Справа № 372/1763/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

11 червня 2014 року
Обухівський районний
суд Київської області у складі:

головуючого судді Кравченка М.В.

при секретарі Радченко С.П.,

розглянувши у приміщенні Обухівського
районного суду Київської області у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом приватного
акціонерного товариства «Лізинг
інформаційних технологій» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому посилається на те, що 07.03.2011 року
між закритим акціонерним товариством
«Лізинг інформаційних технологій»,
правонаступником якого є позивач, та
відповідачем ОСОБА_1 був укладений
договір про надання в оренду
обладнання на умовах фінансового
лізингу. Для забезпечення виконання
умов договору було укладено договір
поруки з іншим відповідачем - ОСОБА_2
Отримавши обладнання відповідач був
зобов'язаний сплачувати орендні
платежі, але в порушення укладеного
договору свої зобов'язання виконував
неналежним чином, внаслідок чого
виникла заборгованість. Позивач
неодноразово надсилав відповідачам
претензії, але останніми вони
ігноруються, а тому просить в судовому
порядку стягнути з відповідачів
солідарно на його користь вказану
заборгованість та судові витрати
сплачені при зверненні до суду.

В судове засідання сторони не
з'явились, позивач подав заяву про
розгляд справи за його відсутності,
позов підтримав, відповідач причин
неявки суду не повідомив, заяв,
клопотань чи заперечень суду не подав.

Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
повідомлення про причини неявки, суд
може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи неявку сторін, суд вважав
можливим розглянути спір у їх
відсутність на підставі наявних у
справі доказів.

Перевіривши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

07 березня 2011 року ЗАТ «Лізинг
інформаційних технологій» та
відповідачем ОСОБА_1 було укладено
договір № 10101101 про отримання
ІТ-обладнання, інших товарів та послуг
в системі LeaselT, згідно якого
зобов'язувався надати відповідачу
обладнання, а останній, взяв на себе
обов'язок передбачений п.3.1. та п. 5.4.2.
договору, сплачувати платежі згідно з
Пакетом LeaselT та договором в строк до 20
числа поточного місяця, що
підтверджується копією договору.

09 березня 2011 року відповідач ОСОБА_1
отримав від ЗАТ «Лізинг інформаційних
технологій» обладнання, що
підтверджується актом
приймання-передачі.

Статтею 1 Закону України «Про
фінансовий лізинг» визначено, що
фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це
вид цивільно-правових відносин, що
виникають із договору фінансового
лізингу, а згідно зі ст.2 вказаного
Закону відносини, що виникають у
зв'язку з договором фінансового
лізингу, регулюються положеннями
Цивільного кодексу України про лізинг,
найм (оренду), купівлю-продаж, поставку
з урахуванням особливостей, що
встановлюються цим Законом.

Згідно ст. 806 ЦК України за договором
лізингу одна сторона (лізингодавець)
передає або зобов'язується передати
другій стороні (лізингоодержувачеві) у
користування майно, що належить
лізингодавцю на праві власності і було
набуте ним без попередньої
домовленості із лізингоодержувачем
(прямий лізинг), або майно, спеціально
придбане лізингодавцем у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов (непрямий лізинг),
на певний строк і за встановлену плату
(лізингові платежі). До договору
лізингу застосовуються загальні
положення про найм (оренду) з
урахуванням особливостей,
встановлених цим параграфом та
законом. До відносин, пов'язаних з
лізингом, застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж та
положення про договір поставки, якщо
інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 807 ЦК України
предметом договору лізингу може бути
неспоживча річ, визначена
індивідуальними ознаками, віднесена
відповідно до законодавства до
основних фондів.

Встановивши обставини справи суд
вважає, що між сторонами виникли спірні
цивільні правовідносини щодо
отримання відповідачем від позивача
обладнання та сплати щомісячних
платежів за його користування, тобто
фінансового лізингу.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України встановлює, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_1 всупереч вимогам закону та
договору не виконав свої
цивільно-правові обов'язки та не
сплатив борг за договором, що
підтверджується розрахунком
заборгованості.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку, а
згідно статті 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

10.03.2011 року між позивачем та
відповідачами було укладена договір
поруки за клієнта в системі LeaselT.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 виступила
поручителем іншого відповідача ОСОБА_1
згідно письмового договору поруки,
вона повинна нести солідарну
відповідальність за невиконання
цивільно-правових обов'язків перед
позивачем.

Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Враховуючи викладене вище, відсутність
заперечень відповідачів, вирішуючи
спір на підставі наявних у справі
доказів, суд вважає, що позовні вимоги
доведені, ґрунтуються на вимогах
чинного законодавства та матеріалах
справи.

За таких обставин, позов підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57-60, 88, 208, 212-214, 226
ЦПК України, ст.ст. 11, 12, 14, 15, 22, 509, 526, 610,
611, 623, 629 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на
користь приватного акціонерного
товариства «Лізинг інформаційних
технологій» заборгованість за
невиконання договірних зобов'язань в
розмірі 27 190 грн. 93 коп., а також судові
витрати в розмірі 243 грн. 60 коп., а всього
27 434 грн. 53 коп.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Обухівський районний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня проголошення рішення, а
особами, які брали участь у справі, але
не були присутні в судовому засіданні
під час проголошення рішення - з дня
отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто
Обухівським районним судом у випадку
подання відповідачем відповідної
заяви протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя
М.В.Кравченко