АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження:
22-ц/796/5977/2014 Головуючий у суді першої
інстанції: Коваль О.А. Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Білич І.М.
29 травня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого судді:
Суддів:
Кулікової С.В, Поліщук Н.В.
представника позивача
представника відповідачів
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційною скаргою
представника ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10 - ОСОБА_7 на рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 14 березня 2014 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_4, яка також діє
в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_11
до ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, треті
особи: КП «Київтрактородеталь»,
ОСОБА_12, Святошинська районна у м. Києві
державна адміністрація про усунення
перешкод у користуванні жилим
приміщенням, виселення та вселення.
Позивач звертаючись у січні 2012року із
вищевказаним позовом вказувала на те,
що в серпні 2011 року вона разом з
дитиною отримала ордер на право
зайняття жилої кімнати АДРЕСА_1. Однак,
була позбавлена можливості
користуватися наданим їй житловим
приміщенням, оскільки у вказаній
кімнаті фактично без будь-яких
правових підстав проживає сімя
відповідача. Тому просила суд усунути
перешкоди у користуванні зазначеним
вище жилим приміщенням, виселити
відповідачів без надання іншого жилого
приміщення та вселити її разом з
донькою у кімнату АДРЕСА_1
Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 14 березня 2014 року,
позовні вимоги було задоволено
частково.

Прийнято рішення про усунення перешкод
у користуванні ОСОБА_4 разом з її
малолітньою дитиною жилим приміщенням,
а саме кімнатою АДРЕСА_1 шляхом
виселення з неї ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10 без надання іншого житла.

Вселено ОСОБА_4 разом з її малолітньою
дитиною ОСОБА_11 в кімнату АДРЕСА_1

Стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10 на користь ОСОБА_4 1 004 гривень з
кожного, як понесені судові витрати на
правову допомогу.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

У іншій частині позовних вимог було
відмовлено.

Ухвалою Святошинського районного суду
м. Києва від 19 березня 2014 року було
виправлено описку резолютивній
частині короткого тексту рішення, та
викладено резолютивну частину
наступним чином:

Усунуто перешкоди у користуванні
ОСОБА_4 разом з її малолітньою дитиною
жилим приміщенням, а саме кімнатою
АДРЕСА_1 шляхом виселення з неї ОСОБА_6,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 без надання
іншого житла.

Вселено ОСОБА_4 разом з її малолітньою
дитиною ОСОБА_11 в кімнату АДРЕСА_1

Стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10 на користь ОСОБА_4 1 004 гривень з
кожного за понесені судові витрати на
правову допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10 на користь ОСОБА_4 понесені нею
судові витрати по сплаті судового
збору у розмірі 26,82 гривень з кожного.

Не погоджуючись з рішенням суду
представник відповідачів подала
апеляційну скаргу. Де ставила питання
про його скасування та залишення
позову без розгляду. Вказуючи при цьому
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, а також його необґрунтованість.

Апелянт ОСОБА_6 та представник
апелянтів підтримали подану
апеляційну скаргу.

Позивач та її представник не визнали
подану апеляційну скаргу,
заперечували проти її задоволення.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного судового рішення,
колегія суддів вважає, що подана
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом при розгляді справи було
встановлено, що ОСОБА_4, перебуваючи з
09.07.2003 року в трудових відносинах з КП
«Київтрактородеталь», 09.08.2011 року
отримала ордер, виданий на підставі
спільного рішення адміністрації
підприємства та профспілкового
комітету КП «Київтрактородеталь» на
право зайняття з сім'єю, зокрема з
малолітньою дочкою ОСОБА_11
ІНФОРМАЦІЯ_1, жилої площі в гуртожитку
АДРЕСА_1 розміром 18,4 кв. м.

Згідно розпорядження виконавчого
органу Київської міської ради
Київської міської державної
адміністрації від 27.08.2012 року за № 1496
гуртожиток АДРЕСА_1, передано до
комунальної власності територіальної
громади м. Києва до сфери управлінні
Святошинської районної у м. Києві
державної адміністрації.

Суд першої інстанції задовольняючи
позов частково виходив з того, що
відповідачі по справі : ОСОБА_6, ОСОБА_8,
ОСОБА_8, ОСОБА_10 є співвласниками
АДРЕСА_2, де і зареєстровані (згідно
свідоцтва про право власності на житло
від 12.11.2004 року та довідки форми № З КП
«Дирекції з утримання та
обслуговування житлового фонду
Святошинського району м. Києва» від
23.02.2012 року за № 402), ордер на зайняття
спірної кімнати в гуртожитку їм не
видавався. А відтак вони підлягають
виселенню без надання іншого житлового
приміщення, як особи які самоправно
зайняли це житлове приміщення, а
позивач вселенню у відповідності до
ордеру.

Задовольняючи вимоги позивача в
частині стягнення з кожного з
відповідачів витрат за надання їй
правової допомоги, суд вважав їх такими
що ґрунтуються на матеріалах справи,
положеннях ст. 59 Конституції України,
ст. 79,84, 88 ЦПК України, договору про
надання юридичних послуг, квитанції
про сплату коштів та положень Закону
України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах».

За відсутності доведення позивачем
заподіяння їй діями відповідачів
моральної шкоди та беручи до уваги те,
що по даній категорії справ
відшкодування такої шкоди не
передбачено, суд першої інстанції
відмовив позивачу у задоволенні вимог
щодо стягнення моральної шкоди у
розмірі 3 тисячі гривень.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Звертаючись до суду з апеляційною
скаргою, апелянти вказували на те, що
судом не було взято до уваги, що
приміщення гуртожитку по АДРЕСА_1 в
якому знаходиться спірна кімната,
належить територіальній громаді м.
Києва та знаходиться у сфері
управління Святошинської районної в м.
Києві державної адміністрації. А
відтак, позов пред'явлений неналежним
позивачем, так як позов про виселення
повинен пред'являти лише власник.

Дані доводи апеляційної скарги були
також досліджені судом першої
інстанції, а відтак колегія суддів
вважає правомірним висновок суду з
урахуванням положень ст. 47 Конституції
України, ст. 16 ЦК, ст. ст. 127, 128, 129, 116 ЖК
України та Примірного положення про
гуртожитки, щодо права позивача на
відновлення своїх порушених прав у
спосіб визначений вимогами позовної
заяви.

Крім того, її право на звернення до суду
за захистом порушених прав також
підтверджується рішенням
Святошинського районного суду м. Києва
від 07.08.2013 року за яким ОСОБА_12 було
відмовлено у задоволенні заявлених
вимог до КП «Київтрактородеталь»,
Святошинської районної в м. Києві
державної адміністрації про визнання
виданого ордеру ОСОБА_4 на зайняття
спірної квартири недійсним та визнання
за ОСОБА_13 права користування даною
кімнатою у гуртожитку.

Інші доводи апеляційної скарги
правильності висновків суду не
спростовують, та не дають підстав
вважати, що судом першої інстанції при
постановлення рішення були допущені
порушення норм матеріального права,
які призвели до постановлення рішення
що підлягає скасуванню.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що рішення суду
постановлено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування з
доводів викладених у апеляційній
скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307,308, 313, 314, 315, 317
ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и
л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 - ОСОБА_7
відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 14 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: