Справа №2/714/173/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2014 р. Герцаївський
районний суд Чернівецької області в
складі:

головуючого-судді: Костишин
Н.Я.

при секретарі: Конецькій Д.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Цуренської сільської ради
про визнання права власності на
житловий будинок з господарським
спорудами в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом до
відповідача з вимогою про визнання за
ним права власності на житловий
будинок з господарськими будівлями,
який розташований АДРЕСА_1. Свої вимоги
мотивував тим, що вказаний житловий
будинок було побудовано в 1962 році його
бабою ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його
баба ОСОБА_2, залишивши після смерті
заповіт, яким все своє майно заповіла
йому, ОСОБА_1 Після смерті баби
відкрилася спадщина на все її майно, в
тому числі й на вищевказане нерухоме
майно. Оскільки правовстановлюючі
документи на спірний будинок на ім'я
його баби не видавалися, то нотаріусом
відмовлено йому у видачі свідоцтва на
спадщину за заповітом, у зв'язку із чим
просив суд задовольнити його вимоги.

У судове засідання представник
позивача не з`явилася, однак подала до
суду заяву про розгляд справи без її
присутності, позовні вимоги підтримує
в повному обсязі та просить їх
задовольнити.

Відповідач - Цуренська сільська рада
Герцаївського району в судове
засідання свого представника не
направила, однак подала суду письмову
заяву про розгляд справи у відсутності
їх представника. Проти задоволення
позову не заперечують.

Розгляд справи проведено у
відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України
без участі сторін та фіксування
судового процесу.

На підставі досліджених письмових
доказів судом встановлено наступні
обставини справи та відповідні їм
правовідносини.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
АДРЕСА_1 розташоване домоволодіння, яке
складається з житлового будинку та
господарських споруд.

Згідно даних погосподарської книги
Цуренської сільської ради
Герцаївського району, житловий будинок
з господарськими спорудами який
розташований АДРЕСА_1 зареєстрований у
сільській раді за ОСОБА_2 з 1962 року.

Судом встановлено, що вказаний
житловий будинок у встановленому
порядку в Бюро технічної
інвентаризації не зареєстрований.

Відповідно до ст.86 ЦК Української РСР
1922 року, який був чинним на час побудови
спірного жилого будинку, право
власності - це врегульовані законом
суспільні відносини щодо володіння,
користування і розпорядження майном.

У 1961 році питання набуття права
власності регулювались Указом
Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948
року «Про право громадян на купівлю і
будівництво індивідуальних житлових
будинків» (далі - Указ) і прийнятою
відповідно до Указу постановою Ради
Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про
порядок застосування Указу Президії
Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про
право громадян на купівлю і
будівництво індивідуальних житлових
будинків» (далі - Постанова), які,
зокрема, визначали умови та правові
наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу кожен
громадянин і кожна громадянка мали
право купити або збудувати для себе на
праві особистої власності жилий
будинок на один або два поверхи з
числом кімнат від однієї до п'яти як у
місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови визначав, що земельні
ділянки для будівництва
індивідуальних жилих будинків
відводяться за рахунок земель міст,
селищ, держземфонду і земель
держлісфонду у безстрокове
користування, а збудовані на цих
ділянках будинки є особистою власністю
забудовника.

Отже, за Указом та Постановою підставою
виникнення у громадянина права
власності на жилий будинок був сам факт
збудування ним його з додержанням
вимог цих актів законодавства.

Ці правові акти не пов'язували
виникнення права власності на житловий
будинок із проведенням його
реєстрації.

Згідно з п.п.6, 7 Інструкції про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР, затвердженої
Міністерством комунального
господарства Української РСР 31.01.1966
року, підлягали реєстрації всі будинки
і домоволодіння, у тому числі належні
громадянам на праві особистої
власності, і здійснювалась вона на
підставі документів, що встановлюють
право власності (правовстановлюючих
документів, перелік яких додано до
вказаної Інструкції). Зокрема, за
пунктом 10 цього Переліку таким
правовстановлюючим документом про
право власності на жилий будинок,
збудований після видання Указу від
26.08.1948 року, є затверджений виконавчим
комітетом місцевої ради народних
депутатів акт державної комісії про
прийняття будинку в експлуатацію.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п.9 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 04.10.1991 року №7 «Про практику
застосування судами законодавства, що
регулює право приватної власності
громадян на жилий будинок», право
власності на жилий будинок, збудований
громадянином на відведеній в
установленому порядку земельній
ділянці і прийнятий в експлуатацію,
виникає з часу його реєстрації у
виконкомі місцевої ради.

Відтак, зважаючи на те, що житловий
будинок в АДРЕСА_1 побудований на
відведеній в установленому порядку
земельній ділянці та зареєстрований в
сільській раді з 1962 року за ОСОБА_2, то з
того часу остання була власником цього
житлового будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
виданим виконкомом Цуренської
сільської ради ІНФОРМАЦІЯ_1 серії
НОМЕР_1.

Таким чином, після смерті ОСОБА_2
відкрилась спадщина в т.ч. і на її
житловий будинок з господарськими
спорудами.

Статтею 524 ЦК Української РСР (чинного
на час виникнення правовідносин)
передбачено, що спадкоємство
здійснюється за законом і за заповітом.
Спадкоємство за законом має місце, коли
і оскільки воно не замінено заповітом.

Судом встановлено, що спадкодавець
ОСОБА_2 все своє майно яке належало їй
на день смерті на випадок своєї смерті
заповіла ОСОБА_1 згідно заповіту від
27.08.2001 року.

Частинами 1 ст.548, ч.1, 2 ст.549 ЦК
Української РСР передбачено, що для
прийняття спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв. Визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо
він фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном; 2) якщо
подав державній нотаріальній конторі
за місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини. Зазначені дії
повинні бути вчинені протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів спадкової
справи померлої ОСОБА_2 позивач вчасно
прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2
шляхом фактичного вступу в управління
спадковим майном та 04.09.2008 року
останнім було отримано свідоцтво про
право на спадщину за заповітом в
частині прав на вклади, що зберігаються
у філії ТВБВ №10025/047 Чернівецького
обласного управління ВАТ «Державний
ощадний банк України», які належали
померлій ОСОБА_2, тобто спадкодавцю.
Інших спадкоємців які б мали право на і
обов'язкову частку у спадщині після
смерті ОСОБА_2 судом не встановлено.

За постановою нотаріуса від 10.12.2013 року
позивачу було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом на житловий будинок з
належними до нього господарськими
будівлями і спорудами, що розташований
АДРЕСА_1 з підстав відсутності
правовстановлюючих документів на
спірний житловий будинок.

Таким чином, відповідно до
встановлених судом обставин, суд
приходить до висновку, що оскільки на
момент смерті ОСОБА_2 вищевказаний
спірний будинок був повністю
збудований, прийнятий в експлуатацію
та рахується за сільською радою, а
позивач вступивши у спадщину не може
оформити на себе належне йому право
власності на вказаний будинок в
порядку спадкування відповідно до
вимог закону з тих підстав, що
реєстрація права власності на будинок
відсутня, то його вимоги в частині
визнання за ним право власності на
житловий будинок з господарськими
спорудами є обґрунтованими й
підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст.524, 548, 549 ЦК
Української РСР, керуючись ст.ст.10, 11, 60,
212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок літ.«А» загальною
площею 77,00 кв.м, у т.ч. житловою 39,80 кв.м
та господарські будівлі і споруди -
літню кухню літ.«Б», сарай літ.«В»,
сарай літ.«Г», сарай літ.«Д», криницю №1,
огорожа №2, 3, 4, що АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Чернівецької області через
Герцаївський районний суд
Чернівецької області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10-ти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10-ти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя