У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євграфової
Є.П., Євтушенко О.І.,

Журавель В.І.,
Завгородньої І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
Херсонської міської ради, третя особа -
приватний нотаріус Херсонського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
про встановлення факту проживання
однією сім'єю, визнання спадкоємцями
четвертої черги, за касаційною скаргою
ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення апеляційного
суду Херсонської області від 27 січня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_4, ОСОБА_5
звернулися до суду з позовом до
Херсонської міської ради, третя особа -
приватний нотаріус Херсонського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
про встановлення факту проживання
однією сім'єю, визнання спадкоємцями
четвертої черги.

На обґрунтування позовних вимог
вказували, що ОСОБА_4 з 2004 року, а
ОСОБА_5 з 2005 року проживали однією
сім'єю з ОСОБА_7, який
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер.

Посилаючись на те, що при зверненні до
нотаріальної контори із заявами про
прийняття спадщини їм роз'яснено про
необхідність надати документи, що
підтверджують право на спадкування,
уточнивши позовні вимоги, просили
встановити факт проживання їх із
спадкодавцем однією сім'єю більше п'яти
років та визнати їх спадкоємцями
четвертої черги за законом.

Рішенням Комсомольського районного
суду м. Херсона від 11 жовтня 2013 року,
позов задоволено. Встановлено факт
проживання однією сім'єю ОСОБА_4 з
ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, в
період часу з 2004 року по 12 березня 2013
року. Встановлено факт проживання
однією сім'єю ОСОБА_5 з ОСОБА_7, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, в період часу з
2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Визнано
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спадкоємцями
четвертої черги за законом майна
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7

Рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 27 січня 2014 року
рішення місцевого суду скасовано та
ухвалено нове рішення, яким у позові
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5
просять рішення апеляційного суду
скасувати та залишити в силі рішення
місцевого суду, посилаючись на
неправильне застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, місцевий суд,
виходив із того, що позивачі проживали
із спадкодавцем ОСОБА_7, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року однією сім'єю не менше
як п'ять років, а тому вони є
спадкоємцями четвертої черги за
законом майна померлого.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про відмову в позові, апеляційний суд,
дійшов висновку про те, що
ОСОБА_4, ОСОБА_5 не доведено, що вони
спільно проживали, були пов'язані
спільним побутом та мали взаємні права
та обов'язки з померлим
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 не менше як
п'ять років.

Проте повністю погодитися з такими
висновками судів не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Частиною 1 ст. 292 ЦПК України визначено,
що сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, а також особи, які не
брали участі у справі, якщо суд вирішив
питання про їх права та обов'язки, мають
право оскаржити в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції повністю
або частково.

Як вбачається із рішення суду першої
інстанції позивачі ставили питання про
встановлення факту проживання однією
сім'єю з ОСОБА_7 та визнання їх
спадкоємцями четвертої черги за
законом.

Однак, суд апеляційної інстанції,
перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення місцевого
суду, задовольнивши апеляційну скаргу
ОСОБА_8 та визнавши тим самим її право
на апеляційне оскарження цього
судового рішення, залишив поза увагою
те, що остання не брала участі у справі,
про права та обов'язки її суд першої
інстанції питання не вирішував і не
з'ясував, з урахуванням уточнених
позовних вимог, які права заявниці
порушені оскаржуваним судовим
рішенням, так як ОСОБА_4 і
ОСОБА_5 питання про вирішення спору та
визнання права власності на спадщину
та, зокрема, конкретне спадкове майно
не ставили.

При цьому, враховуючи те, що
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК
України), а спадщиною за законодавством
є вся сукупність прав і обов'язків
спадкодавця, в яких він перебував на
момент своєї смерті та, які за своєю
правовою природою не є невіддільними
від особи їх носія і здатні перейти до
інших осіб, тому в разі виникнення
цивільного спору в згаданому випадку
позивачі, як спадкоємці можуть
претендувати на майно, що належало за
життя померлому ОСОБА_7, а не ОСОБА_8

Поряд із цим, не може також залишатися в
силі й рішення суду першої інстанції.

За положенням ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Тобто суд розглядає спори у разі, якщо є
особа (фізична, чи юридична), яка
порушила, не визнає або оспорює право
позивача.

Звертаючись до суду з позовом позивачі,
вказували, що нотаріусом їм було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину в зв'язку з
необхідністю надати документи, що
підтверджують право на спадкування.

Однак, задовольняючи позов, місцевий
суд не з'ясував з приводу чого виник
позов, яким чином Херсонська міська
рада порушує права позивачів, не
врахував того, що ОСОБА_4 і ОСОБА_5
просили розглянути справу в порядку
позовного провадження, тому крім
встановлення факту проживання однією
сім'єю спадкодавця із спадкоємцями,
оскільки справи за такими
заявами суд розглядає в порядку
окремого провадження відповідно до п. 5
ч. 2 ст. 234 та п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд
повинен був в такому випадку
перевірити зазначений факт у
взаємозв'язку із наступним вирішенням
спору про визнання права на спадщину і
з урахуванням особливостей розгляду
даної категорії справ (з'ясування кола
спадкоємців, спадкового майна,
витребування спадкової справи, тощо) та
залежно від установленого прийняти
відповідне рішення.

З огляду на викладене ухвалені у справі
судові рішення не можна визнати
законними та обґрунтованими, тому вони
підлягають скасуванню з підстав,
передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України, з
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5
задовольнити частково.

Рішення Комсомольського районного
суду м. Херсона від 11 жовтня 2013 року та
рішення апеляційного суду Херсонської
області від 27 січня 2014 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді: Є.П. Євграфова О.І. Євтушенко
В.І. Журавель І.М. Завгородня