АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4197/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Озерянська Ж.М. Доповідач - Міхеєва
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого Міхеєвої
В.Ю.

суддів
Свистунової О.В., Ремеза В.А.

при секретарі
Бондаренко В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Фрунзенського
міжрайонного управління водного
господарства

на рішення Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 22 жовтня 2013 року по справі

за позовом ОСОБА_2 до Фрунзенского
міжрайонного управління водного
господарства про стягнення середнього
заробітку за час затримки виконання, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року ОСОБА_2
звернувся із зазначеним позовом та з
урахуванням уточнень просив стягнути з
відповідача на його користь заробітну
плату за час вимушеного прогулу у
зв'язку з невиконанням рішення суду у
розмірі 24845,62 грн. (сума з урахуванням
податків і зборів).

Рішенням Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 22 жовтня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 04 грудня
2013 року позовні вимоги ОСОБА_2 були
задоволені частково.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого
Суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 березня 2014
року касаційну скаргу Фрунзенського
міжрайонного управління водного
господарства задоволено частково,
ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 04 грудня
2013 року скасовано з передачею справи на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

В апеляційній скарзі Фрунзенське
міжрайонне управління водного
господарства (далі - Фрунзенське МУВГ)
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення, в
якому встановити оплату за час
вимушеного прогулу у розмірі 16067,41 грн.
з урахуванням податків та зборів,
визначити період, за який потрібно
розраховувати середньоденну заробітну
плату, зменшити суму оплати за час
вимушеного прогулу враховуючи вину
Фрунзенського МУВГ, але не менш ніж на
два місяця, зменшити суму оплати за
вимушений прогул на суми доходів,
отриманих у центрі зайнятості
Дніпропетровського району.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Судом встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 06
листопада 2012 року ОСОБА_2 поновлено на
роботі на посаді головного інженера з
охорони праці і техніки безпеки
Фрунзенського міжрайонного
управління водного господарства з 10
січня 2012 року, стягнуто з останнього на
користь позивача заробітну плату за
час вимушеного прогулу в сумі 26687,7 грн.
та моральну шкоду в сумі 2000 грн.
Допущено негайне виконання рішення
суду в частині поновлення на роботі та
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу в розмірі
середньомісячної заробітної плати в
сумі 2791 грн.

Проте, допущене до негайного
виконання рішення суду в частині
поновлення позивача на роботі,
відповідачем фактично виконано тільки
у жовтні 2013 року, коли наказом
начальника Фрунзенського МУВГ від 04
жовтня 2013 року ОСОБА_2 було поновлено на
роботі на посаді головного інженера з
охорони праці з 10 січня 2012 року, а наказ
від 10 січня 2012 року про його звільнення
скасовано.

Суд першої інстанції на підставі
вимог ч.5 ст. 235, ст. 236 КЗпП України, ст. 367
ЦПК України дійшов вірного висновку
про порушення відповідачем вимог
закону щодо негайного виконання
рішення суду про поновлення на роботі
та стягнення з відповідача на користь
позивача середнього заробітку.

Але, стягуючи з Фрунзенського
міжрайонного управління водного
господарства на користь ОСОБА_2
середній заробіток за час вимушеного
прогулу у зв'язку з невиконанням
рішення суду за період з 07 листопада 2012
року по 03 жовтня 2013 року включно у
розмірі 24726,13 грн., суд першої інстанції
неправильно застосував положення
Порядку обчислення середньої
заробітної плати, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок)
та помилково виходив із розміру
середньомісячного, а не
середньоденного заробітку позивача, у
зв'язку з чим, доводи апеляційної
скарги заслуговують на увагу, а рішення
суду в цій частині підлягає зміні у
відповідності з п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України.

Відповідно до ст. 27 Закону України
«Про оплату праці», пункту 2 Порядку,
середньомісячна заробітна плата за час
вимушеного прогулу працівника
обчислюється виходячи з виплат за
останні два календарні місяці роботи,
що передують події, з якою пов'язана
виплата, тобто, що передують дню
звільнення працівника з роботи. Якщо
протягом останніх двох календарних
місяців працівник не працював, середня
заробітна плата обчислюється виходячи
з виплат за попередні два місяці
роботи.

При цьому згідно з п. 5 наведеного
вище Порядку основою для визначення
загальної суми заробітку, що підлягає
виплаті за час вимушеного прогулу, є
середньоденна (середньогодинна)
заробітна плата працівника, яка згідно
з пунктом 8 цього Порядку визначається
діленням заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
роботи (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, - на число календарних
днів за цей період. Після визначення
середньоденної заробітної плати як
розрахункової величини для
нарахування виплат працівнику
здійснюється нарахування загальної
суми середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, яка обчислюється
шляхом множення середньоденної
заробітної плати на середньомісячне
число робочих днів у розрахунковому
періоді. Середньомісячне число робочих
днів розраховується діленням на 2
сумарного числа робочих днів за
останні календарні місяці згідно з
графіком роботи підприємства,
установи, організації, встановленим із
дотриманням вимог законодавства.

Як убачається з розрахункових листів,
позивач за два місяці до звільнення -
листопад, грудень 2011 року, відпрацював
33 дні (22 дні у листопаді та 11 днів у
грудні 2011 року), (а.с. 44).

Виходячи з положень Порядку, колегія
суддів бере для розрахунку заробітну
плату позивача за листопад та грудень
2011 року у розмірі 4260,54 грн. (2879,83 грн. +
1380,71 грн.), при цьому, відповідно до п.4
Порядку не враховує нараховану у
грудні 2011 року суму за відрядження у
розмірі 128,29 грн. (1509,00 - 128,29 = 1380,71 грн.)

Таким чином, середньоденна заробітна
плата становитиме 129,1 грн. (4260,54 грн.: 33
дні).

Кількість робочих днів вимушеного
прогулу у зв'язку з невиконанням
відповідачем рішення суду з 07
листопада 2012 року по дату поновлення
ОСОБА_2 на роботі 04 жовтня 2013 року
становить 227 днів (2012 рік: листопад -18,
грудень -21; 2013 рік: січень - 21, лютий -20,
березень - 20, квітень - 22, травень -18,
червень - 19, липень - 23, серпень - 21,
вересень - 21, жовтень -3).

Середня заробітна плата за час
вимушеного прогулу у зв'язку із
затримкою виконання відповідачем
рішення суду становитиме 29305,7 грн. (129,1
грн. х 227 днів).

Сума середнього заробітку визначена
судом апеляційної інстанції без
утримання податку з доходів фізичних
осіб та єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, оскільки
справляння і сплата податків та
обов'язкових платежів є обов'язком
роботодавця.

Доводи апеляційної скарги, щодо
необхідності застосування для
визначення розміру середньоденної
заробітної плати позивача довідки про
середню заробітну плату від 12 січня 2012
року № 2, згідно якої середньоденна
заробітна плата становить 87,15 грн.
(а.с.41), колегія суддів відхиляє як такі,
що суперечать п.8 Порядку, оскільки
зазначена довідка видавалася для
розрахунку виплат на випадок
безробіття.

Доводи апеляції щодо зменшення
суми оплати за час вимушеного прогулу з
урахуванням об'єктивних причин
несвоєчасного виконання рішення суду,
а також необхідності при визначенні
суми оплати за час вимушеного прогулу
зараховувати заробіток за новим місцем
роботи, зокрема, одержану позивачем
допомогу по безробіттю, не ґрунтуються
на законі та задоволенню не підлягають.

Рішення Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 22
жовтня 2013 року в частині розміру
стягнутого середнього заробітку за час
вимушеного прогулу при затримці
виконання рішення суду про поновлення
на роботі підлягає зміні, а в іншій
частині - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Фрунзенського
міжрайонного управління водного
господарства задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 22 жовтня 2013 року в частині
розміру стягнутого середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
при затримці виконання рішення суду
про поновлення на роботі змінити.

Стягнути з Фрунзенського міжрайонного
управління водного господарства на
користь ОСОБА_2 середній заробіток за
час вимушеного прогулу при затримці
виконання рішення суду про поновлення
на роботі у розмірі 29305,7 грн. (двадцять
дев'ять тисяч триста п'ять грн. 70 коп.)
без урахування податків і зборів.

В іншій частині рішення
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області від 22 жовтня
2013 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
протягом двадцяти днів може бути
оскаржене шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді