Справа № 139/169/14-ц Провадження №
22-ц/772/1503/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Коломійцева В. І.Категорія: 48
Доповідач: Чуприна В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області у складі :

Головуючого :
Чуприни В.О.

Суддів :
Чорного В.І., Оніщука В.В.

При секретарі :
Богацькій О.М.

За участю :
представників ОСОБА_2 по довіреності
ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Вінницької області
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_5 про стягнення додаткових витрат
на дитину, за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення
Мурованокуриловецького районного суду
Вінницької області від 26 березня
2014 року, встановила :

03.03.2014 р. ОСОБА_2 звернулася до
суду з вказаним позовом, посилаючись на
те, що шлюб з відповідачем розірвано у
серпні 2013 р. та він сплачує по суду
аліменти у розмірі 500 грн. щомісячно на
утримання двох спільних дітей: ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, який
зокрема навчається у Київському
національному університеті ім. Тараса
Шевченка на денній формі на умовах
платності.

За один рік навчання сина ОСОБА_7
позивачкою згідно укладеного договору
№1367 сплачено 30000,00 грн. вартості
освітньої послуги, з яких вона просила ?
частину, тобто 15000,00 грн., стягнути з
відповідача, а також відшкодувати
понесені судові витрати.

Рішенням Мурованокуриловецького
районного суду Вінницької області від
26.03.2014 р. позов задоволений частково:
стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2
додаткові витрати пов'язані з
навчанням неповнолітнього сина ОСОБА_7
у розмірі 7500,00 грн., що становить
частину вартості понесених позивачем
витрат за оплату навчання сина за
перший рік навчання, тобто за 2013-2014
навчальний рік; стягнуто з ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі
234,60 грн.

Ухвалою Мурованокуриловецького
районного суду Вінницької області від
05.05.2014 р. шляхом виправлення
арифметичної помилки в описовій
частині зазначеного рішення визнано
правильним розмір судового збору, який
стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 -
121,80 грн.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_2
посилається на необґрунтованість
рішення, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
установленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неправильне застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, у зв'язку з чим
ставить питання про скасування рішення
і ухвалення нового щодо задоволення
позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення осіб, що з'явились в
апеляційну інстанцію, обговоривши
доводи скарги та перевіривши матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку
про задоволення апеляційної скарги з
наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
і обґрунтованим та вирішувати такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Судове рішення в повній мірі
таким вимогам закону не відповідає.

Задовольняючи позов про
стягнення додаткових витрат, суд
дійшов обґрунтованого висновку щодо
обов'язку відповідача брати участь у
витратах на дитину, зумовлених
особливими обставинами, спрямованими
на розвиток її здібностей у навчанні.

Разом з тим, з визначеним розміром
участі відповідача у додаткових
витратах погодитись не можна.

Судом установлено, що сторони з
24.02.1996 р. по 30.08.2013 р. перебували у
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
двох дітей: сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та
сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10).

Рішенням Мурованокуриловецького
районного суду Вінницької області від
14.10.2013 р. з відповідача ОСОБА_5 на
утримання неповнолітніх дітей
щомісячно стягуються аліменти у
розмірі по 500,00 грн. на кожну дитину
(а.с.26).

Син ОСОБА_7 у 2013 р. поступив на
навчання у Київський національний
університет імені Тараса Шевченка, та у
теперішній час є студентом першого
курсу даного учбового закладу денної
форми навчання на платній основі,
терміном навчання з 01.09.2013 р. по 30.06.2017 р.

Згідно договору за №1367 про
надання освітньої послуги (навчання),
укладеного 23.08.2013 р. між позивачкою
ОСОБА_2 та Київським національним
університетом імені Тараса Шевченка,
загальна вартість освітніх послуг, що
надаються і надаватимуться ОСОБА_7,
становить 120000,00 грн., плата за рік
навчання - 30000,00 грн. (а.с.7 - 9).

Як це передбачено договором,
позивачкою ОСОБА_2 з власних коштів
було внесено плату за перший рік
навчання сина в розмірі 30000,00 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
від 29.09.2013 р. (а.с. 15).

Відповідно до ст. 185 СК України той
з батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів не була подана, зобов'язані
брати участь у додаткових витратах на
дитину, що викликані особливими
обставинами (розвитком здібностей
дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Додаткові витрати не є додатковим
стягненням коштів на утримання дитини.
Аліменти необхідні, щоб забезпечити
нормальні матеріальні умови для життя
дитини. В окремих випадках за наявності
особливих обставин, крім звичайних
витрат на дитину вимагаються
додаткові. Розмір додаткових витрат
повинен визначатися залежно від
передбачуваних або фактично понесених
витратах на дитину.

Розмір участі одного з батьків у
додаткових витратах на дитину в разі
спору визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення. Додаткові витрати на дитину
можуть фінансуватися наперед або
покриватися після їх фактичного
понесення разово, періодично або
постійно (ч.ч. 2, 3 ст. 185 СК України).

Тобто суд вирішує, в якій мірі
кожен із батьків зобов'язаний приймати
участь в цих витратах, виходячи з
матеріального та сімейного положення
сторін та інших інтересів та обставин,
що мають істотне значення, що
визначаються так само, як і при
стягнення аліментів відповідно до ст.
181, 182 СК України.

Визначення обставин, що можуть
бути визнані істотними, закон
відносить до компетенції суду. У
будь-якому разі істотними є такі
обставини, як стан здоров'я,
матеріальне становище відповідача,
наявність у нього інших неповнолітніх
дітей, непрацездатних дружини,
чоловіка, батьків, повнолітніх дітей
тощо.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Задовольняючи позов частково, не
у половинному розмірі від 30000,00
грн. сплачених позивачкою додаткових
витрат на дитину, а лише в сумі 7500,00 грн.,
суд першої інстанції у порушення вимог
ст. ст. 213, 214 ЦПК на вищевказані вимоги
закону уваги не звернув, належним чином
не перевірив матеріальне становище
позивача та відповідача, надавши при
цьому перевагу бездоказовим
покликанням останнього щодо
відсутності у нього заробітку чи інших
доходів.

Разом з тим, відповідач ОСОБА_7,
аналогічно як і позивач ОСОБА_2, є
фізичною особою-підприємцем та за
даними Єдиного державного реєстру в
процесі припинення підприємницької
діяльності не перебуває (а.с.50), також
він являється одним із засновників ПП
«Меркурій-4» (а.с.51) та керівником ПП
«Дорбутсервіс» (а.с.55).

Виходячи з вищенаведених
об'єктивних даних щодо матеріального
положення відповідача, з урахуванням
його зобов'язання про сплату аліментів
на двох неповнолітніх дітей, які
проживають з позивачкою та знаходяться
на її утриманні, за відсутності
посилань стосовно незадовільного
стану здоров'я, надання утримання
іншим непрацездатним особам чи на інші
істотні обставини, апеляційний суд
визначає разову участь відповідача у
додаткових витратах на дитину в
розмірі 15000,00 грн., у зв'язку з чим
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню, а позов задоволенню.

Розподіл судових витрат
здійснюється апеляційним судом за
правилами ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Мурованокуриловецького
районного суду Вінницької області від
26 березня 2014 року скасувати і ухвалити
нове, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про
стягнення додаткових витрат на дитину -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_2 додаткові витрати на дитину у
розмірі 15000,00 грн., що становить ?
частини вартості освітньої послуги
денної форми навчання за 2013 -2014 рік.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_2 243,60 грн. судового збору за
подачу позовної заяви та 121,80 грн. з
апеляційної скарги, а всього 365,40 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
(підпис) В.О. Чуприна

Судді: (підпис)
В.І. Чорний

(підпис) В.В. Оніщук