АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 594/1818/13-цГоловуючий у 1-й
інстанції Денисова Т.С. Провадження №
22-ц/789/204/14 Доповідач - Кузьма
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2014 р. колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Кузьми Р.М.

суддів - Жолудько Л. Д., Костіва О. З.,

при секретарі - Цінькевич В.М.

з участю апелянта ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Борщівського районного суду
від 25 грудня 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання
незавершеного будівництва об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2звернулась в
суд з позовом до ОСОБА_1 про розподіл
спільного майна подружжя, посилаючись
на те, що під час шлюбу із відповідачем
27 липня 2007 року вони придбали за
договором купівлі-продажу квартиру
АДРЕСА_1. Рішенням сесії Борщівської
міської ради від 15 листопада 2007 року їм
була надана земельна ділянка площею
0,0155 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку.
Рішенням виконкому Борщівської
міської ради відповідачу надано дозвіл
на добудову та реконструкцію спірної
квартири. Після отримання дозволу вона
з відповідачем розпочала добудову
квартири, яку в 2011 році закінчено.

Відповідач ухиляється від своїх
обов'язків, не представляє будівництво
комісії для прийняття в експлуатацію,
чим позбавляє її права провести поділ
спільного майна подружжя та
користуватися ним. А тому просила
здійснити поділ спільного майна
подружжя, виділити їй у власність ?
частку квартири АДРЕСА_1 та ? частку
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель, що розташована
під квартирою та розміщена по АДРЕСА_1,
загальною вартістю половини всього
набутого майна подружжя 24438 грн.

У грудні 2013 року позивач змінила
позовні вимоги, просила визнати
недобудовану квартиру АДРЕСА_1 об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, а саме її та відповідача
ОСОБА_1

Рішенням Борщівського районного суду
від 25 грудня 2013 року позов задоволено.

Визнано незакінчену будівництвом
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 59,7
кв.м, об'єктом права спільної сумісної
власності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_1 користь
позивача ОСОБА_2114,70 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове по суті
позовних вимог, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що суд
безпідставно не прийняв до уваги те, що
на даний час процент готовності
незакінченої будівництвом квартири
становить 66 відсотків, що
підтверджується висновком про
експертну оцінку, який наданий
відповідачем і долучений до матеріалів
справи. Отже, до прийняття об'єкта
новоствореного нерухомого майна до
експлуатації та його державної
реєстрації право власності на цей
об'єкт не виникає. А до виникнення права
власності на новозбудоване нерухоме
майно право власності існує лише на
матеріали, що було використано в
процесі будівництва.

У судовому засіданні апелянт підтримав
апеляційну скаргу, зіславшись на
доводи, викладені в ній, просить її
задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не
з'явилася, просить справу розглядати у
її відсутності.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення апелянта,
ознайомившись з матеріалами справи,
доводами апеляційної скарги в її межах,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга до задоволення не підлягає,
виходячи із наступних мотивів.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що позовними
вимогами є визнання незакінченої
будівництвом квартири об'єктом
спільної сумісної власності подружжя
на підставі статті 60 СК України, а не
визнання права власності на
недобудований об'єкт.

З таким висновком суду слід погодитись,
оскільки він відповідає вимогам закону
та ґрунтується на матеріалах справи.

Згідно ст. 308 ЦПК України - апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення суду першої інстанції
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Відповідно до статті 60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності.
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Як вбачається з матеріалів справи,
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі з 26 серпня 1995 року, який розірвано
рішенням Борщівського районного суду
від 31 жовтня 2011 року

Під час шлюбу, 27 липня 2007 року за
договором купівлі-продажу відповідач
ОСОБА_1 придбав квартиру АДРЕСА_1,
житловою площею 14,2 кв.м., загальною
площею 27,7 кв.м.

Рішенням сесії Борщівської міської
ради від 15 листопада 2007 року № 829
відповідачу ОСОБА_1 була передана
безоплатно у приватну власність
земельна ділянка площею 0,0155 га для
будівництва і обслуговування
житлового будинку та господарських
споруд в АДРЕСА_1. Право власності
відповідача на вказану земельну
ділянку посвідчене Державним актом на
право власності на земельну ділянку
від 14 лютого 2008 року.

Рішенням виконкому Борщівської
міської ради від 30 липня 2009 року № 208
відповідачу ОСОБА_1 надано дозвіл на
добудову належної йому частини
чотирьохквартирного житлового будинку
з її реконструкцією розміром в плані
11,21 х 7,38 х 8,30 м, житловою площею 28,71 кв.м,
загальною площею 62,51 кв.м, в тому числі
площа підвалу 5,12 кв.м в АДРЕСА_1.

За даними Борщівського районного бюро
технічної інвентаризації станом на 12
грудня 2013 року готовність
незакінченого житлового будинку в
АДРЕСА_1 становить 66%, а щодо технічної
характеристики квартири, її загальна
площа становить 59,7 кв.м., житлова площа
32,6 кв.м. (а.с.54-82).

Безпідставним є посилання апелянта в
апеляційній скарзі, щодо порушення
судом першої інстанції при розгляді
справи вимог статті 331 ЦК України, яка
визначає підстави та порядок набуття
права власності на новостворені
об'єкти незавершеного будівництва,
оскільки у справі, що розглядається,
судом не ухвалювалось рішення про
визнання права власності на
незавершену будівництвом квартиру, а
лише визнано, що ця квартира є об'єктом
спільної сумісної власності подружжя
на підставі статті 60 СК України.

Виходячи з вищенаведеного, суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
переконання про визнання
недобудованої подружжям квартири
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому підстав
для її задоволення немає.

Таким чином, колегія суддів прийшла до
висновку, що рішення суду є законним та
обґрунтованим, ухвалене з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, а тому підстав для його
скасування з мотивів, викладених в
апеляційній скарзі, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Борщівського районного суду
від 25 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Р.М. Кузьма