Справа № 127/4154/14-ц
Провадження № 2/127/2358/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року
м.
Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області в складі:

головуючого судді Іщук Т. П.,

при секретарі Коваленко Д.І.,

за участі позивача ОСОБА_1,
представника позивачів ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Вінниці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, за участі третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні
відповідача Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «ПЗУ
Україна», про відшкодування моральної
шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_4 звернулись з позовом до
суду до ОСОБА_5 про відшкодування
моральної шкоди, заподіяної внаслідок
дії джерела підвищеної небезпеки та
вчинення злочину. Свої позовні вимоги
мотивували тим, що вироком
Немирівського районного суду
Вінницької області від 18 листопада 2013
року ОСОБА_5 визнано винною у скоєнні
злочину передбаченого ст. 286 ч. 1 КК
України. Вказаним вироком встановлено,
що ОСОБА_5 допустила зіткнення із
зустрічним автомобілем під керуванням
ОСОБА_1, внаслідок чого позивачі
отримали тілесні ушкодження середньої
важкості, які спричинили тривалий
розлад здоров'я. За висновком від 23
вересня 2013 року дослідження обстановки
та механізму ДТП, в діях ОСОБА_5
вбачається невідповідність вимогам п.
п. 10.1, 14.2 правил дорожнього руху, які з
технічної точки зору знаходяться в
причинному зв'язку з виникненням події
даної ДТП. Відповідно до полісу №
АС/2279634 позивачі отримали грошову
компенсацію за шкоду завдану життю та
здоров'ю та шкоду завдану майну.
Позивачі вважають, що діями
відповідача їм спричинена моральна
шкода, яка також підлягає
відшкодуванню. Події, які стались 25
серпня 2013 року стали для позивачів
потрясінням. ОСОБА_1 не може нормально
вживати їжу, розмовляти, що завдає
постійні незручності та породжує
відчуття безпорадності. Зазначені
події постійно відроджуються в його
пам'яті, що завдає йому страждань.
Процес відновлення здоров'я не
закінчився, необхідне проведення
операції з індопротезування, а це
призведе до додаткових фізичних
страждань. Крім того, позивачеві
пошкоджений автомобіль, що є також
причиною стресу. ОСОБА_4 в результаті
ДТП, яке сталося 25 серпня 2013 року, стала
інвалідом І групи. Фізичний біль не
залишає позивачку і досі. Перенесений
нервовий стрес обтяжується тим, що у
зв'язку із травмами, позивачка не зможе
ходити, а тому стала безпорадною
людиною, яка потребує постійної
сторонньої допомоги та догляду.
Душевний біль не залишає її, а з часом
душевні страждання лише збільшуються.
Визначаючи розмір заподіяної
моральної шкоди, позивачі виходять з
обсягу перенесених фізичних та
душевних, характеру немайнових втрат,
стану здоров'я, важкості вимушених змін
у житті, тривалості часу та можливості
відновлення попереднього стану
здоров'я та просять стягнути з
відповідачки на користь з кожного з
позивачів у відшкодування моральної
шкоди по 50 000,00 грн.

Ухвалою Вінницького міського суду від
17 квітня 2014 року (без винесення
окремого процесуального документа) до
участі в справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача
залучена ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ
Україна».

Позивач ОСОБА_1, його представник, який
одночасно є представником позивача
ОСОБА_4, в судовому засіданні позовні
вимоги підтримали з підстав викладених
в позовній заяві та просили їх
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував щодо
задоволення позову, мотивуючи, що
позивачі не вірно обрали спосіб
захисту свого права, цивільно-правова
відповідальність відповідачки
застрахована. При цьому, зауважував, що
моральна шкода позивачами не доведена,
а також наголошував на матеріальному
становищі відповідача.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача в судове
засідання не з'явився, про причини
своєї неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності, суд вважає, що
позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 25 серпня 2013 року
близько 16 години ОСОБА_5, керуючи
автомобілем на 451 км. автодороги Стрій -
Тернопіль - Кіровоград - Знам'янка,
грубо порушуючи вимоги п. п. 10.1, 14.2
Правил дорожнього руху України,
допустила зіткнення із зустрічним
автомобілем під керуванням ОСОБА_1
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 визнані потерпілими.
Внаслідок зіткнення ОСОБА_1 отримав
тілесні ушкодження, які згідно
висновку судово-медичної експертизи №
174 від 26 вересня 2013 року відносяться до
середніх тілесних ушкоджень. ОСОБА_4
отримала тілесні ушкодження, які
згідно висновку судово-медичної
експертизи № 185 від 24 вересня 2013 року
відносяться до середніх тілесних
ушкоджень.

Вироком Немирівського районного суду
Вінницької області від 18 листопада 2013
року (справа № 140/2693/13-к) ОСОБА_5 визнано
винною за ст. 286 ч. 1 КК України та
призначено покарання у вигляді штрафу
в розмірі 3600,00 грн. в дохід держави, без
позбавлення права на керування
транспортним засобом. Ухвалою
Апеляційного суду Вінницької області
від 28 січня 2014 року резолютивну частину
вироку Немирівського районного суду
Вінницької області від 18 листопада 2013
року змінено в частині призначеного
покарання, зазначивши, що ОСОБА_5
призначено покарання у вигляді штрафу
в розмірі 211 неоподаткованих мінімумів
доходів громадян. В решті вирок
залишено без змін (а. с. 15-16). Даний вирок
набрав законної сили.

Позивачі, отримавши ушкодження,
перебували на лікуванні у Вінницькій
обласній клінічної лікарні ім.
М.І.Пирогова. ОСОБА_1 знаходився на
стаціонарному лікуванні в відділенні
щелепно-лицьової хірургії з 25 серпня 2013
року по 07 вересня 2013 року з діагнозом
перелом верхньої щелепи Лефор-І,
перелом тіла нижньої щелепи зліва,
ЗЧМТ, струс головного мозку, ІХС
атеросклеротичний міокардеосклероз,
коронаросклероз СН-І, а також з 24 жовтня
по 31 жовтня 2013 року (а. с. 8,59).

ОСОБА_4 знаходилась на стаціонарному
лікуванні у травматологічному
відділенні з 25 серпня 2013 року по 12
вересня 2013 року з діагнозом політравма,
забій головного мозку, забійна рана
голови, закритий перелом нижньої
третини правого стегна, перелом обох
кінцівок нижньої третини правого
передпліччя, травматичний шок (а. с. 18).
ОСОБА_4 встановлена І група
інвалідності по загальному
захворюванню та вона потребує
постійної сторонньої допомоги та
догляду, що підтверджується довідкою
Вінницької міської МСЕК №1 сер. 10 ААВ №
541984 від 17 січня 2014 року (а. с. 26).

Цивільно - правова відповідальність
ОСОБА_5 застрахована в ПрАТ «Страхова
компанія «ПЗУ Україна», про що свідчить
поліс №АС/0482508 зі строком дії з 07
березня 2013 року по 06 березня 2014 року та
лімітом відповідальності за шкоду,
заподіяну життю і здоров»ю одного
потерпілого в розмірі 100 000,00 грн.
(а.с.65). Як встановлено в судовому
засіданні та не заперечується
позивачами страховою компанією
відшкодовані позивачам витрати,
пов'язані з їх лікуванням.

Встановленим фактичним обставини
справи відповідають правовідносини,
врегульовані нормами ЦК України щодо
відшкодування моральної шкоди, зокрема
завданої джерелом підвищеної
небезпеки.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України,
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала; моральна
шкода відшкодовується незалежно від
вини особи, яка завдала, якщо шкоди
завдано каліцтвом чи іншим ушкодженням
здоров'я фізичної особи внаслідок дії
джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. ст.1177 ЦК України, шкода,
завдана фізичній особі, яка потерпіла
від кримінального правопорушення,
відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів сімї чи близьких родичів;
у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Вирішуючи даний спір, суд враховує
роз'яснення постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди.

При вирішенні цього спору, суд також
звертає увагу, що відповідно до ст. 3
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності здійснюється з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та/або майну
потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників.

Згідно ст. 22 цього Закону при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», шкодою, заподіяною життю та
здоров'ю потерпілого у результаті
дорожньо-транспортної пригоди, є шкода
пов'язана: з лікуванням потерпілого; з
тимчасовою втратою працездатності
потерпілим; із стійкою втратою
працездатності потерпілим; моральна
шкода, що полягає у фізичному болю та
стражданнях, яких потерпілий - фізична
особа зазнав у зв'язку із каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я.

Відповідно до ст.26-1 вказаного закону
страховиком відшкодовується
потерпілому, який зазнав ушкодження
здоров'я під час дорожньо- транспортної
пригоди, моральна шкода в розмірі 5
відсотків страхової виплати за шкоду,
заподіяну здоров'ю.

Зважаючи на положення ст.23 ЦК України,
відповідно до якого розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
встановлються саме судом, тому суд не
бере до уваги твердження представника
відповідача про не вірно обраний
позивачами спосіб захисту свого права.
Однак, вказані норми про
відповідальність страховика
враховуються при вирішення спору. При
цьому суд зауважує, що відповідно до
норм цивільно-процесуального
законодавства саме позивачі
визначають відповідачів у справі. В той
же час виплата чи не виплата страховго
відшкодування не може бути підставою
для звільнення винуватця ДТП від
відшкодування завданої ними моральної
шкоди.

Вирішуючи питання про відшкодування
моральної шкоди та розміру її
грошового відшкодування, суд приходить
до переконання, що винними діями
відповідача з необережності, позивачам
дійсно спричинено моральну шкоду, яка
підлягає відшкодуванню.

Будь-який факт протиправної поведінки
щодо особи має наслідком отримання
даною особою моральної шкоди, оскільки
вона впевнена, що її права захищаються
законом і є непорушними (ст.21
Конституції України).

Тому, обов'язок відшкодування
моральної шкоди виникає із самого
факту протиправної поведінки щодо
позивачів в результаті чого вони
зазнали фізичного болю та душевних
страждання і надання додаткових
доказів не потребує.

Відповідно до ст.21 Конституції України,
усі люди є вільні і рівні у своїй
гідності та правах. Права і свободи
людини є невідчужуваними та
непорушними.

Виходячи із зазначених норм
Конституції України та ЦК України,
суд вважає, що позивачі мають право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої їй внаслідок протиправної
поведінки відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст.23 ЦК України,
розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення.

При визначенні розміру відшкодування
враховуються вимоги розумності і
справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування
моральної шкоди, завданої ОСОБА_1, суд
враховує, що його моральна шкода,
полягає у фізичному болі та душевних
стражданнях, завданих як в результаті
ушкодження здоров»я, так і в душевних
стражданнях, завданих в результаті
пошкодження майна. При цьому, суд
звертає увагу, що відповідно до
положень Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» моральна шкода завдана в
результаті пошкодження майна не
підлягає відшкодуванню страховою
компанією.

Суд враховує, що ушкодження здоров»я
спричинили ОСОБА_1 моральні та фізичні
страждання. Позивач тривалий час
терпить незручності в вживанні їжі, в
спілкуванні, у нього є потреба
пристосовуватися, а відновлення його
стану можливе шляхом протезування, що
тягне за собою додаткові страждання.
Відповідні страждання позивача
викликали і пошкодження автомобіля,
який є значним вкладенням для літньої
людини і його пошкодження викликало
хвилювання. Тому, виходячи з принципів
розумності та справедливості, а також
враховуючи відповідальність
страховика відповідно до положень
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» при ушкодженні
здоров»я та матеріальне становище
відповідача (особа хоча працює, однак
винаймає житло, на її утриманні
знаходиться малолітня дитина), суд
вважає, що розмір відшкодування
моральної шкоди відповідачем
становить 8 000,00 грн.

Визначаючи розмір відшкодування
моральної шкоди, завданої ОСОБА_4, в
результаті ушкодження її здоров»я, суд
враховує, що відповідач отримала
значні ушкодження, їй встановлена І
група інвалідності, вона потребує
стороннього догляду, що завдає особі
додаткових страждань. Вказані
ушкодження порушили нормальні життєві
зв'язки, особа позбавлена рухатися,
змушена використовувати інвалідний
візок, а усвідомлення про неможливість
відновлення її стану додатково завдає
їй моральних страждань. Тому, виходячи
з принципів розумності та
справедливості, а також враховуючи
відповідальність страховика
відповідно до положень Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» та матеріальне становище
відповідача (особа хоча працює, однак
винаймає житло, на її утриманні
знаходиться малолітня дитина), суд
вважає, що розмір відшкодування
моральної шкоди відповідачем
становить 15000,00 грн. Суд зауважує, що
виплати та надбавки, які гарантуються
державою позивачу як інваліду І групи,
не можуть бути компенсацією завданої
їй моральної шкоди.

Відповідно до положень ст.88 ЦПК
України, зважаючи, що вимоги заявлені
двома позивачами, суд вважає за
необхідне стягнути з відповідача на
користь держави судовий збір в розмір
487,20 грн. (243,60 грн. та 243,60 грн.).

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 16, 23, 1167, 1177, 1187, 1193, 1194 ЦК України,
ст.ст. 3, 22, 23, 26-1 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2, у
відшкодування моральної шкоди 8000,00
(вісім тисяч гривень)грн.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, на
користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5,
зареєстрованої за адресою АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_3, у
відшкодування моральної шкоди 15 000,00
(п'ятнадцять тисяч гривень) грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави
487,20 грн. судового збору.

В решті вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Вінницької області
через Вінницький міський суд
Вінницької області шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
термін з дня його проголошення.

Повний текст рішення буде виготовлений
у встановлений ч.3 ст.209 ЦПК України
п'ятиденний строк.

Суддя: