У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Ступак О.В.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Бородянського районного суду
Київської області від 20 травня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 30 квітня 2014 року у справі за
позовом публічного акціонерного
товариства «Енергобанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором; за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до публічного акціонерного
товариства «Енергобанк» про визнання
зобов'язань за договором про надання
споживчого кредиту припиненими та
визнання вимог щодо виконання
зобов'язань за договором недійсними,

в с т а н о в и в :

У лютому 2013 року ПАТ «Енергобанк»
звернулось до суду із вищезазначеним
позовом, у якому просило стягнути з
ОСОБА_2 заборгованість за кредитним
договором у розмірі 3 177 919 грн 78 коп., з
яких: 1 230 227 грн 08 коп. - заборгованість
за кредитом, 1 554 210 грн 58 коп. -
заборгованість за процентами, 190 341 грн
11 коп. - пеня за кредитом, 203 141 грн 02 коп. -
пеня за процентами, та судові витрати.

Свої позовні вимоги обґрунтовувало
тим, що 26 листопада 2007 року між банком
та ОСОБА_2 укладено кредитний договір,
за умовами якого останній отримав
кредит у розмірі 2 300 000 грн до 23
листопада 2012 року. Додатковими угодами
до вказаного кредитного договору
сторони змінювали процентну ставку за
користування кредитом, порядок надання
кредиту та терміни погашення
нарахованих процентів за користування
кредитом. Внаслідок невиконання
зобов'язання за кредитним договором
станом на 21 січня 2013 року
утворилась заборгованість у розмірі 3
177 919 грн 78 коп.

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із зустрічним позовом до ПАТ
«Енергобанк», просив визнати
зобов'язання за договором про надання
споживчого кредиту припиненими та
вимогу щодо виконання зобов'язання за
договором кредиту недійсною.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що 26 листопада 2007 року між ним та ПАТ
«Енергобанк» було укладено зазначений
кредитний договір, та того ж дня у
забезпечення виконання зобов'язання за
кредитним договором були укладені
договори іпотеки № 8176д та № 8178д,
предметами яких є земельна ділянка,
площею 0,0501 га та житловий будинок,
загальною площею 211,8 кв. м., нежитлові
будівлі загальною площею 127,7 кв. м, що
знаходяться по АДРЕСА_1. Відповідно до
умов зазначених договорів приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу були вчинені
виконавчі написи про звернення
стягнення на зазначені земельну
ділянку та житловий будинок, та
відділом державної виконавчої служби
Ірпінського міського управління
юстиції відкрито виконавче
провадження. 25 квітня 2012 року відділом
державної виконавчої служби
Ірпінського міського управління
юстиції були винесені постанови про
повернення виконавчих документів
стягувачеві на підставі зави ПАТ
«Енергобанк» у зв'язку з підписанням
договору про реструктуризацію боргу.

20 липня 2012 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу було знято заборону відчуження
на зазначені земельну ділянку та
житловий будинок. 06 вересня 2012 року
позивач за згодою банку уклав
відповідні договори купівлі-продажу
земельної ділянки та житлового будинку
та після продажу вказаного майна
перевів виручені кошти у розмірі 850 000
грн у рахунок погашення заборгованості
за кредитом.

Крім того зазначав, що відповідно до
листа-рішення № 2 до протоколу № 77
засідання кредитного комітету ПАТ
«Енергобанк» від 28 квітня 2012 року,
кредитний комітет вирішив надати
дозвіл на переведення боргу ОСОБА_2 у
розмірі 2 291 002 грн 14 коп. на ТОВ
«Червоний Дуб», борг - 217 765 грн 71 коп.
списати, а нарахування процентів за
кредитом зупинити. Ураховуючи
зазначене вказував, що його
зобов'язання перед банком виконані, а
вимоги банку є безпідставними.

Рішенням Бородянського районного суду
Київської області від 20
травня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Київської
області від 30 квітня 2014 року, первісний
позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ПАТ «Енергобанк»
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 3 177 919 грн 78 коп. Вирішено
питання про розподіл судових витрат. У
задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

22 травня 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ подано касаційну скаргу
ОСОБА_2 на рішення Бородянського
районного суду Київської області від 20
травня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Київської області від 30
квітня 2014 року, тобто після закінчення
строку, установленого ст. 325
ЦПК України.

До касаційної скарги додано клопотання
про поновлення строку на касаційне
оскарження.

Зважаючи на те, що строк на касаційне
оскарження пропущено з поважних
причин, він підлягає поновленню.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, просить
скасувати судові рішення першої й
апеляційної інстанцій та направити
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження,
якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити, оскільки із
матеріалів касаційної скарги,
оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначених судових рішень.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд,
дослідивши докази у справі й давши їм
належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60,
212 ЦПК України, а також, врахувавши
обставини справи, обґрунтовано виходив
із доведеності позову та наявності
передбачених ст. ст. 526, 527, 530, 611, 1048-1050,
1054, 1055 ЦК України, підстав для стягнення
заборгованості за кредитним договором,
оскільки, як встановив суд, ОСОБА_2 не
виконав належним чином взятих за
кредитним договором зобов'язань, що
призвело до утворення заборгованості.
Крім того, суди обґрунтовано виходили
із недоведеності вимог зустрічного
позову.

Ухвалюючи рішення у справі, суди
правильно визначилися з характером
спірних правовідносин та нормами
матеріального права, які підлягають
застосуванню, в результаті чого
ухвалили законні й обґрунтовані
рішення, які відповідають вимогам
матеріального та процесуального права,
підстави для їх скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів та на правильність
висновків судів не впливають.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне
оскарження рішення Бородянського
районного суду Київської області від
20 травня 2013 року та ухвали
апеляційного суду Київської області
від 30 квітня 2014 року.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом публічного акціонерного
товариства «Енергобанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором; за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до публічного акціонерного
товариства «Енергобанк» про визнання
зобов'язань за договором про надання
споживчого кредиту припиненими та
визнання вимог щодо виконання
зобов'язань за договором недійсними, за
касаційною скаргою на рішення
Бородянського районного суду
Київської області від 20 травня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 30 квітня 2014 року.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ

О.В. Ступак