Справа № 336/493/14-ц
Пр. № 2/336/804/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого - судді Щасливої
О.В.

при секретарі Морозовій В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3,
про стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом
про стягнення аліментів на
неповнолітню дитину.

В заяві вказує, що з відповідачем
перебувала у шлюбі, розірваному на
підставі рішення суду від 06.10.2011 року,
яке набрало законної сили. Сторони
мають неповнолітню дитину ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходиться на
утриманні позивачки.

Протягом тривалого часу відповідач
добровільно брав участь в утриманні
дитини, надаючи позивачці для цієї мети
800 грн. щомісяця, проте в теперішній час
не бажає в добровільному порядку
надавати матеріальну допомогу на
утримання сина, що і зумовило її
звернення до суду з цим позовом.

Позивачка просить суд стягнути з
відповідача аліменти на утримання
неповнолітньої дитини в розмірі 972
грн. щомісяця до її повноліття, але не
меш ніж 30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Відповідач позов визнав частково,
пояснивши, що рішенням Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя від 03.03.2014
року з нього стягуються аліменти на
утримання непрацездатної матері у сумі
400 грн. щомісяця. Крім того, він має
дружину, яка перебуває на його
утриманні, оскільки не
працевлаштована, знаходиться на обліку
в Правобережному районному центрі
зайнятості м. Запоріжжя. Дружина
відповідача проходить курс лікування в
клінічній установі «Запорізький
обласний центр репродукції людини», що
потребує додаткових видатків. Батько
відповідача, хоча й працездатний за
віком, між тим страждає на хронічне
захворювання, лікування якого тягне
значні витрати, а відповідач вважає
своїм обов'язком надання допомоги і
батькові.

З урахуванням сімейного,
майнового стану, наявності утриманців,
просить про часткове задоволення
позову і стягнення аліментів у сумі 309
грн. 60 коп.

Представник відповідача підтримав
доводи свого довірителя. Просить про
часткове задоволення позову.

Залучена до участі в справі як третя
особа ОСОБА_3 пояснила суду, що є
дружиною позивача, перебуває на його
утриманні. ЇЇ перебування на обліку в
центрі зайнятості працевлаштуванням
поки не увінчалося, розмір отримуваної
нею допомоги з безробіття становить 560
грн. на місяць.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, з'ясувавши обставини
справи та перевіривши їх доказами, суд
вважає, що заявлений позов підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
таких міркувань.

Судом встановлено, що сторони є
батьками неповнолітнього ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 7), який проживає з
позивачкою (а. с. 8),

Згідно із ст. 141 СК України мати, батько
мають рівні права та обов'язки по
відношенню до дитини, а в силу ст. 180 СК
України батьки зобов'язані утримувати
своїх неповнолітніх дітей.

При вирішенні спору суд у
відповідності до ст. 182 СК України
враховує стан здоров'я й матеріальне
становище дитини, а також платника
аліментів; наявність у нього
працездатної дружини; наявність
непрацездатної за станом здоров'я
матері, на утримання якої з відповідача
стягнуті аліменти; відсутність інших
дітей.

Зазначені обставини, які має
враховувати суд при вирішенні питання
про розмір аліментів, дають підстави
дійти висновку, що аліменти у сумі 600
грн. будуть домірними як потребі дитини
в утриманні, так майновому стану
відповідача.

Суд не приймає до уваги твердження
відповідача і його представника на
користь стягнення аліментів у сумі 309
грн. 60 коп. про те, що з ОСОБА_2 стягнуті
грошові кошти на утримання
матері-інваліда третьої групи (а. с. 29), а
також про захворювання батька, який не
є непрацездатним ані за віком, ані за
станом здоров'я, оскільки обов'язок
утримувати працездатних батьків
взагалі не передбачений законом, а
обов'язок надавати матеріальну
допомогу непрацездатним батькам в силу
ст. 202 СК України не є безумовним, тоді
як припинення обов'язку з утримання
неповнолітніх дітей можливо лише у
випадках значного перевищення доходів
дитини над доходами батьків, а також у
випадках передачі права власності на
нерухоме майно.

З урахуванням викладеного, а також того
факту, що мати відповідача, хоча й
непрацездатна, між тим працевлаштована
і має постійний дохід, про що свідчить
її характеристика з місця роботи (а. с.
58), суд вважає, що розмір аліментів,
присуджених матері відповідача, не
повинен бути меншим за розмір,
аліментів на утримання
неповнолітнього сина, обов'язок
утримання якого, як зазначено, є
абсолютним.

Що стосується тверджень про
перебування на утриманні дружини
відповідача, суд також не бере їх до
уваги при вирішенні питання про розмір
аліментів, так як законом не
передбачений обов'язок з утримання
працездатних дружини (чоловіка), а
працевлаштованість або відсутність
роботи - є проявом волевиявлення особи.

При цьому суд враховує наявність у
третьої особи доходів у вигляді
призначеної їй допомоги з безробіття.

Оскільки відповідно до ст. 182 СК України
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 СК,
тобто випадків присудження аліментів у
твердій грошовій сумі, призначаючи
аліменти у твердій грошовій сумі, суд
не вбачає підстав для визначення
мінімального розміру аліментів у
вигляді 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд також вважає за необхідне
стягнути з відповідача витрати по
оплаті судового збору в сумі 243 грн. 60
коп., від попередньої сплати яких
звільнено позивачку.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 141, 180,182, 184, 202 Сімейного Кодексу
України, ст.ст. 10, 60, 61, 88, 212-215, 292, 294, 367 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
уродженця м. Запоріжжя, приватного
підприємця, на користь ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2,
аліменти на утримання неповнолітнього
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 600
грн. щомісяця, починаючи з 20 січня 2014
року до досягнення сином повноліття.

В задоволенні іншої частини вимог
відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в
межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 у доход держави
судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Запорізької області
шляхом подачі через суд першої
інстанції апеляційної скарги протягом
десяти днів після проголошення
рішення.

Суддя
О.В. Щаслива