Справа № 755/9595/14-ц
Провадження № 2/755/3170/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2014 р.
Дніпровський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді
Галагана В.І.,

при секретарі
Дмитрієвій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Дніпровського
районного суду м. Києва цивільну справу
за позовом Комунального підприємства
по утриманню житлового господарства
Дніпровського району м. Києва до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості, -

в с т а н о
в и в:

Комунальне підприємство по утриманню
житлового господарства Дніпровського
району м. Києва звернулось до суду з
позовом про стягнення з відповідача
ОСОБА_1 заборгованості за
житлово-комунальні послуги на загальну
суму 24 317,09 грн. та стягнення з
відповідача суми судового збору,
мотивуючи свої вимоги тим, що за
Розпорядженням Дніпровської районної
в м. Києві державної адміністрації від
17.06.2013 року № 335 з 02.09.2013 року об'єкти
житлового та нежитлового фонду
територіальної громади м. Києва,
переданого до сфери управління
Дніпровської районної в м. Києві
державної адміністрації, закріплені на
праві повного господарського відання
за КП «Керуюча дирекція Дніпровського
району м. Києва», весь житловий та
нежитловий фонд переданий на баланс КП
«Керуюча дирекція Дніпровського
району м. Києва», про що складено
відповідні акти прийому-передачі.
Відповідно до п. 5 Розпорядження
Дніпровської районної в м. Києві
державної адміністрації від 05.12.2013 року
№ 71, боргові зобов'язання за надані
житлово-комунальні послуги залишились
на балансі КП по УЖГ Дніпровського
району м. Києва. Таким чином, КП по УЖГ
Дніпровського району м. Києва до 31.12.2013
року виконував функції з утримання
будинку і прибудинкової території,
надання житлово-комунальних послуг та
проведення розрахунків з
квартиронаймачами житлових приміщень
будинку за надані житлово-комунальні
послуги. Відповідач ОСОБА_1 є власником
квартири АДРЕСА_1, який також являється
споживачем житлово-комунальних послуг,
наданих підприємством позивача. В
порушення норм діючого законодавства
відповідач не виконував в повному
обсязі своїх обов'язків по своєчасному
внесенню плати за користування
квартирою АДРЕСА_1 та за надані
комунальні послуги, внаслідок чого
утворилась заборгованість у період з
01.03.2001 року по 01.04.2013 року у розмірі 24 317,09
грн. В порядку досудового врегулювання
спору відповідачу було надіслано
вимогу-попередження з пропозицією
сплати заборгованості в добровільному
порядку, однак добровільно погасити
борг відповідач відмовляється, у
зв'язку з чим підприємство позивача
змушене звернутись з вимогою про
стягнення боргу в судовому порядку.

Представник позивача Пількевич О.А. в
судове засідання не з'явився, про день,
час та місце судового розгляду справи
повідомлений належним чином, однак
надав до суду заяву, відповідно до якої
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі, просить провести розгляд
справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явився, про день, час та місце
судового розгляду справи повідомлений
належним чином, однак надав до суду
заяву, відповідно до якої, просить
застосувати до заявлених вимог строк
позовної давності та провести .

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані по справі докази в їх
сукупності, суд приходить до
наступного.

Згідно статті 1 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги",
балансоутримувач будинку, споруди,
житлового комплексу або комплексу
будинків і споруд - власник або
юридична особа, яка за договором з
власником утримує на балансі
відповідне майно, а також веде
бухгалтерську, статистичну та іншу
передбачену законодавством звітність,
здійснює розрахунки коштів, необхідних
для своєчасного проведення
капітального і поточного ремонтів та
утримання, а також забезпечує
управління цим майном і несе
відповідальність за його експлуатацію
згідно з законом.

Відповідно до статті 24 цього Закону
балансоутримувач має право звертатися
до суду про звернення стягнення на
майно осіб, які відмовляються
оплачувати рахунки за споживання
житлово-комунальних послуг або
відшкодовувати завдані збитки майну,
що перебуває в нього на балансі.

Отже, слід зазначити, що
балансоутримувач житлової будівлі має
законне право на звернення до суду в
разі несплати особами, що проживають в
даній будівлі, кошів за споживання ними
житлово-комунальних послуг.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1
належить на праві власності ОСОБА_1 на
підставі Договору купівлі-продажу
квартири від 02.09.1999 року, посвідченого
державним нотаріусом Десятої
Київської державної нотаріальної
контори Піддубною С.П., зареєстрованого
за реєстровим № 3-4425 (а.с. 7)

Відповідач ОСОБА_1 зареєстрований та
проживає у квартирі АДРЕСА_1, що
підтверджується довідкою Форми № 3 від
12.04.2013 року, виданою Житловою
ремонтно-експлуатаційною організацією
№ 418. (а.с. 6)

Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу
України, власник зобов'язаний
утримувати майно, що йому належить,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу
Української РСР, наймач зобов'язаний
своєчасно вносити квартирну плату та
плату за комунальні послуги. Квартирна
плата та плата за комунальні послуги в
будинках державного і громадського
житлового фонду вносяться щомісяця в
строки, встановлені Радою Міністрів
Української РСР.

Плата за користування жилим
приміщенням в будинку (квартирі), що
належить громадянинові на праві
приватної власності, встановлюється
угодою сторін. Плата за комунальні
послуги береться крім квартирної плати
за затвердженими в установленому
порядку тарифами. Строки внесення
квартирної плати і плати за
комунальні послуги визначаються
угодою сторін. Наймач зобов'язаний
своєчасно вносити квартирну плату і
плату за комунальні послуги. (ст. 162
Житлового кодексу УРСР)

Відповідно до ст. 32 Закону України „Про
житлово-комунальні послуги", розмір
плати за комунальні послуги
розраховується щомісячно, виходячи з
розміру затверджених цін/тарифів та
показань засобів обліку або формами,
затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до частини 7 статті 18 Закону
України "Про місцеві державні
адміністрації", місцева державна
адміністрація регулює ціни та тарифи
за виконання робіт та надання
житлово-комунальних послуг
підприємствами, а також визначає і
встановлює норми їх споживання,
здійснює контроль за їх додержанням.

Згідно п. 35 Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
прибудинковими територіями,
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України від 08.10.1992 року №572,
обов'язок по сплаті за обслуговування і
ремонт будинку, комунальні та інші
послуги покладається на власника,
наймача, орендаря житлового
приміщення.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 Цивільного кодексу України
визначено, що порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Правовими наслідками порушення
зобов'язання за положенням статті 611
Цивільного кодексу України є серед
іншого відшкодування збитків.

Відповідно до положення ст. 614, ч. 2 ст. 615
Цивільного кодексу України особа, яка
порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Одностороння відмова від зобов'язання
не звільняє винну сторону від
відповідальності за порушення
зобов'язання.

Судом встановлено, що заборгованість з
боку відповідача за житлово-комунальні
послуги становить 24 317,09, що нарахована
за період з 01.03.2001 року по 01.04.2013 року, що
підтверджується представленими
підприємством позивача довідками та
розрахунками. (а.с. 9, 10-14)

Відповідно до положення статті 257
Цивільного кодексу України, загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.
(ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України)

Аналізуючи зібрані по справі докази в
їх сукупності, приймаючи до уваги заяву
відповідача про застосування
загального строку позовної давності до
вимог позивача, ураховуючи, що предмет
спору становить суму заборгованості,
нараховану за період з березня 2001, в той
час як позивач звернувся з позовом до
суду лише в 08.04.2014 року, якому
передувала заява про видачу судового
наказу про стягнення спірної
заборгованості та виданий наказ від
30.05.2013 року, а також, приймаючи до уваги,
що позивачем не заявлено клопотання
про подовження строку позовної
давності, із зазначенням причини
поважності його пропуску, суд дійшов
висновку, що позов Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Дніпровського району м.
Києва підлягає до часткового
задоволення, з урахуванням правил
загальної позовної давності, та
присуджує до стягнення з відповідача
ОСОБА_1 суму заборгованості за
квартплату та за житлово-комунальні
послуги у розмірі 11 388 грн. 00 коп., що
нарахована судом за період з 01.06.2010 року
по 01.04.2013 року.

Відповідно до ст. 88 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
присуджує з відповідача ОСОБА_1 на
користь позивача судовий збір в сумі
243,60 грн.

Керуючись ст. ст. 257, 267, 322, 526, 610, 611, 614, 615
Цивільного кодексу України, ст. 68, 162
Житлового кодексу УРСР, ст.ст. 1, 24, 32
Закону України "Про житлово-комунальні
послуги", ст.ст. 10, 58, 60, 88, 174, 208, 209, 212-215, 216,
223, 294 Цивільного процесуального
кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Дніпровського району м. Києва до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Дніпровського району м. Києва
заборгованість за житлово-комунальні
послуги у розмірі 11 388,00 грн. та судовий
збір у розмірі 243,60 грн., а всього на
загальну суму 11 631 (одинадцять тисяч
шістсот тридцять одну) грн. 60 коп.

В решті частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

С у д д я: