Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/2760/14
Головуючий у 1-й інстанції: Задорожко
Суддя-доповідач: Кочеткової І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Воробйової І.А.,

При секретарі: Книш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
аліментів на дитину, яка продовжує
навчання,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Василівського районного суду
Запорізької області від 07 травня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до свого батька ОСОБА_4
про стягнення аліментів у розмірі ?
частки всіх видів заробітку
відповідача, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, посилаючись на те,
що по досягненню повноліття він
продовжує навчання в Запорізькому
вищому професійному училищі
„Моторобудівник" і потребує
матеріальної допомоги, від надання
якої батько ухиляється, хоча інших
утриманців не має.

Рішенням Василівського районного суду
Запорізької області від 07 травня 2014
року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на його
утримання у розмірі 1/6 частки всього
його заробітку (доходу), але не менше
ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, щомісячно,
починаючи з 7 березня 2014 року, до
закінчення навчання, тобто до 04 травня
2015 року. Вирішено питання про судові
витрати.

В апеляційній скарзі про скасування
судового рішення і ухвалення нового
про відмову у позові ОСОБА_4
посилається на те, що про вирішенні
спору суд першої інстанції не врахував
його стан здоров'я, знаходження на
утриманні трьох неповнолітніх дітей і
матері-інваліда 1 групи, а також розмір
його мінімальної пенсії, яку він
отримує як інвалід з дитинства третьої
групи.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
повнолітній позивач продовжує
навчання і потребує матеріальної
допомоги. Відповідач хоч і являється
інвалідом третьої групи, проте він може
працювати, а труднощі із
працевлаштуванням у зв'язку із вадами
здоров'я не звільняють його від
обов'язку утримувати дорослого сина.

Проте, погодитися з висновками суду не
можна у зв'язку із наступним.

Відповідно до ст. 309 ч.1 п. п. 1, 4 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Згідно положень ч.ч.1,3 ст.199 СК України,
якщо повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Право на звернення до суду з позовом
про стягнення аліментів має той з
батьків, з ким проживає дочка, син, а
також самі дочка, син, які продовжують
навчання.

У п.20 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 15 травня 2006 року № 3 "Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів" передбачено, що
обов'язок батьків утримувати
повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчання після досягнення
повноліття ( незалежно від форми
навчання), виникає за обов'язкової
сукупності таких юридичних фактів:
досягнення дочкою, сином віку, який
перевищує 18, але є меншим 23 років;
продовження навчання; потреба у зв'язку
з цим у матеріальній допомозі;
наявність у батьків можливості
надавати таку допомогу.

Встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
проживає разом з матір'ю та з 1 вересня
2011 року являється студентом
Запорізького вищого професійного
училища „Моторобудівник", денна форма
навчання, строк закінчення навчального
закладу 04 травня 2015 року (а.с. 10).

Відповідач не працює, являється
інвалідом третьої групи з дитинства
(а.с.23, 24).

Суд першої інстанції, дійшовши
висновку щодо наявності у ОСОБА_3
потреби у матеріальній допомозі у
зв'язку із навчанням, не перевірив
обставини, які мають значення для
визначення розміру аліментів, не
витребував дані про доходи самого
позивача.

Згідно із ст. 200 Сімейного кодексу
України суд визначає розмір аліментів
на повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі і (або) у частці від
заробітку (доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у
статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 182 СК України суд при
визначені розміру аліментів повинен
ураховувати стан здоров'я та
матеріальне положення як дитини, так і
платника аліментів, наявність інших
дітей і непрацездатних батьків,
дружини, дочки, сина та інші обставини,
що мають істотне значення.

Із пояснень позивача у суді першої
інстанції вбачається, що мати, яка
також має обов'язок з утримання
сина-студента, працює на „Мотор січі",
її середній заробіток складає
приблизно 1 000 грн., він отримує
стипендію і заробітну плату на заводі,
в середньому його доходи становлять по
600-700 грн. щомісячно.

В суді апеляційної інстанції позивач
також підтвердив, що регулярно отримує
стипендію і заробітну плату у
вищевказаному розмірі.

Разом з тим, із довідки №426 від 03.04.2014
року УПФУ у Василівському районі
Запорізької області, вбачається, що
ОСОБА_4 перебуває на обліку у
Василівському УПФУ і отримує пенсію по
інвалідності загального захворювання
розмір якої з вирахуванням аліментів
складає: у листопаді 2013 року - 484 грн.,
грудень 2013 року - лютий 2014 року - по 511, 25
грн., березень 2014 року - 638,76 грн., квітень
2014 року - 651, 34 грн. (а.с.25)

Із довідки відділу державної
виконавчої служби Василівського
районного управління юстиції від 10.04.2014
року №5808/8 вбачається, що ОСОБА_4 є
боржником по виконавчому провадженню
зі стягнення аліментів на користь
матері позивача ОСОБА_5 на утримання
двох дітей ОСОБА_3 (позивача у справі) і
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/3 частки
всіх видів доходів щомісячно до
досягнення дітьми повноліття, виплати
складають : листопад 2013 року - 509,97 грн.,
грудень 2013 року - лютий 2014 року - по 537, 75
грн., березень 2014 року - 410, 24 грн. (а.с.26).

Відповідач являється батьком трьох
неповнолітніх дітей ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 і
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.8, 27,28).

Двоє молодших синів знаходяться на
утриманні відповідача, на сина ОСОБА_7
він сплачує аліменти. Молодший син
ОСОБА_6 страждає на хронічне
захворювання легенів, з приводу якого
перебуває на диспансерному обліку у
лікаря-пульмонолога і потребує
коштовного лікування (а.с. 29-30).

Мати відповідача ОСОБА_6 є
непрацездатною особою, являється
інвалідом 1 групи, потребує сторонньої
допомоги. Відповідач разом зі своєю
співмешканкою і їх двома спільними
неповнолітніми дітьми фактично
проживають з матір'ю, на них
нараховується оплата за комунальні
послуги (а.с.38). Обов'язки повнолітніх
дітей утримувати непрацездатних
батьків передбачені ст.200 СК України.

Виходячи із засад справедливості і
розумності, закріплених у ст.7
Сімейного кодексу України, з
урахуванням фактичних обставин справи
і зібраних у справі доказів,
матеріального становища як стягувача
аліментів - позивача ОСОБА_3, який
отримує стипендію і заробітну плату, і
щомісячні доходи якого фактично
перевищують доходи відповідача
ОСОБА_4, на утриманні якого знаходиться
троє неповнолітніх дітей і
мати-інвалід 1 групи, колегія вважає, що
останній не має реальної можливості
надавати утримання дорослому сину,
який продовжує навчання.

За таких обставин оскаржуване рішення
у відповідності зі ст.309 ЦПК України
підлягає скасуванню з ухваленням
нового про відмову у позові.

Керуючись ст. ст.307,309 ЦПК України,
колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Василівського районного суду
Запорізької області від 07 травня 2014
року по цій справі скасувати і ухвалити
нове рішення, яким ОСОБА_3 у задоволенні
позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: