пр. № 6/759/385/14
ун. № 759/8079/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді -
Лопатюк
Н.Г.,

при секретарі -
Фещук Т.С.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві подання
головного державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Святошинського районного управління
юстиції у м. Києві Стеценко Н.В. про
тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В :

Головний державний виконавець
ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві
Стеценко Н.В. звернулась до суду з
поданням про тимчасове обмеження
ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,
яке мотивувала тим, що на виконанні
ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві
перебуває виконавчий лист №2-545,
виданого 10.03.2005 року Святошинським
районним судом м. Києва про стягнення з
ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_3 в
розмірі ? частини на утримання сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

19.04.2005 року державним виконавцем
ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві було
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження, копії якої
направлено сторонам виконавчого
провадження до відома та виконання.

На виконання рішення суду та
постанови державного виконавця про
відкриття виконавчого провадження,
боржником самостійно рішення суду
жодним чином не виконується та
ігноруються усі виклики державного
виконавця.

Станом на 01.04.2014 року, боржником
рішення суду не виконується, згідно
довідки-розрахунку заборгованість за
вказаним виконавчим листом по
аліментах становить 65 964 грн. 34 коп.

На підставі вищенаведеного,
державний виконавець просить
задовольнити подання та постановити
ухвалу про тимчасове обмеження ОСОБА_2
у праві виїзду за межі України, до
виконання ним як боржником своїх
зобов'язань за виконавчим листом №2-545,
виданий 10.03.2005 року Святошинським
районним судом м. Києва про стягнення з
останнього аліментів на користь
ОСОБА_3 в розмірі ? частини на утримання
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Крім того, державний виконавець
просила розглянути подання у її
відсутності.

Відповідно до ч.1,2 ст.377-1 ЦПК
України, питання про тимчасове
обмеження боржника - фізичної особи або
керівника боржника - юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає подання, зазначене в частині
першій цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Дослідивши матеріали справи у їх
сукупності та співставленні, суд
дійшов до висновку про наявність
законних підстав для задоволення
подання, зважаючи на наступне.

Згідно ч.2 ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державному виконавцеві надано право, у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Судом встановлено, що дійсно на
виконанні ВДВС Святошинського РУЮ у м.
Києві перебуває виконавче провадження
по виконанню виконавчого листа №2-545,
виданого 10.03.2005 року Святошинським
районним судом м. Києва про стягнення з
ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_3 в
розмірі ? частини з усіх видів
заробітку, щомісячно, на утримання сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним
повноліття.

19.04.2005 року державним виконавцем
ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві було
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження, копії якої
направлено сторонам виконавчого
провадження до відома та виконання.

Як зазначено в поданні державного
виконавця, на виконання рішення суду та
постанови державного виконавця про
відкриття виконавчого провадження,
боржником самостійно рішення суду
жодним чином не виконується та
ігноруються усі виклики державного
виконавця.

Станом на 01.04.2014 року, боржником
рішення суду також не виконується.

Як вбачається з
довідки-розрахунку заборгованості від
01.04.2014 року, заборгованість ОСОБА_2 з
01.08.2009 по 01.04.2014 року становить 65 964 грн. 34
коп.

Отже, задовольняючи подання, суд
виходив з наступного.

Приписи ч.1 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження»
покладають на державного виконавця
обов'язок вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Також, відповідно до ч.2, 3 ст.11
цього Закону, державний виконавець у
процесі здійснення виконавчого
провадження здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом та має право проводити
перевірку виконання боржниками рішень,
що підлягають виконанню.

До того ж, з метою захисту
інтересів стягувача державний
виконавець має право одержувати
безоплатно від органів, установ,
організацій, посадових осіб, сторін та
учасників виконавчого провадження
необхідні для проведення виконавчих
дій пояснення, довідки та іншу
інформацію, у тому числі конфіденційну.

Крім того, відповідно до статті 60
Цивільного процесуального кодексу
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч.1 ст.57 ЦПК
України, доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону
України «Про порядок виїзду з України,
в'їзду в Україну громадян України»,
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон, у
випадках, передбачених пунктами 1-9
частини першої цієї статті.

Таким чином, проаналізувавши
вимоги діючого законодавства України,
дослідивши матеріали справи у їх
сукупності та співставленні, суд
дійшов до висновку про наявність
законних підстав для задоволення
подання державного виконавця про
тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України, оскільки воно є
обгрунтованим, підтвердженим
належними доказами, а тому підлягає
задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 57-60, 208-210,
212, 377-1 ЦПК України, Законом України «Про
виконавче провадження», ч.2 ст.6 Закону
України «Про порядок виїзду з України,
в'їзду в Україну громадян України»,
суд,-

У Х В А Л И В:

Подання головного державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Святошинського
районного управління юстиції у м. Києві
Стеценко Н.В. про тимчасове обмеження
ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України -
задовольнити.

Тимчасово заборонити ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, проживаючого в АДРЕСА_1, виїзд
за межі України, до виконання ним як
боржником своїх зобов'язань за
виконавчим листом №2-545, виданий 10.03.2005
року Святошинським районним судом м.
Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 аліментів в розмірі ? частини з
усіх видів заробітку, щомісячно, на
утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до
досягнення сином повноліття.

Копію ухвали суду надіслати на
адресу Відділу державної виконавчої
служби Святошинського районного
управління юстиції у м. Києві та ОСОБА_2
- до відома, на адресу Державної
прикордонної служби України, до
виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С У Д Д Я: