Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/1776/14
Головуючий у 1-й інстанції: Ліхтанська
Суддя-доповідач: Мануйлов Ю.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 року

м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Осоцького І.І.

суддів: Мануйлова Ю.С.

Панкеєва О.В.

при секретарі: Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 11 лютого 2014
року у справі за позовом Бердянської
міжрайонної прокуратури в інтересах
держави до Бердянської міської ради,
Управління Держземагенства у
Бердянському районі Запорізької
області, ОСОБА_3, 3-ї особи Реєстраційної
служби Бердянського міськрайонного
управління юстиції Запорізької
області про визнання незаконним та
скасування п.5, 5.53 рішення Бердянської
міської ради № 41 від 25.02.2010р., про
визнання недійсним Державного акта на
право власності на земельну ділянку,
скасування його державної реєстрації
та повернення земельної ділянки,-

ВСТАНОВИЛА :

Прокурор звернувся до суду з позовом в
інтересах держави, який згодом уточнив,
де зазначив, що прокурорською
перевіркою встановлено, що п.5, 5.53
рішення сімдесят дев'ятої сесії
Бердянської міської ради V скликання
№41 від 25.02.2010 року «Про передачу в
оренду та у власність земельних
ділянок, продовження терміну розробки
проекту відведення та надання дозволу
на розроблення проекту землеустрою
щодо відведення земельних ділянок»
затверджено проект відведення
земельних ділянок та передано у
власність ОСОБА_3 земельну ділянку,
площею 0,0603га, з присвоєнням поштової
адреси: АДРЕСА_1 для індивідуального
дачного будівництва. На підставі
зазначеного рішення 25.06.2010 року за
ОСОБА_3 проведена державна реєстрація
за реєстраційним номером 31
державного акту на право власності
серії ЯК № 913493 на зазначену земельну
ділянку( кадастровий номер :08 : 007:
0308).

Пункт 5.53 рішення Бердянської міської
ради №41 від 25.02.2010 року підлягає
скасуванню, державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку повинен бути визнаний
недійсним, а його державна реєстрація
підлягає скасуванню, земельна ділянка
поверненню з наступних підстав. В ході
прокурорської перевірки було
встановлено, що згідно Генерального
плану м.Бердянська, затвердженого
рішенням Бердянської міської ради № 8
від 25.06.2009 року, зазначені у рішенні
території запроектовані для
розміщення оздоровчих установ та
установ відпочинку, зелених насаджень
загального користування, громадських
центрів. Відповідно до п.3.39 ДБН 360-92
«Планування і забудова міських і
сільських поселень» - будівництво
нових дачних районів в межах міських
населених пунктів не допускається.
Перевіркою також встановлено, що
станом на час прийняття Бердянською
міською радою рішення № 41 від 25.02.2010
року «Про передачу в оренду та у
власність земельних ділянок,
продовження терміну розробки проекту
відведення, та надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок»
посадовими особами виконкому
міськради не розроблена та відповідно
Бердянською міською радою не
затверджена передбачена Законом
України «Про планування і забудову
територій» містобудівна документація
м. Бердянська, а саме відсутні детальні
плани територій окремих районів міста,
зокрема території Бердянської коси.
Таким чином, за відсутності
містобудівної документації
м.Бердянська прийняття рішень щодо
планування, забудови, проектування та
будівництва об'єктів
житлово-цивільного та виробничого
призначення, впорядкування та
благоустрою території Бердянської
коси, неможливо.

Також, під час винесення спірного
рішення суттєво порушено порядок
надання земельних ділянок у власність.
Так, відповідно до положень ст.ст. 13,14
Конституції України - право власності
на землю гарантується. Це право
набувається і реалізується
громадянами, юридичними особами та
державою виключно відповідно до
закону.

Як зазначено вище, Бердянською міською
радою рішенням №41 від 25.02.2010 року
затверджено проекти відведення та
передано у власність земельні ділянки
для індивідуального дачного
будівництва з порушенням вимог
ст..ст..51,118,123 ЗУ України, ст.ст.88, 90
Водного кодексу України, ст. 9 Закону
України «Про державну експертизу
землевпорядної документації» без
проведення обов'язкової державної
експертизи землевпорядної
документації, чим грубо порушено
вимоги законодавства та не дотримано
порядок набуття права власності на
землю.

За таких обставин прокурор прийшов до
висновку, що Бердянська міська рада
під час прийняття рішення № 41 від
25.02.2010р. грубо порушила положення
чинного законодавства в частині
підстав та порядку надання земельних
ділянок у власність, визначених
Конституцією та Земельним кодексом
України, і не мала права надавати у
власність громадянам земельну ділянку
по АДРЕСА_1. Відповідно, державний акт
на право приватної власності на
земельну ділянку повинен бути визнаний
недійсним, а його державна реєстрація
підлягає скасуванню. У зв'язку з цим
прокурор просив визнати незаконним та
скасувати п.5,5.53 рішення сімдесят
дев'ятої сесії Бердянської міської
ради п'ятого скликання №41 від
25.02.2010року «Про передачу в оренду та у
власність земельних ділянок,
продовження терміну розробки проекту
відведення та надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок», яким
передана у приватну власність ОСОБА_3
земельна ділянка площею 0,0603га для
ведення індивідуального дачного
будівництва, що розташована за адресою
АДРЕСА_1, визнати недійсним державний
акт на право власності серії ЯК № 913493
на земельну ділянку площею 0,0603га для
ведення індивідуального дачного
будівництва, що розташована за адресою
АДРЕСА_1, вартістю 29209,32грн., виданий
Бердянською міською радою на ім'я
ОСОБА_3 та зареєстрований в «Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та право
постійного користування землею,
договорів оренди землі» за
реєстраційним номером 31 від 25.06.2010
року та зобов'язати Управління
Держземагенства у Бердянському районі
Запорізької області скасувати його
державну реєстрацію, також скасувати
державну реєстрацію спірної земельної
ділянки. Також просив зобов'язати
ОСОБА_3 повернути земельну ділянку
площею 0,0603га для ведення
індивідуального дачного будівництва,
що розташована за адресою АДРЕСА_1 за
належністю територіальній громаді м.
Бердянська.

В судовому засіданні представник
прокурора Мельник А.Г. підтримав
позовні вимоги в повному обсязі, просив
позов задовольнити, також зазначив, що
рішення міської ради про відведення
відповідачці ОСОБА_3 спірної земельної
ділянки суперечить вимогам чинного
законодавства, оскільки відсутній
генеральний план забудови міста, не
врахована прибережна смуга при
виділенні спірної земельної ділянки та
не проведена обов'язкова державна
експертиза землевпорядної
документації. Також позитивні висновки
про погодження проекту землеустрою
щодо відведення у власність ОСОБА_3
вищезазначеної земельної ділянки були
відкликані управлінням Держкомзему у
м. Бердянськ у зв'язку з виявленими
Головним управлінням Держкомзему за
участю управління Держземінспекції
порушеннями вимог чинного
законодавства, управлінням
архітектури та містобудування
Бердянської міської ради,
Мелітопольським сектором регулювання
природокористування Державного
управління охорони навколишнього
природного середовища в Запорізькій
області.

Представник відповідача
Бердянської міської ради за
довіреністю Божков А.І. в судове
засідання не з'явився, в своїй заяві
просив справу розгляну без його участі
відповідно до закону та наявних
матеріалів справи.

Представник відповідача -
Управління Держземагенства у
Бердянському районі в судове
засідання не з'явився, в своїй заяві
просив справу розглянути без його
участі, заперечень проти позову не
надав.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явилася, заперечень
проти позову не надала, про час
розгляду справи був повідомлена
належним чином.

Представник 3-ї особи - Реєстраційної
служби Бердянського міськрайонного
управління юстиції Запорізької
області Березовський І.М. в судовому
засіданні проти позову не заперечував.

Рішенням Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 11 лютого
2014 року позов задоволено в повному
обсязі.

Визнано незаконним та скасовано п.5,5.53
рішення сімдесят дев'ятої сесії
Бердянської міської ради п'ятого
скликання №41 від 25.02.2010 року «Про
передачу в оренду та у власність
земельних ділянок, продовження терміну
розробки проекту відведення , та
надання дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок», яким передана у приватну
власність ОСОБА_3 земельна ділянка
площею 0,0603га для ведення
індивідуального дачного будівництва,
що розташована за адресою АДРЕСА_1.

Визнано недійсним державний акт на
право власності серії ЯК № 913493 на
земельну ділянку площею 0,0603га для
ведення індивідуального дачного
будівництва, що розташована за адресою
АДРЕСА_1, вартістю 29209,32грн., виданий
Бердянською міською радою на ім'я
ОСОБА_3 та зареєстрований в «Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та право
постійного користування землею,
договорів оренди землі» за
реєстраційним номером 31 від 25.06.2010
року та зобов'язано Управління
Держземагенства у Бердянському районі
Запорізької області скасувати його
державну реєстрацію.

Також зобов'язано Управління
Держземагенства у Бердянському районі
Запорізької області скасувати
державну реєстрацію земельної ділянки,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1
шляхом закриття Поземельної книги на
земельну ділянку по АДРЕСА_1(
кадастровий номер :08 : 007: 0308).

Зобов'язано ОСОБА_3, ІДН. НОМЕР_2,
повернути земельну ділянку площею
0,0603га для ведення індивідуального
дачного будівництва , що розташована за
адресою : АДРЕСА_1 за належністю
територіальній громаді м. Бердянська.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що передача
спірної земельної ділянки у власність
ОСОБА_3 відбувалася з порушенням вимог
чинного законодавства, без проведення
обов'язкової державної експертизи
землевпорядної документації, а тому
оскаржуване рішення міської ради
підлягає скасуванню як незаконне, а
виданий на його підставі Державний акт
про право власності на землю - визнанню
недійсним і поверненням земельної
ділянки територіальній громаді.

Висновки суду в цій частині
відповідають вимогам закону, фактичним
обставинам справи і зібраним у справі
доказам.

Як встановлено судом і таке
вбачається з матеріалів справи,
рішенням Бердянської міської ради № 41
від 25.02.2010року 79 сесії п'ятого скликання
«Про передачу в оренду та у власність
земельних ділянок, продовження терміну
розробки проекту відведення та надання
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок» пунктом 5 затверджено проект
відведення земельних ділянок та
пунктом 5.53 передано у приватну
власність ОСОБА_3 земельну ділянку
площею 0,0603га, яка розташована по
АДРЕСА_1 для індивідуального дачного
будівництва в межах норм безоплатної
приватизації, що підтверджується
копією цього рішення.

На підставі цього рішення
відповідачка ОСОБА_3 отримала
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯК №913493 площею
0,0603га для ведення індивідуального
дачного будівництва в АДРЕСА_1 і за
відповідачкою 25.06.2010 року проведена
державна реєстрація за реєстраційним
номером 31 державного акту на
право власності серії ЯК № 913493 на
земельну ділянку площею 0,0603га для
ведення індивідуального дачного
будівництва в АДРЕСА_1, що
підтверджується копією державного
акту на право власності на земельну
ділянку.

Задовольнивши позов, суд першої
інстанції виходив з наступного.

Прокурор просив визнати недійсним
та скасувати п.5,5.53 рішення Бердянської
міської ради №41 від 25.02.2010 року у
зв'язку з його невідповідністю закону,
а також визнати недійсним державний
акт на право власності на земельну
ділянку на ім'я ОСОБА_3, повернути
земельну ділянку за належністю.

Такі вимоги прокурора, на думку
суду, відповідають чинному
законодавству у зв'язку з наступним.

Відповідно до положень ст.13,14
Конституції України земля є основним
національним багатством, що перебуває
під особливою охороною держави. Земля,
її надра, атмосферне повітря, водні та
інші природні ресурси, які знаходяться
в межах території України, природні
ресурси її континентального шельфу,
виключної (морської) економічної зони є
об'єктами права власності Українського
народу. Від імені Українського народу
права власника здійснюють органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
цією Конституцією.

Статтями 2, 19 Закону України «Про
охорону земель» визначено, що об'єктом
особливої охорони держави є всі землі в
межах території України.

Відповідно до ст.19 Конституції України,
посадові особи органів державної влади
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Так, згідно з положеннями ст.84 ЗК
України у державній власності
перебувають усі землі України, крім
земель комунальної та приватної
власності.

До земель державної власності, які не
можуть передаватись у приватну
власність, належать, крім інших землі
водного фонду, крім випадків,
визначених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.58 ЗК України
до земель водного фонду належать землі,
зайняті в тому числі, прибережними
захисними смугами вздовж морів, річок
та навколо водойм, крім земель,
зайнятих лісами.

Відповідно до вимог ст.60 ЗК України
вздовж річок, морів і навколо озер,
водосховищ та інших водойм з метою
охорони поверхневих водних об'єктів
від забруднення і засмічення та
збереження їх водності у межах
водоохоронних зон виділяються
земельні ділянки під прибережні
захисні смуги.

Розмір та межі прибережної захисної
смуги уздовж морів та навколо морських
заток і лиманів встановлюються за
проектами землеустрою, а в межах
населених пунктів - з урахуванням
містобудівної документації.

Згідно зі ст.88 Водного кодексу України
(у редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) з метою охорони
поверхневих водних об'єктів від
забруднення і засмічення та збереження
їх водності вздовж річок, морів і
навколо озер, водосховищ та інших
водойм в межах водоохоронних зон
виділяються земельні ділянки під
прибережні захисні смуги. Уздовж морів
та навколо морських заток і лиманів
виділяється прибережна захисна смуга
шириною не менше двох кілометрів від
урізу води .

Відповідно ст. 90 Водного кодексу
України прибережна захисна смуга
уздовж морів, морських заток і лиманів
входить у зону санітарної охорони моря
і може використовуватися лише для
будівництва санаторіїв та інших
лікувально-оздоровчих закладів, з
обов'язковим централізованим
водопостачанням і каналізацією.

Згідно ст.59 Земельного кодексу України
громадянам та юридичним особам
органами виконавчої влади або органами
місцевого самоврядування можуть
передавати земельні ділянки
прибережних захисних смуг, смуг
відведення і берегових смуг водних
шляхів, а також озера, водосховища, інші
водойми, болота та острови із земель
водного, фонду лише на умовах оренди
для сінокосіння, рибогосподарських
потреб, культурно-оздоровчих,
рекреаційних, спортивних і туристичних
цілей, проведення науково-дослідних
робіт тощо.

Вищенаведені законодавчі норми
встановлюють розміри прибережних
захисних смуг в залежності від виду
водойми та прямо забороняють надання у
приватну власність земельних ділянок
водного фонду, до яких відносяться
прибережні захисні смуги.

Нормативні акти, які регулюють
забудову населених пунктів та
застосовуються у всіх випадках
будівництва, також передбачають
обмеження щодо забудови таких
земельних ділянок.

Згідно п.п.10,11 Порядку визначення
розмірів і меж водоохоронних зон та
режиму ведення господарської
діяльності в них, на землях міст і селищ
міського типу розмір водоохоронної
зони, як і прибережної захисної смуги,
встановлюється відповідно до існуючих
на час встановлення водоохоронної зони
конкретних умов забудови. Водоохоронна
зона морів, морських заток і лиманів, як
правило, збігається з прибережною
захисною смугою і визначається шириною
не менш як 2 кілометри від урізу води.

Зважаючи на викладене, не можуть бути
прийняті до уваги посилання апелянта
на те, що суд першої інстанції,
вирішуючи справу, не надав належної
оцінки тому, що Бердянський
міжрайонний прокурор не надав належних
доказів на підтвердження того, що
спірна земельна ділянка належить до
земель водного фонду.

Також, відповідно до вимог
ст.ст.17,18 Закону України «Про основи
містобудування» містобудівна
документація регулює планування,
забудову та інше використання
територій, є основою для вирішення
питань раціонального використання
територій, вирішення питань щодо
розташування та проектування нового
будівництва, здійснення реконструкції,
реставрації, капітального ремонту
об'єктів містобудування та
упорядкування територій; вирішення
питань вибору, вилучення (викупу),
надання у власність чи користування
земель для містобудівних потреб.

Статтею 13 Закону України «Про
планування і забудову територій»
передбачено, що детальний план
території розробляється згідно з
генеральним планом населеного пункту
та визначає розташування червоних
ліній, ліній регулювання забудови;
розташування окремих земельних
ділянок та об'єктів містобудування,
вулиць, проїздів, пішохідних зон,
щільність, поверховість, інші
параметри забудови, містобудівні умови
і обмеження забудови земельних
ділянок; розташування
інженерно-транспортної
інфраструктури; принципи формування
архітектурно-просторової композиції
забудови; інші вимоги, визначені
державними будівельними нормами.

Відповідно до ст.9 Закону України
«Про державну експертизу
землевпорядної документації» проекти
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок підлягають обов'язковій
державній експертизі, зокрема і
проекти землеустрою щодо відведення
земельних ділянок оздоровчого та
рекреаційного призначення.

Така ж вимога передбачена в ст.118, ч.4
ст.123 ЗК України: у разі якщо проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки підлягає обов'язковій
державній експертизі землевпорядної
документації, погоджений проект
подається Комісією до відповідного
органу земельних ресурсів для
здійснення такої експертизи.

Всупереч наведеним вимогам
земельного законодавства, обов'язкова
державна експертиза землевпорядної
документації проведена не була, чим
грубо порушено вимоги чинного
земельного законодавства та не
дотримано порядок набуття права
власності на землю.

Спірна земельна ділянка розташована в
межах двокілометрової зони
прибережної захисної смуги Азовського
моря.

Позитивні висновки про погодження
проекту землеустрою щодо відведення у
власність ОСОБА_3 вищезазначеної
земельної ділянки були відкликані
управлінням Держкомзему у м. Бердянськ
у зв'язку з виявленими Головним
управлінням Держкомзему за участю
управління Держземінспекції
порушеннями вимог чинного
законодавства, управлінням
архітектури та містобудування
Бердянської міської ради,
Мелітопольським сектором регулювання
природокористування Державного
управління охорони навколишнього
природного середовища в Запорізькій
області.

Згідно листа виконавчого комітету
Бердянської міської ради № 05-2886/37 від
15.05.2013 року зазначено, що на підставі
проведеного містобудівного аналізу,
згідно з Генеральним планом міста
Бердянська , який затверджено рішенням
шістдесят восьмої сесії Бердянської
міської ради У скликання від 25.06.2009 року
№8 встановлено, що спірна земельна
ділянка по АДРЕСА_1, розміщується на
території зелених насаджень
загального користування.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 11.08.2010 року,
яка набрала чинності 17.09.2010р.,
задоволено позов Бердянського
міжрайонного прокурора до
Бердянської міської ради про
скасування рішення Бердянської
міської ради від 10.12.2004р. №11, яким
доповнено п.1 рішення Бердянської
міської ради від 26.04.2000р. № 44 «Про
затвердження концепції приватизації
земель м. Бердянська» і встановлена
уздовж Азовського моря, Бердянської
затоки, лиманів на вільних від
громадської забудови землях в межах м.
Бердянська сорокаметрова прибережна
захисна смуга.

Постановою Запорізького
окружного адміністративного суду від
09.12.2010 року, яка набрала чинності 05.11.2013
року, було відмовлено в задоволенні
позову Бердянського міжрайонного
прокурора до Бердянської міської ради
про часткове скасування рішення
міської ради , в тому числі і п.5,5.53
рішення Бердянської міської ради №41
від 25.02.2010 року про надання
відповідачці спірної земельної
ділянки у власність.

Вивчивши матеріали справи і
враховуючи, що прокурор звертався з
таким позовом до суду, суд вірно вважав,
що прокурор в тій позовній заяві
зазначив інші підстави для скасування
рішення міської ради, а саме ст.32 Закону
України «Про курорти», ст.48 Земельного
кодексу України, які не співпадають з
підставами цього позову, тому суд
вважав це іншими підставами для
розгляду позову, і прийшов до висновку
про наявність підстав для розгляду
цього позову.

Розглянувши матеріали справи, суд
прийшов обґрунтованого висновку про
грубе порушення Бердянською міською
радою положень чинного законодавства в
частині підстав та порядку надання
земельної ділянки у власність
відповідачу, про незаконність п. п. 5,5.53
рішення Бердянської міської ради
п'ятого скликання №41 від 25.02.2010 року про
передачу ОСОБА_3 земельної ділянки по
АДРЕСА_1 та необхідності його
скасування. Відповідно, державний акт
на право приватної власності на
земельну ділянку також, на думку суду,
повинен бути визнаний недійсним,
земельна ділянка поверненню за
належністю територіальній громаді м.
Бердянська.

Разом з тим, зобов'язуючи
Управління Держземагенства у
Бердянському районі Запорізької
області скасувати державну реєстрацію
акту на право власності на спірну
земельну ділянку, скасувати державну
реєстрацію вказаної земельної ділянки,
суд першої інстанції не звернув уваги
на те, що Законом України «Про державну
реєстрацію прав на нерухоме майно та
обтяжень» передбачена певна процедура
реєстрації прав на нерухомість, до
складу якої входять також земельні
ділянки. За положеннями ст.26
зазначеного Закону записи до
Державного реєстру прав вносяться на
підставі прийнятого рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень. У разі скасування на підставі
рішення суду рішення про державну
реєстрацію прав до Державного реєстру
прав вноситься запис про скасування
державної реєстрації прав. Отже,
зазначеним Законом передбачено
скасування державної реєстрації прав
на земельну ділянку, однак таке рішення
приймається відповідним органом
державної влади на підставі рішення
суду.

Зважаючи на те, що рішення суду про
визнання недійсним Державного акту
про право власності на землю є
достатньою підставою для відповідного
органу для скасування державної
реєстрації, підстав для покладання на
нього обов'язку здійснити такі дії в
судовому порядку немає.

За таких обставин, в зазначеній
частині рішення суду першої інстанції
на підставі ст.309 ЦПК України підлягає
скасуванню з ухваленням нового - про
відмову у позовних вимогах про
зобов'язання здійснити скасування
державної реєстрації акту про право
власності на землю, скасування
державної реєстрацію вказаної
земельної ділянки,

В іншій частині рішення суду
ухвалене з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Доводи апелянта про те, що станом
на лютий 2010 року земельна ділянка на
підставі рішення міської ради від 28
січня 2010 року відносилася до земель
міста - громадська та житлова забудова
і не являлася землею рекреаційного
призначення, безпідставні і висновків
суду першої інстанції не спростовують.

Згідно з ч. 3 ст. 20 ЗК України зміна
цільового призначення земельних
ділянок приватної власності
здійснюється за ініціативою власників
земельних ділянок; щодо земельних
ділянок, розташованих у межах
населеного пункту, - сільською,
селищною, міською радою; щодо земельних
ділянок, розташованих за межами
населених пунктів, - районною державною
адміністрацією.

У п. 2 Порядку зміни цільового
призначення земель, які перебувають у
власності громадян або юридичних осіб,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 11 квітня 2002 року
№ 502, який був чинним на момент
виникнення спірних правовідносин,
встановлено, що зміна цільового
призначення земельної ділянки
проводиться за поданням заяви
(клопотання) її власника до сільської,
селищної, міської ради, якщо земельна
ділянка розташована в межах населеного
пункту, або районної державної
адміністрації, якщо земельна ділянка
розташована за межами населеного
пункту. Орган, до якого надійшла заява
(клопотання), розглядає її та за
наслідками розгляду надає згоду на
розробку проекту землеустрою щодо
зміни цільового призначення земельної
ділянки. Проект землеустрою щодо зміни
цільового призначення земельної
ділянки розробляється особами, які
мають ліцензію на проведення робіт із
землеустрою на підставі договору із
заявником та погоджується із органом
земельних ресурсів, органом
містобудування та архітектури, органом
охорони культурної спадщини,
природоохоронним органом,
санітарно-епідеміологічним органом.
Проект разом із позитивним висновком
державної експертизи документації із
землеустрою подається до органу
місцевого самоврядування на розгляд,
який в подальшому приймає рішення про
зміну цільового призначення земельної
ділянки.

У передбаченому ст.20 ЗК України і
Постановою Кабінету Міністрів України
№502 від 11 квітня 2002 року, яка була
чинною на час виникнення спірних
правовідносин, цільове призначення
земельної ділянки при вилученні її у
попереднього землекористувача не
змінювалося, проект землеустрою щодо
зміни цільового призначення земельної
ділянки не розроблявся, з органами
земельних ресурсів, містобудування та
архітектури, органом охорони
культурної спадщини, природоохоронним
органом, санітарно-епідеміологічним
органом не погоджувався, державна
експертиза документації не
проводилася. При вилученні земельної
ділянки у попереднього
землекористувача її цільове
призначення за даними землевпорядних
організацій значилося як землі
рекреаційного призначення, подальше
використання земельної ділянки після
передачі її у власність ОСОБА_3 також
передбачалося як земля рекреаційного
призначення. За таких обставин доводи
апелянта про те, що на момент розробки
землевпорядної документації про
передачу землі у власність ОСОБА_3
спірна ділянка не відносилась до
земель рекреаційного призначення не
відповідають фактичним обставинам
справи.

Інші доводи апеляційної скарги
фактично зводяться до незгоди з
прийнятим рішення суду першої
інстанції, містять власне трактування
положень матеріального та
процесуального права до даних обставин
і не спростовують оскаржуваний
висновок суду, тому не дають підстав
для зміни чи скасування рішення суду
першої інстанції, яке ухвалено з
дотриманням вимог закону.

Керуючись ст.ст.307, 309, 314, 316, 317 ЦПК
України колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 11 лютого 2014 року у цій
справі в частині задоволення позову
про зобов'язання Управління
Дежземагенства у Бердянському районі
Запорізької області скасувати
державну реєстрацію акту про право
власності на землю, скасувати державну
реєстрацію вказаної земельної ділянки
скасувати і ухвалити в цій частині нове
рішення - про відмову у позові.

В іншій частині рішення суду
першої інстанції залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

судді: