АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 532/33/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/1854/14
Головуючий у 1-й інстанції Мороз Т. М.
Доповідач Карнаух П. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області у складі:

головуючого: судді Карнауха П.М.,

суддів: Дряниці Ю.В., Кривчун Т.О.,

при секретарі: Ткаченко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Кобеляцького районного суду
Полтавської області від 30 квітня 2014
року

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про поділ майна,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_1 звернулася в суд
із позовом до ОСОБА_2, в якому, з
урахуванням уточнень, остаточно
просила визнати об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя
майно, а саме: житловий будинок з
господарськими будівлями, які
розташовані за адресою: АДРЕСА_1, яке
істотно збільшилося у своїй вартості
внаслідок спільних трудових та
грошових витрат та визнати об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя земельну ділянку площею 977,0 м2;

Просила розподілити житловий будинок з
господарськими будівлями, які
розташовані за адресою: АДРЕСА_1:

Виділити ОСОБА_1 у натурі квартиру №2 по
третьому варіанту висновку судової
будівельно-технічної експертизи №80-13
від 14 серпня 2013 року (зафарбовано у
земний колір)., виділивши їй в житловому
будинку літ. «А»:

- житлову кімнату « 1-3», площею 12,2 м2
на суму 20 262,00 грн.;

- житлову кімнату « 1-4» площею 18,8 м2
на суму 31 223,00 грн.;

- житлову кімнату « 1-5» площею 14,7м2
на суму 24 414,00 грн.,

а всього на суму 75 899,00 грн.

По надвірним господарським будівлям та
спорудам виділити:

- сарай літ. «В», вартістю 2 968,00 грн.;

- навіс літ. «в» вартістю 552,00 грн.;

- погріб літ. «П», вартістю 2 159,00
грн.;

- вбиральню літ. «Т», вартістю 1 268,00
грн.;

- частину огорожі літ. « 31,2,3»,
вартістю 27 889,00 грн.,

а всього на суму 34836,00 грн.

Частка становить 515/1000 (110735:215020).

Відповідачеві ОСОБА_2 просила виділити
квартиру №1 по третьому варіанту
висновку експертизи (зафарбовано у
синій колір) за адресою: АДРЕСА_1,
виділивши йому:

В житловому будинку літ. «А»:

- передпокій літ. «БЮ», площею 16,1 м»,
вартістю 26 739,00 грн.;

- житлову кімнату « 1-2», площею 14,0м2,
площею 23 252,00 грн.;

- поєднана вбиральня « 1-6» площею 6,9 м»,
на суму 11 460,00 грн.;

а всього на суму 61 451,00 грн.

По надвірним господарським будівлям та
спорудам виділити відповідачеві:

- гараж літ. «Б», вартістю 12 592,00
грн.;

- сарай літ «Б1», вартістю 7 592,00
грн.;

- навіс літ. «б», вартістю 6 634,00
грн.;

- вигрібна яма літ. «П», вартістю 4
406,00 грн.;

- частина огорожі літ. «№1,2,3»
вартістю 9 347,00 грн.,

А всього на суму 42 834,00 грн.

Відповідачеві виділити будівель та
споруд на суму 104 285,00 грн., що становить
485/1000 часток.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3
225,00 грн., що становить різницю у
частинах домоволодіння.

Зобов'язати сторін демонтувати дверні
блоки між приміщеннями « 1-2»/« 1-3», «
1-2»/« 1-5», « 1-1»/« 1-5» та отвори, що
утворилися, закласти цеглою; між
приміщеннями « 1-3»/ « 1-4». « 1-1»/ « 1-2»
встановити дверні блоки; в приміщеннях
квартир, що утворилися, обладнати кухні
та житлові кімнати; квартири обладнати
самостійними системами
електрозабезпечення, газопостачання,
опалення, водопостачання.

Розподіл горищного приміщення
житлового будинку здійснювати згідно
лінії розподілу без встановлення
перегородки.

Виділити ОСОБА_1 земельну ділянку
площею 488,5 м2 (згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи
зафарбовано у зелений колір), яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
Полтавської області.

Виділити ОСОБА_2 земельну ділянку
площею 488,5 м2 (зафарбовано у синій колір
згідно висновку експертизи), яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на її користь судові
витрати, а саме за сплату судового
збору 1 107,35 грн., за проведення
експертизи 3 200,00 грн., витрати за
надання правової допомоги у розмірі 5
026,00 грн., а всього 9 333,35 грн.

В обґрунтування позову зазначалося, що
вказане домоволодіння істотно
збільшилося у своїй вартості внаслідок
спільних трудових та грошових витрат
сторін за час перебування у шлюбі, а
тому воно є об'єктом спільної сумісної
власності подружжя і підлягає
розподілу в рівних частинах..

Рішенням Кобеляцького районного суду
Полтавської області від 30 квітня 2014
року у задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 відмовлено.

Вказане рішення в апеляційному порядку
оскаржила позивач ОСОБА_1, яка,
посилаючись на недоведеність обставин,
що мають значення для справи, які суд
вважав встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права, просила його
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити її позов у повному
обсязі.

Вважає, що районний суд поверхово та
упереджено оцінив надані нею докази у
підтвердження обсягу робіт, проведених
у спірному домоволодінні, за час
перебування у шлюбі із відповідачем.

Посилається на те, що висновок за
результатами проведено по справі
судової будівельно-технічної
експертизи є належним та допустимим
доказом, який ніяким чином не
спростовано, тому місцевий суд
безпідставно не взяв його до уваги під
час ухвалення оскаржуваного рішення.

Зазначає, що має неприязні стосунки зі
свідками, які показали, що будинок був
зведений відповідачем до одруження із
нею, а тому їх не можна брати до уваги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які брали участь у справі,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, з 11
листопада 1997 року сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі, який розірвано
за рішенням Кобеляцького районного
суду полтавської області від 25 жовтня
2011 року /Т.1 а.с.19/.

Відповідно до вимог ч.1 ст.22 Кодексу про
шлюб та сім»ю України (ст.60 Сімейного
кодексу України) майно, набуте
подружжям під час шлюбу, є його
спільною сумісною власністю. Кожен із
подружжя має рівні права володіння,
користування і розпорядження цим
майном.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є
їхньою спільною сумісною власністю,
якщо інше не встановлено договором або
законом (ч. 3 ст. 368 ЦК України).

Зазначені норми матеріального права
презумують факт спільної сумісної
власності подружжя, доки не доказано
інше кимось із подружжя.

В частині 23 Постанови №11 від 21 грудня
2007 року «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» Пленум
Верховного Суду України роз'яснив, що
вирішуючи спори між подружжям про
майно, необхідно встановлювати обсяг
спільно нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання. Спільною сумісною
власністю подружжя, що підлягає поділу
(статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно
до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути
будь-які види майна, за винятком тих,
які згідно із законом не можуть їм
належати (виключені з цивільного
обороту), незалежно від того, на ім'я
кого з подружжя вони були придбані чи
внесені грошовими коштами, якщо інше не
встановлено шлюбним договором чи
законом.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60
ЦПК України.

Встановлено, що 17 травня 1990 року
рішенням №279 виконавчого комітету
Кобеляцької міської ради ОСОБА_2
виділено земельну ділянку площею 600,00
кв.м. для будівництва одноквартирного
одноповерхового індивідуального
жилого будинку в АДРЕСА_1 /Т.1 а.с.127/.

Згідно свідоцтва про право власності
від 23 грудня 2012 року ОСОБА_2 є власником
житлового будинку з
господарсько-побутовими будівлями за
вказаною адресою /Т.1 а.с.19/.

Будинок зданий в експлуатацію в лютому
1999 року/Т.1 а.с.129-130/, однак згідно
технічного паспорту його зведено в 1993
році, господарські будівлі - 1987 по 1994
роки /Т.1 а.с.10-14/.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що ОСОБА_1 не доведено, що
внаслідок своїх грошових та трудових
вкладень вказане вище нерухоме майно
істотно збільшилося.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду про те, що неможливо
встановити відсоток готовності
будинку на час укладення сторонами
шлюбу, оскільки вони та свідки дають
суперечливі покази, а надані докази
суперечать фактичним обставинам, однак
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до часткового
задоволення з огляду на наступне.

Згідно рішення Кобеляцького районного
суду Полтавської області від 02 жовтня
2012 року визнано за ОСОБА_1 право
власності на 1/200 частину домоволодіння
по АДРЕСА_1.

Вказане рішення було об'єктом
апеляційного перегляду і відповідач не
оскаржував відповідного висновку,
позивачка просила рішення в цій
частині залишити без розгляду, однак,
не заперечувала його правильності.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що частка
дружини у майні подружжя була визнана
сторонами.

Щодо прав сторін на земельну ділянку
під домоволодінням, колегія суддів
приходить до висновку, що відповідні
вимоги позовної заяви є
безпідставними, в силу того, що така
земельна ділянка не передавалася у
приватну власність.

Також не підлягають до задоволення
вимоги в частині розподілу
домоволодіння, оскільки відсутні
варіанти та погодження розподілу
домоволодіння з урахуванням належних
сторонам часток, однак відповідне
питання можу бути предметом окремого
позову щодо її виділу або компенсації
вартості.

Таким чином, висновки суду першої
інстанції щодо відсутності у ОСОБА_1
права власності на частину
домоволодіння є помилковими, а тому
колегія суддів приходить до висновку,
що рішення районного суду у вказаній
частині підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення по суті
вимог.

Керуючись ст.ст.303,304,307, п.3,4 ч.1 ст.309,
ст.ст.314,316,317 ЦПК України, колегія
суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення Кобеляцького районного суду
Полтавської області від 30 квітня 2014
року в частині відмови у визнанні за
ОСОБА_1 права власності на частину
житлового будинку з господарськими
будівлями, які розташовані за адресою:
АДРЕСА_1, - скасувати та ухвалити в цій
частині нове рішення.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
1/200 частину житлового будинку з
господарськими будівлями, які
розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
чинності з моменту проголошення та
може бути оскаржено протягом 20 днів
шляхом подання касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

ГОЛОВУЮЧИЙ:
П.М. Карнаух

СУДДІ:
Ю.В. Дряниця

Т.О. Кривчун

ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області
П.М. Карнаух