Коростишівський районний суд
Житомирської області
Справа № 280/461/14-ц
Провадження № 2/280/299/14
Коростишівський районний суд
Житомирської області в складі:
Головуючої судді- Янчук В.В.
при секретарі- Кумечко С.М.
розглянувши у заочному порядку у
відкритому судовому засіданні у залі
суду в місті Коростишів цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_2 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням. Позовні вимоги
мотивує тим, що на підставі договору
дарування житлового будинку від 08.04.2003
року та витягу з реєстру про державну
реєстрацію прав власності на нерухоме
майно № 428971 від 23.04.2003 року будинок
АДРЕСА_1 належить позивачу - ОСОБА_1 на
праві приватної власності. За вказаною
адресою з 1996 року зареєстрований
ОСОБА_2, який не є членом сім'ї власника,
в будинку з 2003 року не проживає,
комунальними послугами не
користується, та відповідно їх не
оплачує, жодного майна та речей
відповідача в будинку не має, в зв'язку
з чим просить визнати його таким, що
втратив право користування житловим
Позивач у судове засідання не з'явився,
про час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином. До суду
подав заяву про розгляд справи в його
відсутність, позовні вимоги підтримує
В судове засідання відповідач не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином, в
порядку п.9 ст.74 ЦПК України, шляхом
розміщення оголошення у пресі
Враховуючи вищенаведене, суд вважає за
можливе проводити розгляд справи без
участі відповідача та вважає, що
відповідач повідомлений про час та
місце розгляду справи належним чином, з
огляду на приписи ст.74 ЦПК України.
Відповідно до положень ст.ст. 158, 169, 224
ЦПК України, а також з огляду на те, що
позивач не заперечив проти ухвалення
заочного рішення, про що зазначив в
своїй заяві, суд вважає за можливе
розглядати справу у відсутності сторін
Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази,
вважає, що позов підлягає повному
задоволенню з наступних підстав.
Так, в судовому засіданні встановлено,
що на підставі договору дарування
житлового будинку від 08.04.2003 ОСОБА_1 є
власником житлового будинку АДРЕСА_1.
Даний договір посвідчено 08.04.2003р.
державним нотаріусом Коростишівської
державної нотаріальної контори та
зареєстровано в реєстрі № 1-865 ( а.с. 5), а
також зареєстрований в Житомирському
обласному державному підприємстві по
технічній інвентаризації ( а.с. 6).
Відповідно до копії будинкової книги
на житловий будинок АДРЕСА_1
вбачається, що за даною адресою з 19.11.1996
року зареєстрований ОСОБА_2
Актом від 20.03.2014 року складеного
депутатом Коростишівської міської
ради Житомирської області
підтверджено, що в житловому будинку
АДРЕСА_1 зареєстрований з 19.11.1996 року
ОСОБА_2, який з 08.04.2003 року виїхав у м.
Житомир та з того часу в будинку не
з'являвсь та не проживає. Майна, яке б
належало ОСОБА_2 в будинку не має,
останній комунальні послуги не
сплачує, спільне господарство з ОСОБА_1
Згідно ст. 29 ЦК України, місцем мешкання
фізичної особи є житловий будинок,
квартира чи інше приміщення гідне для
мешкання в населеному пункті, в якому
особа мешкає постійно або тимчасово.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» від 11.12.2003
р., громадяни України зобов'язані
протягом 10 днів після прибуття на нове
місце проживання зареєструвати місце
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні» від
11.12.2003 р., зняття з реєстрації місця
проживання здійснюється протягом семи
днів на підставі заяви особи, запиту
органу реєстрації за новим місцем
проживання особи, остаточного рішення
суду (про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням,
визнання особи безвісно відсутньою або
померлою), свідоцтва про смерть.
Ст. 41 Конституції України та ст. 1
Першого протоколу до «Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод», до якої Україна приєдналася 17
липня 1997 р. відповідно до ЗУ «Про
ратифікацію Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод» від
17.07.1997 р., закріплено принцип
непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися та
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
Згідно ст. 317 ЦК України власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном. На
зміст права власності не впливають
місце проживання власника та
місцезнаходження майна.
Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України,
власник житлового будинку, квартири
має право використовувати помешкання
для власного проживання, проживання
членів своєї сімї, інших осіб і не має
права використовувати його для
промислового виробництва.
Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які
мають у приватній власності будинок
(частину будинку), квартиру,
користуються ним (нею) для особистого
проживання і проживання членів їх
сімей і мають право розпоряджатися
цією власністю на свій розсуд:
продавати, дарувати, заповідати,
здавати в оренду, обмінювати,
закладати, укладати інші не заборонені
Відповідно до ст. 405 ч. 2 Цивільного
Кодексу України член сім'ї власника
житла втрачає право на користування
цим житлом у разі відсутності члена
сім'ї без поважних причин понад один
рік, якщо інше не встановлено
домовленістю між ним і власником житла
Згідно зі ст. 72 ЖК України, підставою
для визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням є відсутність особи понад
встановлених законодавством строків.
Таким чином встановлено, що в
належному позивачу будинку АДРЕСА_1,
зареєстрований відповідач ОСОБА_2, який
з 2003 року не проживає у будинку без
поважних причин, отже згідно ч. 2 ст. 405
ЦК України він втратив право
користування житлом.
На підставі вищезазначеного суд вважає
за необхідне задовольнити позовні
вимоги позивача, визнати відповідача
таким, що втратив право користування
житлом- будинком АДРЕСА_1.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.
29 ЦК України, ст. 6, 7 ч.1 ЗУ «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» від 11.12.2003 р., ст.
ст. 29, 317, 319, 321,383,391,405 ЦК України, ст. ст.
150,156 ЖК України, ст. ст. 10,11,60,79,88,212-215,
224-225 ЦПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 рку
народження, таким, що втратив право
користування житловим приміщенням -
житловим будинком АДРЕСА_1,
Житомирської області.
Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Житомирської
області через Коростишівський
районний суд шляхом подання
апеляційної скарги у 10-ти денний строк
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача, яку може бути
подано протягом 10 днів з дня отримання
копії заочного рішення.

Головуюча

Янчук В.В.