Справа № 462/9054/13
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/2655/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року
м.Львів

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області в складі:

головуючого - судді
Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І.,
Левика Я.А.,

секретаря - Іванової
О.О.,

з участю:
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

ОСОБА_4,
представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_7, до якої
приєдналася ОСОБА_4, та ОСОБА_5 на ухвалу
Залізничного районного суду м. Львова
від 28 січня 2014 року у справі за заявою
ОСОБА_2 про скасування рішення
Львівського відділення постійно
діючого Третейського суду
«Українського національного комітету
міжнародної торгівельної палати» від 04
березня 2009 року у справі №10-96/09 за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7, треті особи у
справі: обласне комунальне
підприємство Львівської обласної ради
«Бюро технічної інвентаризації та
експертної оцінки», ОСОБА_8, ОСОБА_4,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Залізничного районного суду м.
Львова від 28 січня 2014 року заяву ОСОБА_2
задоволено, скасовано рішення
Львівського відділення постійно
діючого Третейського суду
«Українського національного комітету
міжнародної торгівельної палати»
(адреса: м. Львів, вул. Стороженка, 30),
постановленого 04 березня 2009 року
третейським суддею Мартином Д.І. у
справі № 10-96/09 за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_7 за участю третіх осіб: обласного
комунального підприємства Львівської
обласної ради «Бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки»,
ОСОБА_8, ОСОБА_4, яким визнано право
спільної часткової власності в рівних
частинах по 1/2 частині кожній за ОСОБА_5
та ОСОБА_7 на нежитлові приміщення
загальною площею 56,0 м.кв., в тому числі
приміщення на першому поверсі: літ.2-9
площею 37,3 м.кв. та літ. 3-1 площею 7,2 м.кв.,
всього площею 44,5 м.кв., приміщення в
підвалі літ. Х площею 5,7 м.кв. та літ. ІХ
площею 5,8 м.кв., всього площею 11,5 м.кв.,
які розміщені за адресою АДРЕСА_1 та
зобов'язано ОКП ЛОР «БТІ та ЕО»
зареєструвати право спільної
часткової власності за ОСОБА_5 та
ОСОБА_7 на вказані нежитлові
приміщення та видати їм витяг про
реєстрацію права власності.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_7, до
апеляційної скарги якої приєдналася
ОСОБА_4, та ОСОБА_5, просять її скасувати
з підстав порушення норм матеріального
та процесуального права та постановити
нову ухвалу, якою відмовити у
задоволенні заяви ОСОБА_2

Свої доводи апелянти обґрунтовують
тим, що суд прийняв до розгляду заяву
ОСОБА_2 з порушенням вимог ст.389-1 ЦПК
України щодо підсудності такої
категорії справ та щодо строків
подання заяви про скасування рішення
третейського суду. На їхню думку, така
справа повинна була розглядатись у
м.Києві за місцем знаходження постійно
діючого Третейського суду при
Українському національному комітеті
міжнародної торгової палати. Крім того,
зазначають, що суд повинен був залишити
без розгляду заяву ОСОБА_2, оскільки
вона подана з пропуском строку,
встановленого ст.389-1 ЦПК України, а якщо
прийняв до розгляду, - то відмовити у
задоволенні такої заяви, оскільки
підстав для скасування рішення
третейського суду, визначених законом,
немає. Апелянти вважають, що суд дійшов
помилкового висновку про порушення
прав заявника оскаржуваним ним
рішенням третейського суду, а тому
безпідставно задовольнив його заяву.
Крім того, зазначають, що судом першої
інстанції грубо порушені норми
процесуального права, оскільки суд
повинен був відмовити у відкритті
провадження з підстав, передбачених
пунктами 1, 3 і 5 частини другої статті 122
ЦПК України.

В судове засідання повторно не
з»явилась апелянт ОСОБА_7, подавши
клопотання про відкладення розгляду
справи у зв»язку з неможливістю
з»явитись в судове засідання, однак,
колегія суддів, з урахуванням
задоволення попереднього її
клопотання про відкладення розгляду
справи (а.с.158) та за відсутності
поважних на те причин її неявки,
ухвалила проводити розгляд справи у
відсутності апелянта. Від інших осіб,
які не з»явились в судове засідання,
клопотань не надходило, а тому розгляд
справи апеляційним судом проведено
відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України
у відсутності осіб, які не з»явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторони апелянтів в підтримання
апеляційних скарг, заперечення сторони
заявника, перевіривши матеріали
справи, законність та обґрунтованість
оскаржуваного судового рішення в межах
доводів апеляційних скарг та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку про
відхилення апеляційних скарг з
наступних підстав.

У відповідності до ст.389-5 ЦПК України,
рішення третейського суду може бути
скасовано лише у випадках,
передбачених цією статтею, а саме, у
разі якщо: 1) справа, в якій прийнято
рішення третейського суду, не
підвідомча третейському суду
відповідно до закону; 2) рішення
третейського суду прийнято у спорі, не
передбаченому третейською угодою, або
цим рішенням вирішені питання, які
виходять за межі третейської угоди; 3)
третейську угоду визнано судом
недійсною; 4) склад третейського суду,
яким прийнято рішення, не відповідав
вимогам закону; 5) третейський суд
вирішив питання про права і обов»язки
осіб, які не брали участі у справі.

У відповідності до ч.4 ст.389-4 ЦПК
України, суд не обмежений доводами
заяви про скасування рішення
третейського суду, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
підстави для скасування рішення
третейського суду, визначені статтею
389-5 цього Кодексу.

З матеріалів справи встановлено, що
оскаржуваним заявником рішенням
постійно діючого Третейського суду при
УНК МТП від 04 березня 2009 року визнано
право власності за ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на
нежитлові приміщення загальною площею
56,0 кв.м., в тому числі й на приміщення
першого поверху під літ.2-9 площею 37,3
кв.м., яке було самочинно добудоване
ОСОБА_4 та ОСОБА_8 на земельній ділянці,
яка не була відведена для цієї мети,
оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_8 набули на
підставі договору купівлі-продажу від
06 листопада 2006 року, укладеного між
ними та ТОВ «Салон Крез» (продавцем),
лише право власності на нежитлові
приміщення загальною площею 262,4 кв.м., з
яких: приміщення під літерами 2-1 - 2-8
площею 114,6 кв.м. на першому поверсі та
приміщення під літерами 2-10 - 2-13 площею
147,8 кв.м. в підвалі будинку АДРЕСА_1

На решта нежитлових приміщень, право
власності на які набули ОСОБА_5 та
ОСОБА_7 за оскаржуваним заявником
рішенням постійно діючого
третейського суду, а саме: приміщення
на першому поверсі під літ. 3-1 площею 7,2
м.кв., приміщення в підвалі літ. Х площею
5,7 м.кв. та літ. ІХ площею 5,8 м.кв., і які
були самочинно реконструйовані
попередніми власниками ОСОБА_4 та
ОСОБА_8, - теж не було оформлено права
власності у встановленому законом
порядку.

У відповідності до ч.1 ст.376 ЦК України,
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотним порушенням будівельних норм і
правил.

За положеннями статті 376 ЦК України,
право власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути визнано лише
за рішенням суду загальної юрисдикції.

Відповідно до вимог п.7 ч.1 ст.6 Закону
України «Про третейські суди», в чинній
на момент ухвалення оскаржуваного
заявником рішення постійно діючого
третейського суду, справи, які
відповідно до закону підлягають
вирішенню виключно судами загальної
юрисдикції, не підвідомчі третейським
судам.

Враховуючи те, що оскаржуваним
заявником рішенням третейський суд
визнав право власності на самочинно
збудоване та реконструйоване нерухоме
майно, тобто вирішив справу, не
підвідомчу третейському суду, таке
рішення в силу вимог ч.4 ст. 389-4 ЦПК
України підлягає обов»язковому
скасуванню незалежно від доводів
заявника, який його оскаржує, а тому
доводи апелянтів про те, що в суду
першої інстанції не було підстав для
скасування вказаного вище рішення
третейського суду, є безпідставними.

Не можна також погодитись з доводами
апелянтів про те, що оскаржуваним
заявником рішенням третейського суду
не вирішено питання про його права,
оскільки заявник, як власник однієї з
квартир в будинку, має право разом із
іншими власниками спільно
використовувати прибудинкову
територію будинку, на якій власне і
знаходиться самочинно збудоване
нерухоме майно.

Безпідставними є також доводи
апелянтів про порушення судом першої
інстанції вимог ст.389-1 ЦПК України,
оскільки заява про скасування рішення
третейського суду подається за місцем
розгляду справи третейським судом, а
справа була розглянута в приміщенні
Львівського відділення постійно
діючого Третейського суду при УНК МТП у
м.Львові (вул.Стороженка, 30), а не у
м.Києві.

Правильним є також висновок суду
першої інстанції про те, що заявником
не порушено строків звернення до суду
із заявою про скасування рішення
третейського суду, які встановлені ч.2
ст.389-1 ЦПК України, оскільки для нього
початок перебігу трьохмісячного
строку обраховується з дня, коли він
дізнався або повинен був дізнатись про
прийняття рішення третейським судом, а
з наданих заявником документів
встановлено, що він дізнався про
оскаржуване ним рішення третейського
суду лише у жовтні 2013 року.

Інші доводи апелянтів про наявність
підстав для відмови у відкритті
провадження за заявою ОСОБА_2 є теж
безпідставними.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно вирішив справу, під час її
розгляду не допустив порушень норм
матеріального та/або процесуального
права, які б були підставою для зміни чи
скасування судового рішення, доводи
апеляційних скарг не спростовують
висновків суду, а тому апеляційні
скарги необхідно відхилити, а ухвалу
суду першої інстанції залишити без
змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 313,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів:

у
х в а л и л а:

апеляційні скарги ОСОБА_7, до
якої приєдналася ОСОБА_4, та ОСОБА_5
відхилити.

Ухвалу Залізничного районного суду м.
Львова від 28 січня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий:
________________Бойко С.М.

Судді:
________________Береза В.І.

________________ Левик Я.А.