Справа № 1322/2066/12
Головуючий у 1 інстанції: Ніточко
Провадження № 22-ц/783/2745/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого судді Савуляка
Р.В.,

суддів: Бермеса І.В.,
Мусіної Т.Г.

за участі секретаря:
Азенко М.В.

з участю: представника
відповідача за первісним позовом
ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника позивача
за первісним позовом Державного
територіально-галузевого об»єднання
«Львівська залізниця» - Кривяка Д.Р.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Старосамбірського районного
суду Львівської області від 25 січня 2014
року у справі за позовом Державного
територіально-галузевого об»єднання
«Львівська залізниця» до Хирівської
міської ради Старосамбірського району
Львівської області та до ОСОБА_2 про
визнання частково нечинним рішення
Хирівської міської ради № 189 від 16.11.2011
року, визнання частково недійсним
договору купівлі-продажу земельної
ділянки несільськогосподарського
призначення, стягнення з відповідачів
судових витрат та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до Державного
територіально-галузевого об»єднання
«Львівська залізниця», до Хирівської
міської ради Старосамбірського району
Львівської області, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідачів -
командитне товариство Науково
впроваджувальна фірма «Нові
технології» (надалі - КТ НВ «Нові
технології») та відділ Держземагенства
у Старосамбірському районі, про
визнання частково недійсним рішення
Хирівської міської ради
Старосамбірського району Львівської
області № 685 від 08.10.2009 року та частково
недійсним державного акта на право
постійного користування земельною
ділянкою,-

ВСТАНОВИЛА:

рішенням Старосамбірського районного
суду Львівської області від 25 січня 2014
року позов Державного
територіально-галузевого об»єднання
«Львівська залізниця» задоволено, у
зустрічному позові ОСОБА_2 відмовлено.

Визнано частково нечинним рішення VIII
сесії VI демократичного скликання
Хирівської міської ради від 16.11.2011 року
за №189 в частині накладання земельної
ділянки, проданої Хирівською міською
радою Старосамбірського району
Львівської області ОСОБА_2, на земельну
ділянку Залізниці, площею 0,0243 га.

Визнано частково недійсним договором
купівлі-продажу земельної ділянки
несільськогосподарського призначення
в частині накладання земельної
ділянки, проданої Хирівською міською
радою Старосамбірського району
Львівської області ОСОБА_2, на земельну
ділянку Залізниці, площею 0,0243 га.

Стягнуто з Хирівської міської ради
Старосамбірського району Львівської
області та ОСОБА_2 на користь
Державного територіально-галузевого
об'єднання «Львівська залізниця» по 53
гривні 65 копійок з кожного на
відшкодування витрат по оплаті
судового збору.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилається на те,
що рішення про включення до переліку на
приватизацію і дозвіл на виготовлення
технічної документації на спірну
земельну ділянку йому надано раніше
ДТГО «Львівська залізниця» на 2 роки 10
місяців.

Також вказує, що тривалий час від
одержання дозволу на виготовлення
технічної документації для її викупу
до моменту купівлі цієї земельної
ділянки пояснюється зволіканням
землевпорядними організаціями з
виготовленням технічної документації
для її приватизації.

Крім цього зазначає, що придбана ним
земельна ділянка на момент її продажу
перебувала у комунальній власності
територіальної громади м. Хирова, а не
перебувала у користуванні ДТГО
«Львівська залізниця», що відповідало
вимогам ст. 83 ЗК України.

За користування земельною ділянкою до
її купівлі ОСОБА_2 вносив плату в

бюджет Хирівської міської ради, а це
свідчить про те, що вона перебувала у

власності міської ради і те, що нею
фактично користувався він, а не ДТГО

«Львівська залізниця».

Просить рішення Старосамбірського
районного суду Львівської області від
25 січня 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача за первісним
позовом ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на підтримання
апеляційної скарги, представника
позивача за первісним позовом
Державного територіально-галузевого
об»єднання «Львівська залізниця» -
Кривяка Д.Р. на її заперечення,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість
оскаржуваної ухвали в межах доводів
апеляційної скарги, та вимог заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом та матеріалами справи
встановлено, що рішенням VIII сесії VI
демократичного скликання Хирівської
міської ради Старосамбірського району
Львівської області від 16.11.2011 року за
№189 « Про затвердження ціни продажу
земельної ділянки
несільськогосподарського призначення
та продаж її у власність ОСОБА_2 для
обслуговування нежитлових будівель»
було вирішено продати у власність
ОСОБА_2 земельну ділянку площею - 933 м2,
яка розташована в АДРЕСА_1, для
обслуговування нежитлових будівель
(гаражно-складські приміщення) та
гаражів, власником яких є ОСОБА_2,
згідно договорів купівлі-продажу від
21.03.2006 року, зареєстрованих 15.05.2006 року у
Самбірському бюро технічної
інвентаризації та в Єдиному державному
реєстрі прав власності на нерухоме
майно, актів прийомки-передачі (т.1, а.с.
106-111).

На підставі зазначеного рішення ОСОБА_2
21 листопада 2011 року купив у Хирівській
міській раді земельну ділянку
несільськогосподарського призначення,
площею 0,0933 га, за кадастровим номером
:01:005:0033, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, договір
купівлі-продажу посвідчено приватним
нотаріусом Старосамбірського
нотаріального округу ОСОБА_6 та
зареєстровано в реєстрі за № 1590 (т.1, а.с.
97-99).

Згідно довідки за підписом міського
голови (т.2, а.с.9) дана земельна ділянка
на момент її продажу ОСОБА_2 перебувала
у комунальній власності
територіальної громади м. Хирова і до
продажу вищевказаних об»єктів
нерухомості використовувалась для
обслуговування цих об»єктів
(гаражів,складів), які належали ВМУЖКГ
м. Хирова, та були збудовані даним
підприємством у 50-тих роках минулого
століття.

Рішенням ІV сесії V демократичного
скликання Хирівської міської ради від
28.12.2006 року за № 130 було надано дозвіл
ОСОБА_2 на виготовлення документації на
земельну ділянку в тому числі і спірну
земельну ділянку, на якій знаходяться
гаражі і гаражно-складські приміщення
по вищевказаній адресі, для продажу її
йому у власність, а також зобов»язано
його заключити з міською радою договір
« Про плату за використання земельної
ділянки», який буде діяти до моменту
виготовлення правовстановлюючих
документів на право власності даною
земельною ділянкою, попередньо
стягнувши з нього і плату за фактичне
використання цієї землі з моменту
купівлі-продажу об»єктів нерухомості,
починаючи з 15.05.2006 року (т.1,а.с.101). Такий
договір було укладено 24.01.2007 року та
додатковий договір до нього (т.1,а.с.112-11),
згідно якого ОСОБА_2 вносив орендну
плату за користування цією землею, про
що свідчать долучені до справи
квитанції (т.1, а.с.212-243).

За змістом ст.373 ЦК України право
власності на землю гарантується
Конституцією України. Право власності
на землю (земельну ділянку) набувається
і здійснюється відповідно до закону.

Гарантоване у статті 14 Конституції
України право власності на землю може
набуватися і реалізовуватися
громадянами, юридичними особами та
державою виключно відповідно до
закону.

Однак, в судовому засіданні в суді
першої інстанції документально
підтверджено, що частина земельної
ділянка в розмірі 0,0243 га, яка продана
Хирівською міською радою ОСОБА_2,
відноситься до земель залізничного
транспорту.

Суспільні відносини, що виникають у
процесі функціонування залізничного
транспорту, регулюються Законами
України «Про транспорт», «Про
залізничний транспорт».

Статтями 68 Земельного кодексу України,
ст. 11 Закону України «Про транспорт» та
ст.6 Закону України «Про залізничний
транспорт» до земель залізничного
транспорту належать землі смуг
відведення під залізничним полотном та
його облаштуваннями, станціями з усіма
будівлями і спорудами енергетичного,
локомотивного, вагонного, колійного,
вантажного і пасажирського
господарства, сигналізації та зв'язку,
водопостачання, каналізації; під
захисними та укріплювальними
насадженнями, службовими,
культурно-побутовими будівлями та
іншим:: спорудами, необхідними для
забезпечення роботи залізничного
транспорту. Такі землі призначені для
виконання покладених на підприємства і
організації залізничного транспорту
завдань щодо експлуатації, ремонту,
вдосконалення і розвитку об'єктів
залізничного транспорту.

Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст.67 ЗК України
до земель транспорту належать землі,
надані підприємствам, установам та
організаціям залізничного,
автомобільного транспорту дорожнього
господарства, морського, річкового,
авіаційного, трубопровідного
транспорту та міського
електротранспорту для виконання
покладених на них завдань щодо
експлуатації, ремонту і розвитку
об'єктів транспорту. Землі транспорту
можуть перебувати у державній
комунальній та приватній власності.

З статуту (а.с.30-31) відомо, що Державне
територіально галузеве об»єднання
«Львівська залізниця» створене згідно
із статтями 1,4 Закону України «Про
залізничний транспорт», засноване на
державній власності і входить до сфери
управління Міністерства транспорту та
зв»язку України та підпорядковане
Державній адміністрації залізничного
транспорту України.

Згідно норм ч.1 та ч.2 ст. 92 ЗК України
право постійного користування
земельною ділянкою - це право володіння
і користування земельною ділянкою, яка
перебуває у державні або комунальній
власності без встановлення строку,
таке право набувають в тому числі
підприємства, установи та організації,
що належать до державної та
комунальної власності.

Залізниця використовує дану спірну
земельну ділянку спочатку відповідно
до Плану межі смуги відведення лінії «
Самбір - Хирів - Н.Устріки» Львівської
залізниці на км 95-122 в-адміністративних
межах Хирівського району на той час
Дрогобицької області, розроблений
Південно-Західною комплексною
експедицією «Транспроекткар»єр» у 1951
році (а.с.26-28). В подальшому, згідно Плану
смуги відведення лінії Стрий - Самбір -
Хирів - Держкордон Львівської
залізниці від км 83-970 до км 115+780
Старосамбірський район Львівської
області, проект № 399-Л, складений за
результатами зйомки земель смуги
відведення вказаної лінії
Київзалізтранспроектом
Головзалізтранспроекта у 1980 році по
матеріалах польового знімання 1979 року
(а.с.20-25).

Чинним на той час ЗК УРСР (ред. від 8
липня 1970 року, п. 5 постанови Верховної
Ради України № 562 від 18 грудня 1990 року
«Про порядок введення в дію Земельного
кодексу Української РСР») вимоги щодо
виготовлення та отримання державного
акта не передбачалися, а землі
транспорту вважалися землями
спеціального призначення, які
використовувалися на підставі
особливих положень про ці землі
відповідно до пунктів 54, 55 Загальних
основ землекористування та
землеустрою, затверджених постановою
ЦВК СРСР від 15 грудня 1928 року.

Пунктом 5 постанови Верховної Ради
України № 562 від 18.12.1990 «Про порядок
введення в дію Земельного кодексу
України» передбачено, що громадяни,
підприємства, установи, організації,
які мають у користуванні земельні
ділянки, надані їм до введення в дію
кодексу, зберігають свої права на
користування до оформлення ними у
встановленому порядку права власності
на землю чи землекористування. Пунктом
6 Постанови Верховної Ради Української
РСР «Про земельну реформу» (із змінами
та доповненнями) було передбачено, що
землекористувачі повинні до 01.01.2008
оформити право власності або право
користування землею. Рішенням
Конституційного Суду України від 22.09.2005
у справі № 5-рп/2005 щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
положень статті 92, пункту 6 розділу X
«Перехідні положення» Земельного
кодексу України щодо зобов'язання
переоформити право постійного
користування земельною ділянкою на
право власності або право
користування, визнані
неконституційними.

За таких обставин, оформлення права
постійного користування відповідно до
норм Земельного кодексу України, на
землі, які фактично перебувають у
користуванні Залізниці, не були
обмеженими у часі.

Очевидно й тому, рішенням Хирівської
міської ради XX сесії V-го
демократичного скликання від 08.10.2009
року за № 685 «Про затвердження
технічної документації із землеустрою
із складанням державного акта на право
постійного користування земельною
ділянкою ДТГО «Львівська залізниця» та
видачу державного акта на право
постійного користування земельними
ділянками» було затверджено технічну
документацію із землеустрою щодо
встановлення меж земельних ділянок в
натурі (на місцевості) для складання
державних актів на право постійного
користування земельними ділянками
площею - 30,5582 га в межах м. Хирів
Залізниці для забезпечення
функціонування залізничного
транспорту на дільниці «Держкордон -
Хирів» в межах території м. Хирів,
розроблену КТ НВФ «Нові технології» та
вирішено видати Залізниці державні
акти на право постійного користування
цими земельними ділянками (т.1, а.с.29,33-37).

На підставі даного рішення Залізниці
було видано державні акти на право
постійного користування серії ЯЯ
№№183488, 183489 та 183490, що зареєстровані
26.03.2012 в Книзі записів реєстрації
державних актів на право власності на
землю та на право постійного
користування землею, договорів оренди
землі за №№00005, 00006 та
00007 відповідно, якими
посвідчується право постійного
користування земельними ділянками, що
розташовані в адміністративних межах
м. Хирів Старосамбірського району
Львівської області, зокрема спірною
(т.1,а.с.17-19).

З висновку, який зазначений в Протоколі
проведення перевірки документації із
землеустрою та обмінного файла від
09.04.2012 №ПП - 2012, складеного
Управлінням Держкомзему у
Старосамбірськоу районі, як
територіальним органом Держкомзему
згідно п.1 Положення про
управління (відділ) Держкомзему в
районі, затвердженого наказом
Державного комітету України із
земельних ресурсів від 17.06.2008 №123,
вбачається, що ділянка ОСОБА_2, із
визначеним кадастровим номером"
:01:005:0033, накладається на земельну
ділянку Залізниці в частині 0,0243 га
(а.с.209), даний розмір накладки землі в
судовому засіданні ніхто із сторін не
оспорював. Факт перетинання цих
земельних ділянок підтверджується і
іншими доказами, поданими сторонами -
Плану земельної ділянки гр. ОСОБА_2 (т. 1,
а.с.210), іншими матеріалами із
ілюстрованим, відповідно до
вищевказаного Протоколу, зазначенням
місця перетину меж земельної ділянки,
проданої Хирівською міською радою у
власність гр. ОСОБА_2 із межею смуги
відведення Залізниці - викопіювання з
чергового кадастрового плану (т. 1,
а.с.193), Плану межі смуги відведення
лінії « Самбір - Хирів - Н.Устріки»
Львівської залізниці (т.1, а.с.200-202),
Плану смуги відведення лінії Стрий -
Самбір - Хирів - Держкордон Львівської
залізниці (т.1, а.с.197-199) та Технічної
документації із землеустрою по
інвентаризації земельних ділянок в
натурі(на місцевості) для складання
державних актів на право постійного
користування земельними ділянками
загальною площею 30,5582 га державному
територіально-галузевому об»єднанню
«Львівська залізниця» для
забезпечення функціонування
залізничного транспорту на дільниці
«Держкордон -
Нижанковичі-Добромиль-Хирів» в межах
території Хирівської міської ради
Старосамбірського району Львівської
області (надалі - Технічна
документація) (т.1,а.с. 194-196). Із Технічної
документації (т.1,а.с.195) вбачається, що
земельна ділянка ОСОБА_2 знаходиться на
відстані 26 м (точка 16) від колії, при
чому смуга відведення залізниці на
ділянці 101 км+300м з правої сторони по
ходу км складає 42 м (точка 17) від осі
колії, а згідно вищевказаних Планів 1951
року та 1980 року смуга відведення
залізниці на ділянці 101 км+300м з правої
сторони по ходу км складає 46 метрів
(т.1,а.с. 198,201).

Отже, вказана вище спірна земельна
ділянка знаходиться у правомірному
постійному користуванні
позивача-відповідача вже понад 60 років.

Проте, що вказана вище спірна земельна
ділянка знаходиться у правомірному
постійному користуванні Залізниці
підтверджують і ОСОБА_2 та Хирівська
міська рада, про що і вбачається із
Рішення Хирівської міської ради XII
сесії У 1-го демократичного скликання №
322 від 03.08.2012 року «Про розгляд заяви
ОСОБА_2, яким міська рада пунктом 1
вирішилавилучити у ДТГО «Львівська
залізниця» частину земельної ділянки
площею - 0,0243 га, яка перебуває у
постійному користуванні вказаного
підприємства та на якій знаходяться
належні ОСОБА_2 на праві власності
нежитлові (гаражно-складські)
приміщення по АДРЕСА_1»(т.1,а.с.38).

Дане рішення було оскаржене
позивачем-відповідачем до суду.
Постановою Галицького районного суду
м. Львова було визнано нечинним та
скасовано п. 1 вказаного рішення, з
посиланням на те, що приймаючи
оскаржуване рішення, Хирівська міська
рада не була наділена повноваженнями
щодо скасування власних рішень за тих
правовідносин, що виникли у зв»язку із
набуттям права Залізниці на постійне
користування земельною ділянкою.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 Земельного
кодексу України вилучення земельних
ділянок провадиться за згодою
землекористувачів на підставі рішень
Кабінету Міністрів України, місцевих
державних адміністрацій, сільських,
селищних, міських рад відповідно
до їх повноважень.

Cудом першої інстанції вірно
встановлено, що вилучення ділянки у
встановленому порядку у Залізниці не
проводилося. Із Залізницею, як суміжним
користувачем, не було погоджено межі
земельної ділянки, проданої ОСОБА_2 за
договором купівлі-продажу, всупереч
вимогам ч.2 ст. 198 ЗК України, більше
того, Залізниця, як суміжний
користувач, у кадастровому плані,
навіть, не була зазначена.

Відповідно до п. «б» ч. 4 ст. 84
Земельного кодексу України до земель
державної власності, які не можуть
передаватись у приватну власність,
належать, зокрема, землі під державними
залізницями, а також згідно п. «б» ч.4 ст.
83 ЗК України до земель комунальної
власності, які не можуть передаватись у
приватну власність, належать землі під
залізницями.

Таким чином, з аналізу вказаних норм
законодавства убачається, що Хирівська
міська рада, приймаючи оскаржуване
Залізницею рішення № 189 від 16.11.2011
року, не була наділена повноваженнями
щодо розпорядження частиною земельної
ділянки, межі якої встановлені в
натурі (на місцевості), в частині
накладання площею 0, 0243 га як землями
під залізницями, що належать до земель
комунальної власності, та перебувають
у постійному користуванні Залізниці,
оскільки такі землі не можуть
передаватись у приватну власність, а
порядок та підстави їх вилучення
визначений ст.141 ЗК України, чим
порушила право Залізниці на постійне
користування даною земельною ділянкою.

Твердження представників Хирівської
міської ради про те, що норми ч. 1 ст.377 ЦК
України та ч.2 ст. 120 ЗК України в
редакції Закону N 1702-УІ ( 1702-17 ) від 05.11.2009
р., є підставами переходу права
власності, права постійного
користування на земельну ділянку до
особи, що набула права власності на
житловий будинок (крім
багатоквартирного), будівлю або
споруду, суд не бере до уваги, виходячи
з наступного.

Право власності на нежитлові будівлі
(гаражно-складські приміщення) та
гаражі у відповідача-позивача виникли
21.03.2006, коли діяла редакція ст.120 ЗК
України, відповідно до якої, при
переході права власності на будівлю і
споруду право власності на земельну
ділянку або її частину може переходити
на підставі цивільно-правових угод, а
також редакція ст.377 ЦК України,
відповідно до якої до особи, яка
придбала житловий будинок, будівлю або
споруду, переходить право власності на
земельну ділянку, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового
призначення, у розмірах, встановлених
договорам. Юридичний факт переходу
права власності на нежитлові будівлі
(гаражно-складські приміщення) та
гаражі є актом завершеної дії.

Частиною 3 статті 5 ЦК України
регламентовано, що якщо цивільні
відносини виникли раніше і
регулювалися актом цивільного
законодавства, який втратив чинність,
новий акт цивільного законодавства
застосовується до прав та обов'язків,
що виникли з моменту набрання ним
чинності.

Дія норм ч.1 ст.377 ЦК України, ч.2 ст. 120 ЗК
України та п.»е» ч.1 ст. 141 ЗК України (в
редакції Закону N 1702-УІ ( 1702-17 ) від 05.11.2009
року) відповідно до пункту 1
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
спрощення порядку набуття прав на
землю» від 05.11.2009 № 1702-УІ, набрали
чинності з 01.01.2010 р., а тому у цих
редакціях не можуть застосовуватись до
тих правовідносин, які виникли 21.03.2006 р.
у момент укладання Договорів
купівлі-продажу нежитлових будівель
(гаражно-складські приміщення) та
гаражів, посвідчених 21.03.2006 року.

Згідно з п. «а» та п. «г» ч.3 ст. 152
Земельного кодексу України захист прав
громадян та юридичних осіб на земельні
ділянки здійснюється шляхом визнання
прав та визнання недійсними рішень
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування.

Частина 1 ст. 155 Земельного кодексу
України передбачає, що у разі видання
органом виконавчої влади або органом
місцевого самоврядування акта, яким
порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.
У даному випадку підставою для
звернення до суду є порушення права
користування земельною ділянкою.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу, а відповідно до п.10 ч.
2 цієї ж статті способом захисту
цивільних прав та інтересів є визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. У даному випадку такими
є оскаржувані рішення Хирівської
міської ради.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставах, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
обгрунтованість позовних вимог ДТГО
«Львівська залізниця»: про визнання
частково нечинним рішення VIII сесії VI
демократичного скликання Хирівської
міської ради від 16.11.2011 року за №189 в
частині накладання земельної ділянки,
проданої Хирівською міською радою
Старосамбірського району Львівської
області ОСОБА_2, на земельну ділянку
Залізниці, площею 0,0243 га; про визнання
продажу земельної ділянки
несільськогосподарського призначення
в частині накладання земельної
ділянки, проданої Хирівською міською
радою Старосамбірського району
Львівської області ОСОБА_2, на земельну
ділянку Залізниці, площею 0,0243 га, - та
необхідність їх задоволення, та
безпідставність позовних вимог
відповідача-позивача - ОСОБА_2: про
визнання частково недійсним рішення
Хирівської міської ради № 685 від 08.10.2009
року в частині передачі в постійне
користування ДТГО «Львівська
залізниця» земельної ділянки площею
7,4879 га в частині накладання на його
земельну ділянку площею 0,0243 га по
АДРЕСА_1; про визнання частково
недійсним державного акта на право
постійного користування земельною
ділянкою серії ЯЯ183488 в частині площі до
земельної ділянки, накладеної на його
земельну ділянку площею 0,0243 га на
АДРЕСА_1 Старосамбірського району, як
похідного від даного рішення.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та дотримано
процедуру розгляду справи, встановлену
ЦПК України, ухвалено справедливе
рішення, тому підстав для його зміни чи
скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313,
п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Старосамбірського районного
суду Львівської області від 25 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подачі касаційної скарги.

Головуючий :
Савуляк Р.В.

Судді:
Бермес І.В.

Мусіна Т.Г.