Справа № 226/1060/14-ц
№ 2/226/499/2014
Димитровський міський суд Донецької
області у складі головуючої - судді
при секретарі Трифоновій
за участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Димитров
Донецької області справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення майна
набутого без достатньої правової
До Димитровського міського суду
Донецької області звернувся ОСОБА_1 з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення майна
набутого без достатньої правової
підстави. В обґрунтування позовних
вимог позивач вказав, що ОСОБА_3 він
знав з 2009 р., як особу, яка була
приватним підприємцем та займалася
торгівельно - закупівчею діяльністю, а
саме макулатури. Він став
співпрацювати з вказаною особою, а саме
придбати у неї макулатуру, котру вона
закупала у населення. Вони
співпрацювали на протязі більш ніж рік
і у нього ніколи не було до ОСОБА_3
ніяких претензій. Він неодноразово
надавав їй грошові кошти на придбання
макулатури, та вона на вказану суму
скуповувала макулатуру та відправляла
йому, про що у нього є докази, а саме
сплачені за макулатуру квитанції з
липня 2009 р. по січень 2011 р.
Не маючи сумнівів до порядності ОСОБА_3
він, на початку березня 2011 року дійшов з
нею згоди, що він надасть ій грошові
кошти в розмірі 35 000 ( тридцять п'ять
тисяч грн.) як передоплату на придбання
макулатури, а ОСОБА_3 в свою чергу
забов'язалася передати йому на вказану
суму майно (макулатуру) до кінця квітня
У березні 2011 року він, згідно
згоди на особистий банківський
картковий рахунок ОСОБА_3 перерахував
безготівкові грошові кошти в сумі 35 000 (
тридцять п'ять тисяч) гривень а саме:
02.03.2011 р. переказав ОСОБА_3 5 000 ( п'ять
тисяч) гривень згідно квитанції за №
8969; 14.03.2011 р. переказав ОСОБА_3 10 000, 01 (
десять тисяч грн.) 01 копійку згідно
квитанції за № 65; 16.03.2011 р. переказав
ОСОБА_3 10 000 (десять тисяч грн.) згідно
квитанції за № 559653; 21.03.2011 р. переказав
ОСОБА_3 10 000, 01 (десять тисяч грн.) 01
копійку згідно квитанції за № 71.
Після отримання ОСОБА_3 грошових
коштів, він очікував отримання від неї
макулатури у вказаний строк, тобто до 30
квітня 2011 р., але ОСОБА_3 макулатуру йому
не надала. В травні місяці 2011 р. він
зателефонував ОСОБА_3 та нагадав про
угоду, яка між ними була укладена на
початку березня 2011 року і згідно якої
він перерахував їй грошові кошти. Під
час телефонної розмови ОСОБА_3
погодилась та визнала, що вона
забов'язана йому надати майно (
макулатуру) згідно умов про які вони
домовились, але поскаржилась на те, що у
неї деякі проблеми з пресом
(обладнанням) , та коли обладнення
запрацює, вона виконає умови договору,
та прохала його відстрочити
місяці . Він погодився на її пропозиції
але не дочекавшись того, що ОСОБА_3
виконає умови угоди, він в серпні
місяці 2011 року на своєму автомобілі,
разом з сином приїхав на роботу до
ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, де вона
орендувала приміщення, та між нами
відбулася розмова, в якій ОСОБА_3 знову
поскаржилася на проблеми з обладнанням
та прохала його надати їй допомогу по
ремонту обладнання, та знову
відстрочити строк поставки макулатуру
на один-два місяці, а також визнавала,
що вона отримала перераховані ним
кошти. Він знову погодився на її
пропозиції, після чого за телефоном
знайшов підприємця, котрий постачає
обладнання (преса) для макулатури.
Вказаний підприємець домовився з
ОСОБА_3 на поставку обладнання. До кінця
вересня 2011 року ОСОБА_3 так і не
виконала умов угоди. Макулатуру він не
отримав, грошові кошти йому повернуті
не були. З цього періоду він постійно
намагався зустрітися з ОСОБА_3 з метою
повернення йому грошових коштів, але
ОСОБА_3 перестала відповідати на його
телефонні дзвінки, та коли він
приїжджав, то вона уникала з ним
особистих зустрічей.
У зв'язку з невиконанням ОСОБА_3
своїх зобов'язань по поверненню грошей,
він, 13.03.2013 р. звернувся до
Димитровського МВ ГУМВС України в
Донецької області з заявою про
вчинення ОСОБА_3 кримінального
правопорушення за ст. 190 КК України.
20.03.2013 р. кримінальне правопорушення
внесено до ЄРДР за ст. 190 ч.1 КК України
розслідування. 29.04.2013 р. слідчим СВ
Димитровського МВ ГУМВС України в
Донецької області було прийнято
рішення про закриття кримінального
провадження, керуючись ст.ст. 284 ч.1, та
110, п. 2 КПК України, так як між ним,
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виникли
цивільно-правові відносини.

На час направлення позову до
суду ОСОБА_3 відмовився виконувати
умови угоди, не повернула грошові
кошти, не надала передбачену угодою
майно (макулатуру).

Крім матеріальної шкоди йому заподіяно
ще й моральний збиток, який полягає в
тому, що, йому довелося страждати, так
як він неодноразово приїзджав до м.
Димитров зі свого міста мешкання
(відстань 140 км.) на пошуки ОСОБА_3,
тратив час на дорогу, та в цей час не
займався роботою. Передача ОСОБА_3
грошових коштів та не отримання ним
майна потягнула за собою інші витрати
на придбання ним іншого товару що
призвело до позбавлення можливостей
реалізації його звичок, а саме економія
коштів, відмова в придбанні необхідних
продуктів харчування. Виходячи із
засад розумності, вважає, що сума у 10 000
(десять тисяч грн.) в меншій мірі покриє
його моральні страждання.

Свої вимоги позивач та його
представник у судовому засіданні
підтримали у повному обсязі
обґрунтовуючи наданими суду доказами.

Відповідачка позовні вимоги не визнала
у повному обсязі та суду пояснила, що
позивача ОСОБА_1 знає приблизно з 2009 р.
Він займався закупівлею макулатури,
купляв макулатуру й у неї. Вона е
приватним підприемцем з 23.11.2005 р.,
займається торговельно-закупівельною
діяльністю, закуповувала макулатуру у
населення. Придбання макулатури
позивачем у неї завжди відбувалося
наступним чином: позивач присилав до
неї вантажний автомобіль, який вона
завантажувала макулатурою.
Завантаження макулатури здійснював
завантажувач, послуги якого оплачувала
вона в оптово-роздрібній базі «Граніт».
Після завантаження макулатура
зважувалась, а водій автомобіля
розраховувався з нею грошима за
частину вантажу. Іншу частину грошей за
поставлену позивачеві макулатуру,
позивач присилав їй у вигляді переказу
на її ім'я. При цьому сума переказу
коливалася в залежності в!д якості
макулатури, яку вона поставляла
позивачу. Перерахування коштів позивач
провадив упродовж декількох днів з
моменту відвантаження йому макулатури.
Передплати за макулатуру вона ніколи
не отримувала, оскільки заздалегідь не
знала, коли вона назбирає макулатуру, в
якій кількості та якості. Так само, i в
березні 2011 р. позивач переказував їй
кошти за вже поставлену нею макулатуру.
Це підтверджуеться як періодичністю
переказів їй грошових коштів, так i
зазначеними метою та сумами переказів:
02.03.2011 р. - 5000 грн.; 14.03.2011 р.- 10 000,01 грн.;
16.03.2011 р. - 10 000 грн.; 21.03.2011 р. -10000,01 грн.
Позивач ОСОБА_1 у березні 2011 р. за
поставлену нею макулатуру
розрахувався у повному обсязі. В

подальшому,
співпраця з ОСОБА_1 в сфері oбiгy їй стала
економічно невигідною і вона припинила
з ним виробничі відносини.

Крім того, вона вважає, що ОСОБА_1
безпідставно пред'явлені до неї
позовні вимоги ще ї з тих підстав, що
ним пропущений строк позовної
давності, так як з дня останього
переказу грошей минуло більше трьох
років. У зв'язку з чим просить відмовити
ОСОБА_1 у його позовних вимогах.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
представника позивача, відповідача,
свідка, вивчивши матеріали справи
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно паспорту громадянина України на
ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, він
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2. (а.
с. 7-11).

Згідно паспорту громадянина України на
ім'я ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, вона
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3. (а. с.
34-38).

Згідно довідки ТОВ «Екоресурси
Полтави» ОСОБА_1 з 01.11.2010 р. по 29.05.2011 р.
був представником ТОВ «Екоресурси
Полтави» по Луганській та Донецькій
областям. (а. с. 56).

Згідно заяви від 13.03.2013 р. ОСОБА_1
звернувся до Димитровського МВ ГУМВС
України в Донецької області з вимогою
притягнення ОСОБА_3 за ст. 190 КК України.
20.03.2013 р. кримінальне правопорушення
внесено до ЄРДР за ст. 190 ч.1 КК України
за № 0000480. 29.04.2013 р. слідчим СВ
Димитровського МВ ГУМВС України в
Донецької області було прийнято
рішення про закриття кримінального
провадження, керуючись ст.ст. 284 ч.1, та
110, п. 2 КПК України, так як між ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 виникли цивільно-правові
відносини. (а. с. 13, 20-21)

Згідно копій банківських квитанцій
ОСОБА_1 у березні 2011 року на особистий
банківський картковий рахунок ОСОБА_3
було перераховано безготівкові
грошові кошти в сумі 35 000 ( тридцять
п'ять тисяч) гривень а саме: 02.03.2011 р.
переказав ОСОБА_3 5 000 ( п'ять тисяч)
гривень згідно квитанції за № 8969; 14.03.2011
р. переказав ОСОБА_3 10 000, 01 ( десять тисяч
грн.) 01 копійку згідно квитанції за № 65;
16.03.2011 р. переказав ОСОБА_3 10 000 (десять
тисяч грн.) згідно квитанції за № 559653;
21.03.2011 р. переказав ОСОБА_3 10 000, 01 (десять
тисяч грн.) 01 копійку згідно квитанції
за № 71. (а. с. 15-19, 60-63).

Згідно товарних чеків на ім'я ОСОБА_3
вона користувалася послугами
завантажувача на оптово - роздрібній
базі будматеріалів «Граніт» у лютому
та березні 2011 року. (а. с. 41).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Згідно ст. 203 ЦК України правочин має
вчинятися у формі встановленій
законом, а також правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Відповідно ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка
одержала майно за рахунок іншої особи
без достатньої правової підстави,
встановленої законом або договором,
зобов'язана повернути безпідставно
придбане майно цій особі.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1
ст.60 ЦПК України).

Аналізуючи пояснення сторін, надані
ними доказами суд вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 підлягають
задоволенню з наступних підстав. Судом
встановлено, що дійсно, між ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 існували цивільні
правовідносини щодо поставки
макулатури з однієї сторони та
розрахунку за отриману макулатуру з
іншої сторони. З даним фактом обидві
сторони погодилися. Проблеми між
сторонами виникли з того часу як у
ОСОБА_3 зламався прес для пакування
макулатури і виникли перебої у
закупівлі макулатури. Щодо від поломки
пресу обидві сторони цього факту не
заперечують, як не заперечували, що
саме при безпосередньої участі ОСОБА_1
ОСОБА_3 вийшла на фахівця по поставці та
ремонту пресового обладнання. Щодо
переводу ОСОБА_1 та отримання ОСОБА_3 35
000 грн. ОСОБА_1 були надані копії
квитанцій від 02.03.2011 р. - 5000 грн.; 14.03.2011 р.-
10 000,01 грн.; 16.03.2011 р. - 10 000 грн.; 21.03.2011 р.
-10000,01 грн. Цього факту ОСОБА_3 також не
заперечує, але вказує на те, що ці кошти
були переслані на її рахунок за раніше
направлену ОСОБА_1 макулатуру. Разом з
тим доказів своєї позицій відповідачка
суду не надала окрім як товарних чеків
на ім'я ОСОБА_3 щодо користування
послугами завантажувача на оптово -
роздрібній базі будматеріалів
«Граніт» у лютому та березні 2011 року.
При цьому з цих копій суду не доведено,
що саме зважувала ОСОБА_3, яка кількість
зважувального матеріайлу.

Щодо позицій ОСОБА_3 про пропуск ОСОБА_1
строку позовної давності, суд також не
погоджується з нею так як останній
переказ ОСОБА_1 на особову картку
ОСОБА_3 здійснив 21.03.2011 р. на суму 10000,01
грн. Після цього ОСОБА_1 неодноразово, у
телефонному режимі, спілкувався з
ОСОБА_3 а також особисто приїзджав до м.
Димитров для отримання від ОСОБА_3 але
вона уникала цих зустрічей. Факту
приїзду і розмов з позивачем ОСОБА_3 не
заперечує. У зв'язку з невиконанням
зобов'язань по угоді, ОСОБА_1 звернувся
13.03.2013 р. до Димитровського МВ ГУМВС
України в Донецької області з вимогою
притягнення ОСОБА_3 за ст. 190 КК України.
20.03.2013 р. кримінальне правопорушення
внесено до ЄРДР за ст. 190 ч.1 КК України
за № 0000480. 29.04.2013 р. слідчим СВ
Димитровського МВ ГУМВС України в
Донецької області було прийнято
рішення про закриття кримінального
провадження, керуючись ст.ст. 284 ч.1, та
110, п. 2 КПК України, так як між ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 виникли цивільно-правові
відносини. Таким чином суд вважає, що
ОСОБА_1 строк звернення до суду за
відновленням його права не порушений.

Щодо відшкодування моральної шкоди
свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
йому довелося страждати, так як він
неодноразово приїзджав до м. Димитров
зі свого міста мешкання (відстань 140 км.)
на пошуки ОСОБА_3, тратив час на дорогу,
та в цей час не займався роботою.
Передача ОСОБА_3 грошових коштів та не
отримання ним майна потягнула за собою
інші витрати на придбання ним іншого
товару що призвело до позбавлення
можливостей реалізації його звичок, а
саме економія коштів, відмова в
придбанні необхідних продуктів
харчування.

Cуд, враховує обставини справи, особи
відповідачів а також враховуючи вимоги
розумності, справедливості вважає, що
вимоги по відшкодуванню моральної
шкоди позивачf підлягають частковому
задоволенню, а саме у сумі 5 000 грн.

Керуючись ст. ст. 1130-1133, 203, 638, 639, 642 ЦК
Кодексу України, ст. ст. 10-11, 57-60, 209, 212-215
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
стягнення майна набутого без
достатньої правової підстави
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4
(ідентифікаційний № НОМЕР_1) на користь
ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 35 000
(тридцять п'ять тисяч гривен) як набуті
без достатньої правової підстави та 5 000
(п'ять тисяч гривен) в порядку
відшкодування заподіяної ОСОБА_1
моральної шкоди.

В задоволені іншої частини позовних
вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Димитровський міський суд Донецької
області шляхом подачі апеляційної
скарги у десятиденний строк з дня його
оголошення. В разі, якщо особи, які
приймали участь, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, вони
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Димитровського

міського суд Донецької області
І.Г. Перекупка