Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №289/594/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
Невмержицький Іван Миколайович
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючої Микитюк О.Ю.

суддів Товянської
О.В.

Гансецької
І.А.

при секретарі Гуковій О.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ
майна подружжя та зустрічним позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна
подружжя

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Радомишльського районного
суду від 18 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із позовною заявою, в якій просила
поділити нерухоме та рухоме майно
подружжя. В липні 2013 року уточнила
позовні вимоги і остаточно просила
визнати спільною сумісною власністю
подружжя житловий будинок з надвірними
будівлями по АДРЕСА_1, визнати за нею
право власності на 2/3 частини будинку, а
за відповідачем - на 1/3 частину,
поділити рухоме майно вартістю 20949грн.,
виділивши їй пральну машину,
холодильник, пилосос і комплект меблів
на суму 10470грн., а відповідачу - причеп
до легкового автомобіля, кавоварку,
телевізор і кухонний посуд вартістю
10478грн.(а.с.106-110).

У липні 2013 року ОСОБА_3 подав зустрічну
позовну заяву, в якій просив поділити в
натурі домоволодіння по АДРЕСА_1 в
рівних частках, поділити автомобіль
DAEWOO Matiz, 2011 року випуску державний
номерний знак НОМЕР_1 вартістю 20000грн,
залишивши автомобіль у власності
ОСОБА_2, і виділивши йому 1/2 частину
вартості автомобіля, поділити виконане
грошове зобов'язання на суму
46509грн.40грн і зобов'язати ОСОБА_2
сплатити йому 23254грн.70коп.(а.с.74-78).

Рішенням Радомишльського районного
суду від 18 березня 2014 року позови
задоволено частково. Визнано спірне
майно спільною власністю подружжя.
Визнано за сторонами в рівних частках
право власності на житловий будинок з
надвірними будівлями по АДРЕСА_1.
Поділено між сторонами рухоме майно:
пральна машина, холодильник, пилосос,
комплект меблів, причеп до легкового
автомобіля, кавоварка, телевізор і
кухонний посуд. Визнано за ОСОБА_3 право
власності на 1/2 частину автомобіля DAEWOO
Matiz, 2011 року випуску державний номерний
знак НОМЕР_1. Залишено даний автомобіль
у власності ОСОБА_2 і стягнуто з неї на
користь ОСОБА_3 1/2 вартості автомобіля -
10000грн.. Розділене між сторонами
виконане грошове зобов'язання за
договором споживчого кредиту з
кредитною спілкою „Оберіг" від 16
листопада 2012 року і зобов'язано ОСОБА_2
сплатити ОСОБА_2 23547грн.70коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення в частині визнання
за сторонами права власності на 1/2
частину домоволодіння, поділу
автомобіля, поділу грошового
зобов'язання та ухвалити нове рішення
про визнання за нею права власності на
2/3 частини домоволодіння, а за
відповідачем на 1/3 та про відмову у
позові про поділ автомобіля і
грошового зобов'язання. Апелянт
посилається на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права. Вказує на те, що
суд не врахував при визначенні часток у
праві власності на будинок інтереси
неповнолітньої дитини, при визнанні за
ОСОБА_3 права власності на 1/2 частину
автомобіля стягнув грошову
компенсацію без попереднього внесення
коштів на депозит, поділив грошове
зобов'язання, що не передбачено нормами
Сімейного кодексу.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Встановлено, що сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі з 14.05.2005 року по 17
лютого 2013 року (а.с.7,9). Від шлюбу мають
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. 12.11.2011 року
сторони придбали житловий будинок по
АДРЕСА_1 (а.с.11-15).

Під час шлюбу сторони придбали
автомобіль DAEWOO Matiz, 2011 року випуску
державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с.94)

16.11.2012 року ОСОБА_3 отримав у кредитній
спілці „Оберіг" кредит на суму 50000грн.,
який повністю погасив в період з 07.02.2012
по 29.03.2013 року (а.с.86-91).

Як роз'яснено у п. 24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №11 від 21
грудня 2007 року „Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя", при поділі майна
враховуються також борги подружжя та
правовідносини за зобов'язаннями, що
виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК).

Вирішуючи питання про поділ майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, зокрема
неподільної речі, суди мають
застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71
СК щодо обов'язкової згоди одного з
подружжя на отримання грошової
компенсації та попереднього внесення
другим із подружжя відповідної
грошової суми на депозитний рахунок
суду. За відсутності такої згоди
присудження грошової компенсації може
мати місце з підстав, передбачених ст.
365 ЦК, за умови звернення подружжя
(одного з них) до суду з таким позовом
(ст.11 ЦК) та попереднього внесення на
депозитний рахунок суду відповідної
грошової суми. У разі коли жоден із
подружжя не вчинив таких дій, а
неподільні речі не можуть бути реально
поділені між ними відповідно до їх
часток, суд визнає ідеальні частки в
цьому майні без його реального поділу і
залишає майно у їх спільній частковій
власності (п.25 Постанови).

При вирішенні спору про поділ майна, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, суд згідно з
частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках
може відступити від засади рівності
часток подружжя, враховуючи обставини,
що мають істотне значення для справи, а
також інтереси неповнолітніх дітей,
непрацездатних повнолітніх дітей (за
умови, що розмір аліментів, які вони
одержують, недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування) (п.30
Постанови).

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 не довела наявність обставин,
які можуть бути підставою для відступу
від рівності часток подружжя при
поділі майна. Суд першої інстанції
прийняв правильне рішення про визнання
за сторонами права власності на
домоволодіння в рівних частках.

Сторони не досягли згоди щодо поділу
автомобіля. ОСОБА_2 не зверталася до
суду із позовом про припинення права
власності ОСОБА_3 на 1/2 частину
автомобіля і не вносила кошти на
депозит. Тому суд безпідставно визнав
за ОСОБА_2 право власності на весь
автомобіль і стягнув з неї на користь
ОСОБА_3 половину його вартості. За таких
обставин слід визнати за сторонами
право на 1/2 ідеальну частку за кожним і
залишити автомобіль у спільній
частковій власності.

ОСОБА_3 не надав суду доказів на
підтвердження того, що отриманий ним
16.11.2012 року кредит був використаний в
інтересах сім'ї, що за нього було
придбане майно, що є предметом поділу.
Навпаки, у позовній заяві про
розірвання шлюбу, яку він подав до суду
22 січня 2013 року ОСОБА_3, зазначив, що
півроку вони із дружиною не ведуть
спільне господарство, мають окремі
бюджети, живуть окремо і не підтримують
будь-яких зв'язків. Висновок суду
першої інстанції про те, що борги
можуть бути самостійним об'єктом
поділу, а не враховуються при поділі
майна суперечить роз'ясненням Пленуму
Верховного Суду.

Враховуючи наведене колегія суддів
скасовує рішення в частині задоволення
зустрічного позову і ухвалює в цій
частині нове рішення про часткове
задоволення зустрічного позову.

В решті рішення не оскаржується і не є
предметом апеляційного розгляду.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 314, 316, 317,
319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Скасувати рішення Радомишльського
районного суду від 18 березня 2014 року в
частині зустрічного позову. Зустрічний
позов задовольнити частково. Визнати
за ОСОБА_2, ОСОБА_3 право власності на 1/2
частину автомобіля DAEWOO Matiz, 2011 року
випуску державний номерний знак
НОМЕР_1, залишивши автомобіль у їхній
спільній частковій власності. В решті
зустрічних позовних вимог відмовити.
Зменшити розмір судового збору,
стягнутого з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 з
464грн.36 коп. до 243грн.60коп.

Залишити без змін рішення в частині: -
визнання спільною сумісною власністю
подружжя житлового будинку з
надвірними будівлями по АДРЕСА_1 і
рухомого майна вартістю 20949грн.; -
визнання за ОСОБА_2, ОСОБА_3 права
власності по 1/2 ідеальній частині на
житловий будинок з надвірними
будівлями по АДРЕСА_1; - поділу в натурі
рухомого майна вартістю 20949грн.; -
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча:

Судді: