмір збитків , що підлягають
відшкодуванню визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи.

Але згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі та згідно ч.2 ст.
11 ЦПК України особа, яка бере участь у
справі, розпоряджається своїми правами
щодо предмета спору на власний розсуд.

Таким чином суд вважає, що
позивач вправі ставити питання про
відшкодування матеріальної шкоди
виходячи з тих доказів , які він має.

Також суд не може взяти до
уваги твердження представника
відповідача про те, що експерт є
упередженим, так як нею не надано суду
доказів, що вказують на його
упередженність.

Згідно ст. 22 ЦК України особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Збитками є

втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).
Збитки відшкодовуються у повному
обсязі, якщо договором або законом не
передбачено відшкодування у меншому
або більшому розмірі.

Згідно ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
майну фізичної особи відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Отже суд вважає, що вимога
позивача про стягнення з відповідача
коштів на відшкодування матеріальної
шкоди є такою, що відповідає вимогам
чинного законодавства та підлягає
повному задоволенню, оскільки в
судовому звчсіданні було встановлено,
що відповідач неналежним чином
зберігав ввірений йому автомобіль ВАЗ
21051 державний номер НОМЕР_1, чим
допустив заміну, розукомплектацію та
пошкодження складових частин даного
автомобіля.

Згідно ст. 23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Згідно ст. 1167 моральна шкода,
завдана фізичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Оскільки в судовому засіданні
було достовірно встановлено, що
позивач тривалий час був позбавлений
можливості користуватися власним
автомобілем; із-за неналежного
виконнання відповідачем обовязків, як
зберігача автомобіля, він був
вимушений неодноразово звертатися до
судових органів про поновлення своїх
порушених прав, тому суд вважє за
необхідним частково задовольнити
вимогу позивача про відшкодування
моральної шкоди.

Так як позов підлягає
задоволенню, тому , в силу вимог ст. 88
ЦПК України з відповідача на користь
позивача необхідно стягнути понесені
ним судові витрати, а саме кошти
сплачені ним як судоий збір (а.с.5-6) в
сумі 487 грн.20 коп. та витрати за
проведення експертної оцінки в сумі
1300 грн. (а.с.37).

Керуючись ст. 10, ст. 60, ст. 88, ст.
214, ст.215 ЦПК України,-

в и
р і ш и в :

Задовольнити позовні вимоги
частково: стягнути з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 8812 гривень 05 копійок - в
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди, 1500 гривень 00 копійок - в рахунок
відшкодування моральної шкоди та 1787
гривень 20 копійок - в рахунок
відшкодування судових витрат.

В решті позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути
подана через Олександрівський
районний суд в Кіровоградський
апеляційний суд апеляційна скарга
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Особи які брали участь у справі ,
але не були присутні під час
проголошення судового рішення можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії рішення.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно:

Суддя Олександрівського районного
суду

Кіровоградської області
О.Ф. КОМЛАЧ

Рішення набрало законної
сили_______________________________.

Оригінал рішення знаходиться в
цивільній справі №397/76/14.

Суддя Олександрівського районного
суду

Кіровоградської області
О.Ф. КОМЛАЧ