АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/5991/2014
Головуючий у 1 інстанції: Борденюк В.В.
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі - Калініній Я.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_1 за
довіреністю - ОСОБА_2 на рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 14 березня 2014 року у справі за
позовом Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Ірпінська,
69Б» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

14 червня 2013 року ОСББ «Ірпінська, 69Б»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
житлово - комунальні послуги та
теплопостачання у розмірі 17 337,13 грн.,
судових витрат у вигляді судового
збору у розмірі 243,60 грн. і витрат,
пов'язаних з наданням юридичної
допомоги у розмірі 1 200,00 грн.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовував тим, що ОСОБА_1 є
власником квартири АДРЕСА_1 надавало
ОСОБА_1 послуги з утримання будинку і
прибудинкової території, а також несло
витрати по забезпечення
обслуговування будинку, зокрема щодо
забезпечення його тепловою енергією.
За спожиті житлово-комунальні послуги
ОСОБА_1 своєчасно плату не вносила,
внаслідок чого утворилась
заборгованість, що станом на 01 лютого
2014 року становить 17 337,13 грн.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 14 березня 2014 року
позов ОСББ «Ірпінська, 69Б» задоволено
частково і стягнено з ОСОБА_1 на його
користь заборгованість з оплати
житлово-комунальних послуг у розмірі 13
713,64 грн., вирішено питання про розподіл
судових витрат.

24 березня 2014 року представник ОСОБА_1 за
довіреністю - ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу на вказане рішення, у якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
неповне з'ясування обставин у справі,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просив його змінити
та відмовити у задоволенні позовних
вимог ОСББ «Ірпінська, 69Б». В
обґрунтування заявлених вимог апелянт
вказав, що докази належності ОСОБА_1
квартири АДРЕСА_1 були надані
представником ОСББ «Ірпінська, 69Б» вже
після початку розгляду справи по суті в
день ухвалення судом першої інстанції
рішення, що оскаржується. Також апелянт
вказав, що судом першої інстанції не
було встановлено статус ОСББ
«Ірпінська, 69Б» у спірних
правовідносинах. На думку апелянта,
ОСББ «Ірпінська, 69Б» не є
балансоутримувачем будинку, так як акт
приймання передачі будинку на баланс у
матеріалах справи відсутній. Апелянт
вважає, що у ОСББ «Ірпінська, 69Б» немає
права на звернення до суду з позовом,
оскільки підставою для звернення до
суду може бути лише відмова споживача в
укладенні договору. На думку апелянта,
судом першої інстанції помилково
застосовано до спірних правовідносин
ст.ст. 66, 67, 162 ЖК України, оскільки
зазначені норми регулюють відносини
щодо найму жилого приміщення. Апелянт
вважає, що не підлягали застосуванню
при вирішенні спору Правила
користування приміщеннями жилих
будинків, затверджені Постановою
Кабінету Міністрів України № 572 від
08.10.1992 року. Додатково апелянт вказав,
що ОСББ «Ірпінська, 69Б» не є суб'єктом
господарювання, а тому не може бути
виробником чи виконавцем
житлово-комунальних послуг.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2
апеляційну скаргу підтримав і просив
її задовольнити.

Представник ОСББ «Ірпінська, 69Б» за
довіреністю - Лігун А.І. апеляційну
скаргу просив відхилити, а рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення представників сторін,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
прийшла до наступного.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що квартира АДРЕСА_1
належить ОСОБА_1 на праві власності
згідно свідоцтва про право власності
серії САЕ № 663843, виданого 04 травня 2012
року Головним управлінням житлового
забезпечення м. Києва.

За період з 01 січня 2012 оку по 31 січня 2014
року ОСОБА_1 має заборгованість по
оплаті за житлово-комунальні послуги
та за теплопостачання у розмірі 17 337,13
грн.

Обов'язок утримання і оплати
відповідних послуг особі, що їх надає, у
ОСОБА_1 виник з 04.05.2012 року, тобто з
моменту реєстрації права власності на
нерухоме майно.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції керувався ст.ст. 66,
67, 162 ЖК України, п. 7 Правил користування
приміщеннями житлових будинків,
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992
року, ст. 19 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», ч.ч. 1, 5-7
ст. 13 Закону України «Про об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку та виходив з того, що у ОСОБА_1
обов'язок утримання і оплати спожитих
послуг виник з 04 травня 2012 року.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
споживач зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 2, п. 7 Правил
користування приміщеннями житлових
будинків, затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України № 572 від 08
жовтня 1992 р. «Про механізм впровадження
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду» власники
квартир багатоквартирних будинків
зобов'язані вносити на відповідний
рахунок власника будинку плату за
обслуговування і ремонт будинку. Ці
платежі і платежі за комунальні
послуги власниками, наймачами і
орендаторами вносяться щомісяця.

Такий обов'язок ОСОБА_1 не виконувався,
внаслідок чого утворилася
заборгованість.

Згідно до ст. 19 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» відносини
між учасниками договірних відносин у
сфері житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах. Учасниками відносин у сфері
житлово-комунальних послуг є: власник,
споживач, виконавець, виробник.
Виробник послуг може бути їх
виконавцем. Особливими учасниками
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг є балансоутримувач та
управитель, які залежно від
цивільно-правових угод можуть бути
споживачем, виконавцем або виробником.

За положеннями ч.ч. 1, 5-7 ст. 13 Закону
України «Про об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку» відносини
власників приміщень і управителя
регулюються договором між ними, який
укладається на основі Типового
договору, форму якого затверджує
спеціально уповноважений центральний
орган виконавчої влади з питань
містобудування та житлової політики.
Укладення договору між власником
окремого приміщення у житловому
комплексі та управителем є
обов'язковим і не залежить від членства
в об'єднанні, за винятком випадку, коли
власник і управитель є однією особою. У
разі відмови власника приміщення
укладати договір або сплачувати
обов'язкові платежі на утримання та
ремонт неподільного майна та
відповідної частки загального майна
об'єднання має право звернення до суду
для стягнення нарахованих платежів у
судовому порядку. Право на звернення до
суду виникає у об'єднання через
шістдесят днів з дня припинення
платежів або відмови в укладенні
договору.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечується сторонами, ОСОБА_1
договір з ОСББ «Ірпінська, 69Б» про
участь у витратах на утримання будинку
та прибудинкової території та надання
житлово-комунальних послуг не уклала.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що ОСББ «Ірпінська, 69Б»
створено власниками квартир, житлових
і нежитлових приміщень, машиномісць
багатоквартирного житлового будинку
АДРЕСА_1 відповідно до Закону України
«Про об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку» шляхом
перетворення ОК «Ірпінська, 69Б» через
зміну організаційно-правової форми
юридичної особи і забезпечує належне
утримання будинку та прибудинкової
території, забезпечу та контролює
своєчасне надходження коштів членів
об'єднання на оплату вартості спожитих
житлово-комунальних послуг, тощо.

Рішенням загальних зборів ОК
«Ірпінська, 69Б» установчих зборів ОСББ
«Ірпінська, 69Б» від 15 грудня 2011 року
вирішено визначити тариф по сплаті
платежів за житлово-комунальні послуги
та сплати вартості експлуатаційних
витрат в розмірі 4 грн./ кв.м. (а.с. 36).

ОСББ «Ірпінська, 69Б» несло витрати по
забезпеченню належного обслуговування
будинку АДРЕСА_1, що підтверджується
договором № 1410373 на постачання
теплової енергії у гарячій воді від
11.11.2011 року.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції дійшов до обґрунтованого
висновку про стягнення заборгованості
у розмірі 13 713,64 грн.

Відхиляючи посилання апелянта на те, що
судом першої інстанції не було
встановлено статус ОСББ «Ірпінська,
69Б» у спірних правовідносинах, колегія
суддів виходить з того, що рішенням
загальних зборів ОК «Ірпінська, 69Б» та
установчих зборів ОСББ «Ірпінська, 69 Б»
було затверджено передавальний акт
(баланс) ОК «Ірпінська, 69Б» і створено
ОСББ «Ірпінська, 69Б». Зазначене рішення
було оформлено протоколом № 1 від 15
грудня 2011 року (а.с. 34-36).

Таким чином, ОСББ «Ірпінська, 69Б» є
балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1

Не заслуговують на увагу посилання
апелянта на те, що у ОСББ «Ірпінська,
69Б» не виникло право звернення до суду
з позовом як такі, що не узгоджуються з
приписами ст. 13 Закону України «Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку».

На думку колегії суддів, є помилковими
доводи апеляційної скарги в тій
частині, що не підлягали застосуванню
при вирішенні спору Правила
користування приміщеннями жилих
будинків, затверджені Постановою
Кабінету Міністрів України № 572 від
08.10.1992 року, оскільки положення
вказаних Правил поширюються на
власників квартир у багатоквартирному
будинку.

Посилання апелянта на те, що ОСББ
«Ірпінська, 69Б» не є суб'єктом
господарювання, а тому не може бути
виробником чи виконавцем
житлово-комунальних послуг, не
спростовують висновків суду першої
інстанції про наявність підстав для
стягнення заборгованості, так як
згідно з матеріалами справи ОСББ
«Ірпінська, 69Б» несло витрати по
утриманню будинку і забезпеченню його
експлуатації, ОСОБА_1 як власник
квартири зобов'язана нести тягар
утримання свого майна. Будь-які докази
відмови ОСОБА_1 від отримання послуг
теплопостачання у матеріалах справи
відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції не
спростовують, а тому колегія суддів не
приймає їх до уваги.

Таким чином, рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 14 березня 2014
року є законним і обґрунтованим, а тому
підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
за довіреністю - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 14 березня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена протягом 20 днів з дня
набрання нею законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді