Справа № 355/775/14-ц
Провадження № 2/355/321/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року Баришівський
районний суд Київської області в
складі головуючого судді
Лисюка О.Д.

при секретарі Ющенко Л.А.

з участю прокурора Мамедова Р.А.

представників: позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

3-ї особи - Ілляш Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засiданнi в смт. Баришівка справу за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа
відділ опіки та піклування
Баришівської районної державної
адміністрації про позбавлення
батьківських прав,

в с т а н о в и в :

позивач звернулася до суду з
названим позовом стверджуючи, що від
спільного подружнього життя із
відповідачем мають дочку ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого в свідоцтві
про народження записаний відповідач
ОСОБА_5 Після народження дитини, за вини
відповідача, який зловживав спиртними
напоями, шлюб між ними було розірвано.

З моменту розірвання шлюбу,
батько ОСОБА_6, ніколи не був
ініціатором зустрічі із своєю донькою,
не відвідував та не спілкувався з нею,
не вітав з днем народження, не
цікавився та не цікавиться її життям
та навчанням, не бере участі у її
вихованні, не проявляє до неї
щонайменшої батьківської турботи тим
самим усунувшись від виховання дитини.

Просить суд постановити рішення,
яким позбавити ОСОБА_5 батьківських
прав відносно дочки ОСОБА_6.

Позивач ОСОБА_4 в судовому
засіданні повністю підтримала позовні
вимоги викладені в заяві до суду та
просить суд їх задовольнити. В
обгрунтування своїх вимог пояснила, що
одразу після народження доньки, разом
із відповідачем вони переїхали
проживати у квартиру її батьків. Однак,
в зв'язку з перебуванням у квартирі
важко хворого батька, якому було важко
бачити постійно п'яного її чоловіка,
вони вимушені були переїхати проживати
до батьків відповідача. Але після того,
як ОСОБА_5 сильно її побив під час
годування дитини, вона забрала власні
речі та речі доньки та разом з нею,
виїхала до своїх батьків.

Зрозумівши, що спільного майбутнього
із відповідачем у них не буде, вона
наприкінці жовтня місяця звернулася до
суду з позовом про розірвання шлюбу.
Рішенням Баришівського районного суду
Київської області від 18 серпня 2008 року
шлюб між ними було розірвано і оскільки
ОСОБА_5 повністю втратив інтерес до
дочки, матеріально її утримувати не
допомагав, ініціативи щодо побачень з
дитиною не проявляв, окрім її
наполегливості на зустрічі, життям та
здоров'ям дитини не цікавився в зв'язку
з чим, вона також звернулася до суду з
позовом про стягнення аліментів, який
був повністю задоволений.

З часом, вона познайомилася з іншим
чоловіком, з яким одружилася та
народила ще двох дітей. Сім'я є
повноцінною, де панує любов та повага
один до одного, дочка ОСОБА_6 дуже
любить її другого чоловіка називаючи
його своїм татом, а останній проявляє
до доньки батьківську любов та ласку.
Під час останніх зустрічей доньки із
ОСОБА_5, ініціатором яких як завжди була
вона, ОСОБА_6 не проявляла своєї
ніжності та любові до свого батька, а
навпаки, намагалася від нього
заховатися називаючи його по імені.

Вважає, що своєю поведінкою, відповідач
повністю самоусунувся від виконання
своїх обов'язків по вихованню доньки в
зв'язку з чим, просить суд позов
задовольнити.

Допитаний в судовому засіданні
відповідач ОСОБА_5 вважає, що його
колишня дружина чинить йому перешкоди
в спілкуванні з дитиною не допускаючи
його до неї. Проте, які дії він вчиняв
для того, щоб мати можливість бачитися
з дитиною, пояснити не зміг.

Заперечуючи проти заявленого позову,
представник відповідача ОСОБА_2 суду
пояснив, що неможливість приймати
участь у вихованні онуки ОСОБА_6
пов'язана з тим, що їхня колишня
невістка виїхала на постійне місце
проживання до м. Києва де має іншу сім'ю.
Оскільки їхній син є хворим та має
другу групу інвалідності, а сам він
здійснює догляд за сином, вони не
взмозі відвідувати онуку, приймати
участь у її вихованні, надавати
матеріальну допомогу.

Вважає заявлений позов безпідставним,
позовні вимоги не обгрунтованими в
зв'язку з чим, просить суд в позові
відмовити.

Представник 3-ої особи служби у справах
дітей та сім'ї Баришівської районної
державної адміністрації Київської
області Ілляш Юлія Вікторівна суду
пояснила, що ОСОБА_5 є батьком
малолітньої ОСОБА_6, по відношенню до
якої не виконує належним чином своїх
прямих обов'язків, викладених в ст. 150
Сімейного кодексу України.

Службою у справах дітей та сім'ї
Баришівської районної державної
адміністрації зроблено висновок, що
батько дитини не бере участі у
вихованні доньки, не забезпечує
матеріально і не цікавиться її
життям, а тому, з метою захисту
інтересів малолітньої, вважають за
необхідне позбавити ОСОБА_5
батьківських прав відносно доньки
ОСОБА_6.

Заслухавши пояснення позивача,
представника третьої особи, думку
прокурора, який вважає, що обставин,
передбачених ст.164 СК України для
позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав,
не має, що є підставою для відмови в
позові, дослідивши матеріали справи
суд вважає, що заявлений позов підлягає
до повного задоволення виходячи з
наступних міркувань.

Декларація прав дитини, проголошена
Генеральною Асамблеєю ООН 20
листопада 1959 року як принципове
положення визначила, що дитина повинна
зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції
про права дитини батьки несуть основну
відповідальність за виховання дитини.
Найкращі інтереси дитини є предметом
їх основного піклування.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу
України батько може бути позбавлений
судом батьківських прав, якщо він
ухиляється від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст.11 Закону України « Про
охорону дитинства» сім'я є природним
середовищем для фізичного, духовного ,
інтелектуального, культурного,
соціального розвитку дитини, її
матеріального забезпечення і несе
відповідальність за створення
належних умов для цього.

Кожна дитина має право на
проживання в сім'ї разом із батьками
або в сім'ї одного з них та на
піклування батьків. Право дитини на
отримання належного сімейного
виховання виникає у неї від народження.

Судом встановлено, що 10 червня 2006 року
Баришівським районним відділом РАЦС
Баришівського районного управління
юстиції Київської області був
зареєстрований шлюб між ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, про що в книзі реєстрації
шлюбів 06 червня 2006 року зроблено
відповідний запис за № 58 та видано
свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1. Від
спільного подружнього проживання у
сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька
ОСОБА_6, батьком якої в актовому записі
про народження записаний ОСОБА_5 ( а.с. 7
)

19 листопада 2008 року шлюб між
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 розірвано про що в
Книзі реєстрації розірвань шлюбів
зроблено відповідний актовий запис за
№ 141 від 2008 року ( а.с.10 ) .

Згідно з вимогами ч.2 ст. 141 СК України,
розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Діючий Сімейний кодекс України
розкриває не тільки зміст батьківських
прав, але дає повний перелік обов'язків
матері та батька у вихованні дитини.

Ці обов'язки та права знайшли своє
вираження в ст.ст. 150, 151, 153-157 СК України.
Всі вони разом декларують такі
обов'язки батьків, як виховання дітей,
піклування про їх фізичний розвиток,
можливість стати достойним
громадянином України, їх матеріальне
утримання, захист прав і свобод своїх
дітей тощо.

Так, частинами 2,3,4 ст. 150 СК України
передбачено, що батьки зобов'язані
піклуватися про здоров'я дитини, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток, забезпечити здобуття дитиною
повної загальної середньої освіти,
готувати її до самостійного життя,
поважати дитину.

Відповідно до ч.4 ст. 155 СК України,
ухилення батьків від виконання
батьківських обов'язків є підставою
для покладення на них
відповідальності, встановленої
законом.

Частиною 2 статті 157 СК України
передбачено, що той із батьків, хто
проживає окремо від дитини,
зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати,
батько можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 березня
2007 року № 3 "Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав" роз'яснено, що
ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції ООН про
права дитини, в усiх дiях щодо дiтей,
незалежно вiд того, здiйснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соцiального
забезпечення, судами, адмiнiстративними
чи законодавчими органами,
першочергова увага придiляється
якнайкращому забезпеченню iнтересiв
дитини.

Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при
розгляді судом спорів щодо участі
одного з батьків у вихованні дитини,
місця проживання дитини, позбавлення
та поновлення батьківських прав,
побачення з дитиною матері, батька, які
позбавлені батьківських прав,
відібрання дитини від особи, яка тримає
її у себе не на підставі закону або
рішення суду, управління батьками
майном дитини, скасування усиновлення
та визнання його недійсним
обов'язковою є участь органу опіки та
піклування.

Орган опіки та піклування подає суду
письмовий висновок щодо розв'язання
спору на підставі відомостей,
одержаних у результаті обстеження умов
проживання дитини, батьків, інших осіб,
які бажають проживати з дитиною, брати
участь у її вихованні, а також на
підставі інших документів, які
стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України).

В матеріалах справи ( а.с.8 ) є висновок
органу опіки та піклування
Баришівської районної державної
адміністрації щодо доцільності
позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав
відносно дочки ОСОБА_6, оскільки це
відповідає інтересам дитини.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_5 свідомо нехтує своїми
батьківськими обов'язками та
ухиляється від їх виконання по
відношенню до своєї дитини, не
цікавиться станом її здоров'я,
навчанням та розвитком, а сама
поведінка батька вказує на те, що він не
має жодного бажання в подальшому
займатися вихованням, утриманням та
належним доглядом за своєю дочкою, не
цікавиться її подальшою долею та
життям.

При цьому, суд критично ставиться до
пояснень представника відповідача -
його батька ОСОБА_2 про те, що вони не
мали змоги приймати участь у вихованні
ОСОБА_6, оскільки остання, разом із
матір'ю проживала в м. Києві, а вони, в
зв'язку із незадовільним станом
здоров'я сина, не мали змоги від'їздити
до столиці для спілкування з онукою.
Такі твердження представника
відповідача, суд розцінює як намагання
батька виправдати відносини його сина
до своєї дочки, його байдуже ставлення
до її життя та розвитку.

Так, в судовому засіданні
досліджувалися докази, які на думку
суду, безпосередньо спростовують
посилання представника відповідача
щодо безпорадного стану його сина,
який через свою хворобу, як про це
стверджувалося, не міг виїжджати за
межі населеного пункту, де він
проживає. Дійсно, як вбачається із
виписки історії хвороби № 1030 щодо
ОСОБА_5, після отриманої ЗЧМТ у
останнього періодично виникали
приступи епілепсії. Однак, це не
заважало йому після прийняття ліків, за
згодою батьків залишати квартиру, та
без їх догляду, реально оцінюючи свій
фізичний стан, вживати спиртні напої.

Дані твердження суду підтверджуються
долученою до справи
довідкою-характеристикою депутата
Баришівської селищної ради Л.В. Борзак,
який вказує на те, що ОСОБА_5, порушуючи
заборону лікарів, вживає алкоголь в
зв'язку з чим, має життєві негаразди.
Підтвердженням цьому є вирок
Баришівського районного суду
Київської області від 02.11.2011 згідно
якого, ОСОБА_5, перебуваючи в стані
алкогольного сп'янінні вчинив
розбійний напад.

Оцінивши за своїм внутрішнім
переконанням всі здобуті в ході
судового засідання докази суд
приходить до переконання, що питання
позбавлення батьківських прав щодо
своєї доньки, відповідача ОСОБА_5
зовсім не бентежить. Це більше
стосується його батьків, яким не
байдужий моральний облік їхнього сина.
При цьому суд вважає, що інтереси своєї
онуки в даному випадку, її психічний
розвиток відходять на задній план

Допитана в судовому засіданні в якості
свідка ОСОБА_11 суду пояснила, що вона є
матір'ю позивачки та бабою ОСОБА_6. При
її спілкуванні із вчителем, де
навчається онука, остання розповіла, що
Настя майже не реагує та неадекватно
відзивається на прізвище Карпенко,
наполягаючи, що її прізвище Олійник. З
цього приводу, вони були на
консультації у лікаря-психолога, який
підтвердив негативне ставлення онуки
до прізвища Карпенко.

Допитана в судовому засіданні в якості
свідка ОСОБА_12 суду пояснила, що онуку
ОСОБА_6, вони із чоловіком дуже люблять.
Проте, із-за важкого матеріального
стану та в зв'язку із незадовільним
станом її здоров'я та здоров'я сина,
належної уваги їй приділити не мають
можливості хоча дуже цього хочуть.

Сукупність приведених в судовому
засіданні доказів, їх оцінка
переконують суд, що не дивлячись на ту
обставину, що позбавлення батьківських
прав є крайньою мірою, яка може бути
застосована до батьків, виходячи в
першу чергу із інтересів самої дитини
суд вважає, що позовні вимоги щодо
позбавлення батьківських прав ОСОБА_5
повинні бути задоволені.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК
України, ст.ст.17, 19, 141, 150, 155, 157, 164, 166 СК
України, ст.11 Закону України « Про
охорону дитинства» п.15,16 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав» від
30.03.2007 року, суд

В и р і
ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
третя особа відділ опіки та піклування
Баришівської районної державної
адміністрації про позбавлення
батьківських прав, задовольнити.

Позбавити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця та мешканця АДРЕСА_1,
проживає по АДРЕСА_2 батьківських прав
відносно своєї малолітньої дочки
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( свідоцтво про
народження серія НОМЕР_2 видане 15 липня
2006 року відділом реєстрації актів
цивільного стану Баришівського
районного управління юстиції
Київської області ).

Апеляційна скарга на рішення
суду подається до апеляційного суду
Київської області протягом 10 днів з дня
його проголошення через Баришівський
районний суд.

Суддя Баришівського районного суду
О. Д. Лисюк