У х в а л а

02 червня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Леванчука А.О.,
Нагорняка В.А.,

Маляренка А.В.,
Юровської Г.В.,

розглянувши заяву Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
про перегляд рішення Придніпровського
районного суду м. Черкаси

від 25 вересня 2013 року, ухвали
апеляційного суду Черкаської області

від 04 грудня 2013 року та ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 січня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Акціонерного
комерційного інноваційного банку
«УкрСиббанк» про визнання договору
іпотеки недійсним,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до

ОСОБА_4, Акціонерного комерційного
інноваційного банку «УкрСиббанк» (далі
- АКІБ «УкрСиббанк»), у якому зазначав,
що йому на праві власності належить
квартира АДРЕСА_1.

27 лютого 2007 року ОСОБА_5, використовуючи
підроблену довіреність від його імені,
продав належну йому квартиру ОСОБА_6,
який, у свою чергу, продав квартиру
ОСОБА_4 на підставі договору
купівлі-продажу квартири від 07 березня
2007 року.

Рішенням Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 12 грудня 2011 року
визнано недійсним договір
купівлі-продажу квартири від 27 лютого
2007 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
посвідчений приватним нотаріусом
ОСОБА_7

У решті позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Черкаської
області від 23 березня

2012 року рішення Придніпровського
районного суду м. Черкаси

від 12 грудня 2011 року змінено.

Позов ОСОБА_3 задоволено повністю.
Визнано недійсним договір
купівлі-продажу квартири від 27 лютого
2007 року, укладений між

ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посвідчений
приватним нотаріусом

ОСОБА_7

Витребувано квартиру АДРЕСА_1 з чужого
незаконного володіння ОСОБА_4 Рішенням
Реєстраційної служби Черкаського
міського управління юстиції від 01
лютого 2013 року

№ 199868 в проведенні реєстрації права
власності на його ім'я відмовлено з
підстав наявності договору іпотеки від
07 березня 2007 року № 49223, укладеного між
ОСОБА_4 та АКІБ «УкрСиббанк».

На підставі наведеного просив суд
визнати вказаний договір іпотеки
недійсним, як такий, що порушує його
права власності.

Рішенням Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 26 вересня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Черкаської області
від 04 грудня 2013 року, позов ОСОБА_3
задоволено.

Визнано недійсним договір іпотеки від
07 березня 2007 року № 49223, реєстраційний
№ 872, укладений між ОСОБА_4 та АКІБ
«УкрСиббанк», посвідчений приватним
нотаріусом Черкаського міського
нотаріального округу ОСОБА_8

Скасовано заборону відчуження об'єкту
нерухомого майна

від 07 березня 2007 року № 873/2355 на
квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 13 січня 2014 року
у справі № 6-582ск14 за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, АКІБ
«УкрСиббанк» про визнання договору
іпотеки недійсним у відкритті
касаційного провадження у цій справі
за касаційною скаргою ПАТ «УкрСиббанк»
на рішення Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 26 вересня

2013 року та ухвалу апеляційного суду
Черкаської області від 04 грудня

2013 року відмовлено.

У квітні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ПАТ «УкрСиббанк»
про перегляд рішення Придніпровського
районного суду м. Черкаси від 25 вересня
2013 року, ухвали апеляційного суду
Черкаської області від 04 грудня 2013 року
та ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 13 січня 2014 року
з підстав неоднакового застосування
судами, в тому числі й судом касаційної
інстанції, норм матеріального закону,
зокрема ст. 23 Закону України «Про
іпотеку».

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що, на
думку заявника, потягло ухвалення
різних за змістом судових рішень у
подібних правовідносинах, заявник
надав ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 травня 2012 року, від 10 липня
2013 року та ухвалу колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

від 26 травня 2010 року.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 травня 2012
року, на яку посилається заявник як на
приклад неоднакового застосування
норм матеріального права, справу
передано на новий розгляд до суду
першої інстанції внаслідок порушень
норм процесуального права, а саме:
неповно з'ясовані фактичні обставини
справи, які мають значення для
правильного вирішення справи; не
визначений характер спірних
правовідносин та невірно застосований
закон. Оскільки у зазначеній ухвалі,
якою остаточно спір не вирішено, не
висловлена судом касаційної інстанції
правова позиція щодо застосування норм
матеріального права по даній справі ,
колегія судів вважає, що на неї не може
здійснюватись посилання відповідно до
вимог п. 1 ст. 355 ЦПК .

Згідно з постановою пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» під судовими рішеннями у
подібних правовідносинах слід
розуміти такі, де тотожними є предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Із доданих до заяви ухвали колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 10 липня 2013 року
та ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Верховного
Суду України від 26 травня

2010 року не вбачається передбаченої ч. 1
ст. 355 ЦПК України підстави для
перегляду ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 січня 2014 року, оскільки у
зазначених судових рішеннях предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог і фактичні обставини справи не є
тотожними у порівнянні з ухвалою, про
перегляд якої подано заяву.

Із урахуванням вищевказаного колегія
суддів касаційної інстанції дійшла
висновку про те, що у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, Акціонерного комерційного
інноваційного банку «УкрСиббанк» про
визнання договору іпотеки недійсним,
за заявою Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» про перегляд
рішення Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 25 вересня 2013 року,
ухвали апеляційного суду Черкаської
області від 04 грудня 2013 року та ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 січня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А. Макарчук
Судді: А.О. Леванчук А.В. Маляренко
В.А. Нагорняк Г.В. Юровська