Номер провадження: 22-ц/785/5422/14
Номер справи місцевого суду: 1519/2-1687/11
Головуючий у першій інстанції Дрішлюк
Доповідач Ступаков О. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого Ступакова О.А.

суддів: Бабія А.П., Станкевича В.А.

при секретарі - Стадніченко А.І.

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Одеської міської ради,
Малиновської районної адміністрації
Одеської міської ради про встановлення
факту проживання однією сім'єю,
спадкування за законом, визнання права
власності за апеляційною скаргою
заступника прокурора Малиновського
району м. Одеси - Романчук С.Г. в
інтересах держави в особі Одеської
міської ради на заочне рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 25 лютого 2011 року, -

встановила:

У серпні 2010 року ОСОБА_2 звернулася з
позовом до Одеської міської ради,
Малиновської районної адміністрації
Одеської міської ради про встановлення
факту проживання однією сім'єю,
спадкування за законом, визнання права
власності.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги
ОСОБА_2 посилалась на те, що її чоловік -
ОСОБА_4 є власником 11/25 частин
домоволодіння АДРЕСА_1.

Власником 14/25 частин вказаного
домоволодіння являлась ОСОБА_5 на
підставі свідоцтва про право власності
від 01.11.1963 року.

З жовтня 1988 року позивач зареєстрована
і проживає за вказаною адресою.

В зв'язку із тим, що у ОСОБА_5 не було і
немає родичів і вона вимагала
стороннього догляду, позивач і її сім'я
із п'яти осіб, проживали з нею однією
сім'єю, вели спільне господарство, мали
спільний грошовий бюджет, спільний
побут з відповідними правами та
обов'язками.

З приводу догляду за ОСОБА_5 між нею та
чоловіком позивача 19 березня 1989 року
було укладено письмові зобов'язання за
якими ОСОБА_5 передала чоловіку
позивача належну їй частку, а він
сплатив ОСОБА_5 гроші в сумі
еквівалентній 500 доларам США та
зобов'язався доглядати її до кінця її
життя.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, позивач та
члени її сім'ї продовжували і
продовжуємо користуватись усім майном
домоволодіння без розподілу на долі.

За час після смерті ОСОБА_5 до П'ятої
державної нотаріальної контори м.
Одеси звернень про прийняття спадщини
з боку спадкоємців не було, оскільки
вона була особою одинокою. Родичів, які
б проживали разом із нею також не було і
немає.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, право
на спадкування за законом у четверту
чергу мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менше як
п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст. 1258 ЦК України,
кожна наступна черга спадкоємців за
законом одержує право на спадкування у
разі відсутності спадкоємців
попередньої черги, усунення їх від
права на спадкування, неприйняття ними
спадщини або відмови від її прийняття,
крім випадків, встановлених ст. 1259
цього Кодексу (зміна черговості
одержання права на спадкування).

ОСОБА_2 вважала, що у неї виникло право
на спадщину після смерті ОСОБА_5,
оскільки її чоловік проти цього не
заперечує.

До складу 14/25 частин домоволодіння,
власником яких була ОСОБА_5 відноситься
житловий будинок літ. «Б» площею 29,8 м2 і
літня кухня «Д» площею 27,1 м2,
розташованих на земельній ділянці
загальною площею 553 м2.

Щодо літньої кухні "Д", то, як
відображено в технічному паспорті
домоволодіння, її збудовано самочинно.
Її технічний стан задовільний,
відповідає санітарним і протипожежним
вимогам, а також не порушує прав
власників суміжних домоволодінь.

Згідно ч.5 ст. 376 ЦК України, на вимогу
власника (користувача) земельної
ділянки, суд може визнати за ним право
власності на нерухоме майно, яке
самочинно збудоване на ній, якщо ще не
порушує права інших осіб.

На підставі наведеного ОСОБА_2 просила
визнати за собою право власності в
порядку спадкування на 14/25 часток
домоволодіння АДРЕСА_1, що складається
із житлового будинку «Б», площею 29,8
кв.м, літньої кухні «Д» площею 27,1 кв.м.,
розташованих на земельній ділянці
загальною площею 553 кв.м.

Представники відповідачів у
попередньому судовому засіданні
позовні вимоги не визнали.

Заочним рішенням Малиновського
районного суду м. Одеси від 25 лютого 2011
року позов задоволений. Визнано за
ОСОБА_2 право власності в порядку
спадкування на 14/25 часток
домоволодіння АДРЕСА_1, що складається
із житлового будинку «Б», площею 29,8
кв.м, літньої кухні «Д» площею 27,1 кв.м.,
розташованих на земельній ділянці
загальною площею 553 кв.м.

Встановлений порядок виконання
рішення, згідно з яким це рішення у разі
набрання ним законної сили є підставою
для реєстрації за ОСОБА_2 право
власності в порядку спадкування на 14/25
часток домоволодіння АДРЕСА_1, що
складається із житлового будинку «Б»
площею 29,8 кв.м, літньої кухні «Д» площею
27,1 кв.м., розташованих на земельній
ділянці загальною площею 553 кв.м.

Не погодившись з зазначеним рішенням
суду, заступника прокурора
Малиновського району м. Одеси -
Романчук С. Г. в інтересах держави в
особі Одеської міської ради подав
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду в зв'язку з
тим, що воно ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
невідповідністю висновків суду
обставинам справи з ухваленням нового
рішення про задоволення заяви в
повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції посилався на те, що ОСОБА_4 на
праві приватної спільної часткової
власності належить 11/25 часток
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_5 на праві спільної часткової
власності належало 14/25 частки будинку
за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується
Свідоцтвом про право особистої
власності на домоволодіння від 01.11.1963
року (а.с.14).

Позивачка зареєстрована і проживає за
вказаною адресою з 3.10.1988 року, що
підтверджується копією довідки
виписки з домової книги про склад сім'ї
та прописки (а.с.21).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла.

Як вбачається з відповіді П'ятої
одеської державної нотаріальної
контори №1928/01-14 від 12.08.2010 року спадкова
справа до майна ОСОБА_5 не заводилась та
свідоцтво про право на спадщину не
видавалося (а.с.64). Таким чином інших
спадкоємців, крім позивача, у
спадкодавця не було.

Ухвалою Малиновського районного суду
м. Одеси від 11.08.2010 року за клопотання
позивача було призначено судову
будівельно-технічну експертизу, за
результатом якої до матеріалів справи
було приєднано висновок (а.с.40).

У судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_2 останні п'ять років проживала
однією сім'єю з ОСОБА_5, що
підтверджується випискою з домової
книги про склад сім'ї та прописку № 919
від 30.07.2010 року та показаннями свідків
ОСОБА_6, ОСОБА_7, приведених до присяги в
установленому законом порядку.

Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. Згідно ст. 1264
ЦК України у четверту чергу право
спадкування за законом мають особи, які
проживали зі спадкодавцем однією
сім'єю не менше п'яти років до часу
відкриття спадщини. Оскільки
переконливих доказів зворотного суду
не надано, він вважає, що ОСОБА_2 є
спадкоємцем четвертої черги, так як
останні п'ять років проживала однією
сім'єю з ОСОБА_5, та фактично прийняла
спадщину після її смерті.

Згідно ч.5 ст. 376 ЦК України, на вимогу
власника (користувача) земельної
ділянки суд може визнати за ним право
власності на нерухоме майно, яке
самочинно збудоване на ній, якщо це не
порушує права інших осіб.

Як вбачається з висновку судової
експертизи підготовленого ТОВ ОФ
«ИНЮГ-Експертиза» № 298 від 20.08.2010 року
самочинно збудована літня кухня у
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1
відповідає діючим будівельним,
протипожежним та санітарним нормам,
будівля підлягає збереженню та
придатна до експлуатації по своєму
функціональному призначенню.

На запит суду з архіву Малиновського
районного суду м. Одеси була
витребувана цивільна справа №2-2774/06 за
позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про визнання
права власності, в матеріалах справи
якої знаходиться довідка Управління
комунального господарства Одеського
міжміського бюро технічної
інвентаризації від 28.03.1978 року за №212,
згідно якої ОСОБА_5, ще у 1978 році мала
самочинно збудовану літню кухню під
літ.«Д».

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути, зокрема
визнання права. Суд першої інстанції
вважав, що зібрані по справі докази та
встановлені судом фактичні обставини
справи, дозволяють задовольнити позов
ОСОБА_2 в повному обсязі.

Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд, який
ухвалив рішення, може визначити
порядок його виконання, вжити заходів
для забезпечення його виконання, про що
зазначає в рішенні.

З зазначеними висновками суду першої
інстанції колегія не погоджується.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи у апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_2
посилалася на те, що з приводу догляду
за ОСОБА_5 між нею та чоловіком позивача
19 березня 1989 року було укладено
письмові зобов'язання за якими ОСОБА_5
передала чоловіку позивача належну їй
частку, а він сплатив ОСОБА_5 гроші в
сумі еквівалентній 500 доларам США та
зобов'язався доглядати її до кінця її
життя, що підтверджується розпискою
(а.с. 15).

Оскільки правовідносини стосовно
порядку користування як позивачкою так
і членами її сім'ї належної ОСОБА_5 14/25
частки будинку за адресою: АДРЕСА_1
виникли на підставі письмової розписки
укладеної між чоловіком ОСОБА_2 та
ОСОБА_5, посилання позивача, що в зв'язку
із тим, що у ОСОБА_5 не було і немає
родичів і вона вимагала стороннього
догляду, позивач і її сім'я із п'яти
осіб, проживали з нею однією сім'єю,
вели спільне господарство, мали
спільний грошовий бюджет, спільний
побут з відповідними правами та
обов'язками, що є підставою відповідно
до ст. 1264 ЦК України, для визнання за
позивачем права на спадкування за
законом у четверту чергу як за особою,
яка проживала зі спадкодавцем однією
сім'єю не менше як п'ять років до часу
відкриття спадщини - є безпідставними.

Крім того, хоча позивач подав позов про
встановлення факту проживання однією
сім'єю, спадкування за законом,
визнання права власності, однак в
позовній заяві позивач не просив
встановити факт проживання ОСОБА_2 та
ОСОБА_5 однією сім'єю не менше як п'ять
років до часу відкриття спадщини. Судом
першої інстанції зазначений факт не
встановлювався.

Оскільки в судовому порядку не
визнавався зазначений факт, у суду
першої інстанції не було підстав для
визнання за позивачем права в порядку
спадкування на 14/25 часток
домоволодіння АДРЕСА_1, що складається
із житлового будинку „Б", площею 29,8
кв.м, літньої кухні „Д" площею 27,1 кв.м.,
розташованих на земельній ділянці
загальною площею 553 кв.м. після смерті
ОСОБА_5 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Крім того, нотаріальні дії вчиняються
відповідно до розділу 22 /видача
свідоцтва про права на спадщину/
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України
від 03.04.2004 року № 20/5, після подання всіх
необхідних документів до нотаріальної
контори, та на підставі законодавства
про спадкове право, відповідно до вимог
ЦК України.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_2
не зверталася до нотаріальної контори
для видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом і нотаріусом не
виносилася Постанова про відмову в
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом.

За наявності умов для одержання в
нотаріальній конторі свідоцтва про
право на спадщину, визнання права
власності в порядку спадкування за
законом в судовому порядку
задоволенню не підлягають.

В разі отримання позивачами Постанови
нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії,
позивачі вправі звернутися до суду з
відповідним позовом.

В зв'язку з тим, що позивач в
установленому порядку не довів своїх
прав як спадкоємця четвертої черги
після смерті ОСОБА_5, колегія вважає, що
у суду першої інстанції були відсутні
підстави для задоволення заявлених
позивачем вимог, в зв'язку з чим рішення
суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні заявлених
ОСОБА_2 позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.2 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу заступника
прокурора Малиновського району м.
Одеси - Романчук С. Г. в інтересах
держави в особі Одеської міської ради
задовольнити. Заочне рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 25 лютого 2011 року скасувати.

Ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення однак може бути
оскаржено до суду касаційної інстанції
на протязі двадцяти днів.

Судді
О. А. Ступаков

А. П. Бабій

В. А. Станкевич