АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22-ц/796/5565/2014
Головуючий у 1 інстанції - Смирнова Є.П.
Доповідач - Борисова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Мовчан О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_2 на рішення Деснянського
районного суду м. Києва від 06 березня 2014
року в справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про позбавлення права
користування жилим приміщенням та
виселення,-

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
Деснянського районного суду м.Києва з
позовом до ОСОБА_2, в якому просив
позбавити відповідача права
користування квартирою АДРЕСА_1 та
висилити останню із вказаної квартири
без надання іншого жилого приміщення.

При цьому позивач вказував на те, що він
є власником квартири АДРЕСА_1 на
підставі договору купівлі продажу від
15.03.2013 року, укладеного між ним та
ОСОБА_4, посвідченого приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстрованого в реєстрі за № 719.

Позивач також зазначав, що на даний час
у спірній квартирі зареєстрована та
мешкає відповідач по справі, яка
перешкоджає йому в повному обсязі
реалізувати своє право власності на
вказану квартиру. Відповідач не бажає
звільняти квартиру та знятися з
реєстраційного обліку за вказаною
адресою. Таким чином, ОСОБА_2 створює
йому перешкоди у здійсненні права
власності на квартиру АДРЕСА_1, він не
може вселитися у вказану квартиру та
проживати в ній.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 06 березня 2014 року позов
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про позбавлення права
користування жилим приміщенням та
виселення задоволено.

Позбавлено ОСОБА_2 права користування
квартирою АДРЕСА_1.

Виселено відповідача із квартири
АДРЕСА_1 без надання іншого жилого
приміщення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції відповідач подала
апеляційну скаргу, в якій просила
скасувати вказане рішення, посилаючись
на його незаконність та
необґрунтованість.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
підтримала апеляційну скаргу та
просила її задовольнити.

Позивач в судовому засіданні
заперечував проти задоволення
апеляційної скарги, просив її
відхилити та залишити рішення суду
першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які брали участь у
справі, вивчивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з його
законності та обґрунтованості.

Висновок суду відповідає обставинам
справи та ґрунтується на вимогах
закону.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач ОСОБА_3 відповідно до договору
купівлі-продажу від 15.03.2013 року придбав
у ОСОБА_4 належну останній на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 12.03.2013 року квартиру
АДРЕСА_1.

15.03.2013 року право власності позивача на
квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано у
Державному реєстрі прав на нерухоме
майно про реєстрацію права власності
(а.с.9).

Відповідно до ч.4 ст.334 ЦК України право
власності на придбану квартиру виникає
у покупця з дня державної реєстрації
цього права відповідно до Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень».

Позивач 23.11.2013 року направив
відповідачу лист в якому повідомив, що
він є власником квартири АДРЕСА_1 та
вимагав добровільно та терміново
звільнити дану квартиру і не
перешкоджати йому користуватися
зазначеною квартирою, або підписати
(укласти) договір про оренду
користування квартирою, який був
отриманий відповідачем 03.12.2013 року.

Судом встановлено, що згідно довідки
форми № 3 ЖЕК-305 від 05.02.2014 року в
квартирі зареєстрована та проживає
фізична особа ОСОБА_2, яка у родинних
відносинах з позивачем не перебуває та
не бажає добровільно звільняти спірну
квартиру.

Частиною 1 ст.321 ЦК України визначено, що
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Згідно з ст.391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку про задоволення позовних
вимог, оскільки відповідач ОСОБА_2,
залишаючись зареєстрованою та
проживаючи в квартирі АДРЕСА_1,
власником якої є ОСОБА_3, є сторонньою
для нього особою, яка перешкоджає
позивачу належним чином користуватися
і володіти вказаною квартирою, чим
порушує права позивача, як власника
квартири.

ОСОБА_2 не надано жодних доказів в
обгрунтування зазначених нею доводів
щодо незаконності набуття позивачем
права власності на квартиру АДРЕСА_1, а
тому доводи апеляційної скарги щодо
незаконності позбавлення її житла
внаслідок укладення договору
купівлі-продажу квартири є
безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків
суду першої інстанції, і на законність
оскаржуваного рішення не впливають.

Рішення суду є законним та
обґрунтованим, відповідає вимогам
процесуального права, внаслідок чого
підстав для його скасування з мотивів
викладених в апеляційній скарзі, не
вбачається.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313, 315, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 06 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: