Номер провадження: 22-ц/785/3364/14
Головуючий у першій інстанції Свячена
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Погорєлової С.О.,
Цюри Т.В.,

при секретарі - Колмакові В.І.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою Приватного акціонерного
товариства «Страхове товариство
«Гарантія» на рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 12 грудня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
Приватного акціонерного товариства
«Страхове товариство «Гарантія», третя
особа ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и л а:

12.11.2010 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ПрАТ «Страхове
товариство «Гарантія» за участю
третьої особи ОСОБА_3 та просив
стягнути з відповідача на його користь
матеріальну шкоду в розмірі 15 597, 98 грн.,
моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.,
судові витрати в сумі 405, 98 грн. та
витрати на ІТЗ судового процесу в
розмірі 120 грн., посилаючись на те, що
18.09.2008 року о 16 год. 15 хв. ОСОБА_3, керуючи
автомобілем НОМЕР_1 по вул. Пушкінській
у м. Одесі, повертав ліворуч, не зайняв
відповідне крайнє положення на смузі
дороги, не надав перевагу в русі
автомобілю Тойота, д/н НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_2, в результаті чого
відбулось зіткнення обох автомобілів,
які отримали механічні пошкодження.
Вина ОСОБА_3 була підтверджена
постановою Приморського районного
суду м. Одеси від 17.10.2008 року, якою він
був визнаний винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 124
Кодексу України про адміністративні
правопорушення. Оскільки
автотранспортний засіб марки Інфініті,
д/н НОМЕР_3, що належить ОСОБА_3, в рамках
дії Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» був
застрахований ВАТ «Страхове
товариство «Гарантія», позивач
звернувся до відповідача з відповідною
заявою, а також претензією про виплату
страхових коштів у розмірі 15 597, 98 грн.
Проте ПрАТ «Страхове товариство
«Гарантія» відповідні виплати щодо
відшкодування страхових коштів на
рахунок позивача не здійснила. Також
позивач зазначав, що крім
матеріального збитку, йому була
заподіяна моральна шкода, що
виражається в моральних стражданнях з
приводу вищезазначеного, сильного
нервового та емоційного потрясіння
внаслідок неможливості отримання
доходу від використання транспортного
засобу у роботі. Вважає, що перенесена
психічна травма настала саме в
результаті скоєного ДТП.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 12.12.2013 року позовні вимоги
ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з
ПрАТ «СТ «Гарантія» на користь ОСОБА_2
суму страхового відшкодування у
розмірі 6743,53 грн. та моральну шкоду у
розмірі 500 грн. Вирішено питання щодо
судових витрат. В задоволенні решти
позовних вимог - відмовлено.

У апеляційній скарзі ПрАТ «СТ
«Гарантія», посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
змінити, яким зменшити розмір
страхового відшкодування на 780 грн.,
відмовити ОСОБА_2 у стягненні моральної
шкоди в повному обсязі, зменшити розмір
державного мита та витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
пропорційно до задоволених позовних
витрат, вирішити питання про розподіл
судових витрат за проведення по справі
судових експертиз.

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах, заслухавши
суддю-доповідача, обговоривши доводи
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

Судом встановлено, що 18.09.2008 року о 16
год. 15 хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем
НОМЕР_1 по вул. Пушкінській у м. Одесі,
повертаючи ліворуч, не зайняв
відповідне крайнє положення на смузі
дороги, не надав перевагу в русі
автомобілю Тойота, д/н НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_2, в результаті чого
відбулось зіткнення обох автомобілів.

Постановою Приморського районного
суду м. Одеси від 17.10.2008 року ОСОБА_3 був
визнаний винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст.124
Кодексу України про адміністративні
правопорушення.

Автотранспортний засіб марки Інфініті,
д/н НОМЕР_3, що належить ОСОБА_3, в рамках
дії Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» був
застрахований ВАТ «Страхове
товариство «Гарантія» відповідно до
полісу ВВ 3198791 від 23.10.2007 року на ім'я
ОСОБА_4

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_2
просив стягнути з відповідача
матеріальну шкоду у розмірі 15 597, 98 грн.,
посилаючись на висновок №263 від 25.10.2008
року суб'єкта підприємницької
діяльності судового експерта
автотоварознавця ОСОБА_5 (а.с.9).

Тому 24.08.2009 року позивач звернувся до
відповідача з відповідною заявою, а
також претензією про виплату на його
користь страхових коштів у розмірі 15 597,
98 грн.

Крім того, на підтвердження своїх вимог
та на виконання вимог листа ВАТ «СТ
«Гарантія» від 06.11.2009 року (а.с.34) ОСОБА_2
12.01.2010 року надав відповідачу оригінал
висновку №263 експертного
автотоварознавчого дослідження від
25.10.2008 року, а також оригінал рахунку
фактичних витрат по ремонтним роботам
№18 на суму 14 500, 00 грн.

Проте ПрАТ «СТ «Гарантія» відповідні
виплати щодо відшкодування коштів за
проведений ремонт автомобіля у сумі 15
597, 98 грн. на рахунок позивача так і не
здійснило.

Ухвалою Приморського районного суду м.
Одеси від 18.10.2011 року було призначена
судова автотоварознавча експертиза, на
вирішення якої були поставлені
питання, в тому числі, щодо того, який
збиток був нанесений автомобілем
НОМЕР_4, автомобілю Тойота, д/н НОМЕР_2,
під час дорожньо-транспортної пригоди
18.09.2008 року.

Висновком ОНДІСЕ судової
транспортно-трасологічної експертизи
№2033 від 23.08.2013 року було встановлено,
які саме пошкодження були завдані
автомобілю позивача внаслідок
зіткнення з автомобілем Інфініті, що
належить ОСОБА_3, внаслідок зіткнення
18.09.2008 року (а. с.123).

Висновком ОНДІСЕ судової
автотоварознавчої експертизи № 1824 від
06.09.2013 року (а.с.132) була визначена
вартість матеріального збитку,
спричиненого транспортному засобу
ОСОБА_2 неправомірними діями водія
ОСОБА_3 в розмірі 6 743, 53 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 в
частині стягнення матеріального
збитку, суд першої інстанції виходив з
того, що цивільно-правова
відповідальність власника
транспортного засобу застрахована,
тому підлягає стягненню саме з ПрАТ
«Страхове товариство «Гарантія», а
визначаючи розмір страхового
відшкодування керувався висновком
судової автотоварознавчої експертизи
№ 1824 від 06.09.2013 року.

Разом із тим з таким висновком суду
колегія суддів погоджується частково,
виходячи з наступного.

Згідно вимог ст.29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (в редакції на момент
укладення договору(полісу) серії ВВ
№3198791) страховиком відшкодовується
саме вартість відновлювального
ремонту з урахуванням зносу,
розрахованого у відповідності з чинним
законодавством.

Так, відповідно до формули про
визначення вартості матеріальної
шкоди, причиненої власнику, яка
складається із суми відновлювального
ремонту з урахуванням коефіцієнту
фізичного зносу(матеріального збитку) -
1746,00+1442.52+5214,30х(1-0,37)+0,00 експертом
отримано значення 6743,53 грн., а не 6473,53
грн., що є арифметичною помилкою.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про
страхування» франшиза це частина
збитків, що не відшкодовується
страховиком згідно з договором
страхування.

Згідно вимог ч.1 ст.12 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», розмір франшизи при
відшкодуванні шкоди, заподіяної майну
потерпілих, встановлюється при
укладанні договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності і не може
перевищувати 2 відсотки від страхової
суми, в межах якого відшкодовується
збиток, заподіяний майну потерпілих.
Страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
підпункту.

П.2 Полісу №ВВ/3198791 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів встановлено
ліміт відповідальності, в тому числі
франшизу в розмірі 510 грн.

Однак судом першої інстанції, в
порушення вищезазначених вимог закону,
не було зменшено розмір страхового
відшкодування на суму франшизи.

За таких обставин, розмір матеріальної
шкоди, який підлягає відшкодуванню з
ПрАТ «СТ «Гарантія» на користь ОСОБА_2
становить 5963,53 грн. (6473,53 - 510)

Висновок суду першої інстанції щодо
відшкодування моральної шкоди в
розмірі 500 грн. також є помилковим,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях,
яких фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я;

2) у душевних стражданнях,
яких фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів;

3) у душевних стражданнях,
яких фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та
гідності фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Згідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у редакції, чинній на час
виникнення правовідносин, при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

П. 22.3 вищезазначеного закону
передбачено, що потерпілому
відшкодовується також моральна шкода,
передбачена пунктами 1, 2 частини другої
статті 23 Цивільного кодексу України.
Така шкода відшкодовується у
встановленому судом розмірі
відповідно до вимог статті 23
Цивільного кодексу України. При цьому
страховик відшкодовує не більше ніж 5
відсотків ліміту, визначеного у пункті
9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між
сумою відшкодування, визначеною судом,
та сумою, яка має бути відшкодована
страховиком, сплачує особа, яку визнано
винною у скоєнні дорожньо-транспортної
пригоди.

Якщо судом встановлено відшкодувати
потерпілому моральну шкоду,
передбачену пунктами 3, 4 частини другої
статті 23 Цивільного кодексу України,
таке відшкодування у розмірі,
визначеному судом, здійснює особа, яку
визнано винною у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди.

Оскільки ОСОБА_2 в своїй позовній заяві
до ПрАТ «СТ «Гарантія» посилався на те,
що йому була заподіяна моральна шкода,
що виражається в моральних стражданнях
з приводу сильного нервового та
емоційного потрясіння внаслідок
неможливості отримання доходу від
використання транспортного засобу у
роботі, яка відповідає п.3 ст.23 ЦК
України, а саме: моральна шкода, яка
полягає у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна,
тому в задоволенні позову в частині
стягнення моральної шкоди з ПрАТ «СТ
«Гарантія» слід відмовити.

Однак зазначене не позбавляє права
ОСОБА_2 звернутися з цими вимогами до
особи, яка є винною в скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч.1ст.88 ЦПК України,
стороні на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи,
внаслідок звернення до суду з позовом
ОСОБА_2 поніс судові витрати по сплаті
державного мита у розмірі 405, 98 грн. та
витрат на ІТЗ судового процесу у
розмірі 120, 00 грн., що разом становить 525,
98 грн.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 12.12.2013 року позовні вимоги
ОСОБА_2 було задоволено частково, тому
присудження до стягнення з ПрАТ «СТ
«Гарантія» слід було здійснювати
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Оскільки ОСОБА_2 в позовній заяві
просив стягнути матеріальну шкоду у
розмірі 15597,98 грн., а стягненню підлягає
матеріальна шкода в розмірі 5963, 53 грн.,
то з ПрАТ «СТ «Гарантія» слід стягнути
судові витрати в розмірі 199,87 грн.
((405,98+120х100%)х38%) пропорційно до
задоволених вимог.

Питання стягнення витрат за проведення
судової експертизи на користь
відповідача судом першої інстанції не
вирішувалося, тому не є предметом
апеляційного перегляду, проте це
питання може бути вирішено шляхом
ухвалення додаткового рішення у справі
судом першої інстанції. Тому
задовольняються лише судові витрати
понесені в апеляційній інстанції за
розгляд апеляційної скарги.

Керуючись
ст.ст.301,304,п.п.2,3ч.1ст.307,309,313,314,316,317,319 ЦПК
України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Страхове
товариство «Гарантія» задовольнити
частково.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 12 грудня 2013 року в частині
задоволення вимог ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної шкоди,
судових витрат змінити, в частині
задоволення вимог про відшкодування
моральної шкоди скасувати, ухвалити
нове.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Страхове товариство
«Гарантія» на користь ОСОБА_2 на
відшкодування матеріальної шкоди 5963,53
гривні, а також судові витрати в
розмірі 199, 87 грн., в решті позову про
відшкодування матеріальної шкоди
відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до
Приватного акціонерного Товариства
«Страхове товариство «Гарантія» про
відшкодування моральної шкоди
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Приватного акціонерного товариства
«Страхове товариство «Гарантія»
судові витрати в розмірі 121,80 грн.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: