АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/459/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 19,27 Клочко О. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
Трюхан Г. М. РІШЕННЯ
15 травня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоТрюхан Г. М. суддівМагда Л.
Ф. , Міщенко С. В. при секретаріРибасюк
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк» на рішення
Придніпровського районного суду
м.Черкаси від 5 березня 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
(далі - Банк), третя особа: ОСОБА_7 про
визнання недійсним договору про
надання невідновлювальної кредитної
Вивчивши матеріали справи, колегія
суддів, -
в с т а н о в и л а :
В лютому 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з вище вказаним позовом до Банку,
третя особа: ОСОБА_7, посилаючись на те,
що 22 жовтня 2007 року між позивачем та
Банком укладено договір про надання
невідновлювальної кредитної лінії
№899/06-034-661, згідно якого ОСОБА_6 отримав
грошові кошти в межах максимального
ліміту 600 000 грн. зі сплатою 15% річних, з
кінцевим строком повернення кредиту до
21 жовтня 2017 року.
Вважає, що вказаний договір укладений з
порушенням законодавства, оскільки
відповідачем при укладені договору
були порушені норми ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів».
Крім того, позивач вважає, що при
підписанні договору про надання
невідновлювальної кредитної лінії
№899/06-034-661 від 22 жовтня 2007 року та
іпотечного договору №ІД 899/06-034-661 від 22
жовтня 2007 року, що укладений в
забезпечення виконання умов
кредитного договору, відповідачем
порушені норми Закону України «Про
іпотечне кредитування, операції з
консолідованим іпотечним боргом та
іпотечні сертифікати», а саме: не було
оприлюднено у письмовій формі опис
усіх грошових зборів і витрат,
пов'язаних з установленням іпотеки,
принципи визначення плати за договором
про іпотечний борг та юридичні
наслідки цього невиконання, право
боржника попереджати кредитодавця про
можливе невиконання основного
зобов'язання. Ні до підписання
сторонами вказаних договорів, ні після
їх підписання, відповідач не
здійснював оприлюднення вказаної
Посилаючись на викладене просив
визнати недійсним договір про надання
невідновлювальної кредитної лінії
№899/06-034-661 від 22 жовтня 2007 року, а судові
витрати покласти на відповідача.
Рішенням Придніпровського районного
суду м.Черкаси від 5 березня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням Банк
подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення змінити, виключивши з
мотивувальної частини рішення
положення щодо встановлення обставин,
нормативного обґрунтування та
визнання неукладеним договору про
надання невідновлювальної кредитної
лінії №899/06-034-661 від 22 жовтня 2007 року.
Резолютивну частину рішення залишити
без змін.

Заслухавши пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
задоволення, а рішення до скасування з
постановленням нового рішення з
слідуючих підстав.

Відповідно до ст.. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.. 627 ЦК України, відповідно до
ст.. 6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України
зобов'язання припиняється частково або
в повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.

Судом встановлено, що 22 жовтня 2007 року
між ОСОБА_6 та акціонерно-комерційним
банком соціального розвитку
«Укрсоцбанк», правонаступником якого є
ПАТ «Укрсоцбанк» був укладений договір
про надання не відновлювальної
кредитної лінії №899/06-034-661 на суму
кредиту лімітом 600 000 грн. зі сплатою
відсотків 15% річних з кінцевим терміном
погашення кредиту до 21 жовтня 2017 року

В забезпечення виконання третьою
стороною кредитного договору між
позивачкою та банком був укладений
іпотечний договір № ІД 899/06-034-661 від 22
жовтня 2007 року, за умовами якого
позивача як майновий поручитель
передала в іпотеку
вбудовано-прибудовані приміщення
площею 76,8 кв.м. по АДРЕСА_1, крім того
позивачем та ОСОБА_7 з банком були
укладені договори поруки № 1-899/06-03-661
від 22 жовтня 2007 року, № 2-899/06-034-661 від 22
жовтня 2007 року

У порушення умов кредитного договору
позичальник не виконав у повному
обсязі взятого на себе зобов'язання
щодо погашення кредиту, оплати
відсотків, в розмірі, строки та у
випадках передбачених кредитним
договором, що призвело до виникнення
простроченої заборгованості з приводу
стягнення якої з позичальника та
поручителів банк звернувся до суду в
окремому провадженні, рішення суду за
даним позовом не прийняте.

Статтею 203 ЦК України визначені
загальні вимоги, додержання яких є
необхідними для чинності правочину,
зокрема зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам, особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності,
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі, правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним (ст.. 204 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин) (ч.3 ст. 215 ЦК України).

Статтею 638 ЦК України передбачено, що
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Пункт 4 ст. 11 Закону України «Про захист
прав споживачів», висуває вимоги до
форми та змісту договору про надання
споживчого кредиту.

Вимоги щодо укладання договорів
банками про надання споживчих кредитів
регламентовані також Правилами
надання банками України інформації
споживачу про умови кредитування та
сукупну вартість кредиту.

Зокрема п.3.1 Правил надання банками
України інформації споживачу про умови
кредитування та сукупну вартість
кредиту передбачено, що банки
зобов'язані в кредитному договорі або
додатку до нього надавати детальний
розпис сукупної вартості кредиту з
урахуванням процентної ставки за ним,
вартості всіх супутніх послуг.

Обов'язок банку інформувати споживача
про вартість додаткових послуг,
пов'язаних з отриманням ним кредиту,
кореспондується з правом споживача на
необхідну, доступну, достовірну та
своєчасну інформацію про продукцію, її
кількість, якість, асортимент, а також
про виробника.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачу був наданий детальний розпис
сукупної вартості кредиту, зазначення
реальної процентної ставки та
абсолютне значення подорожчання
кредиту, з яким він ознайомився та
підписав.

Крім того, умови договору містять
положення щодо усіх витрат, пов'язаних
з одержанням кредиту, його
обслуговуванням та поверненням,
визначено строк, на який кредит може
бути одержаний, варіанти повернення
кредиту, погоджено графік погашення
кредиту, передбачена можливість
дострокового повернення кредиту та
його умови.

При укладені договору про надання
невідновлювальної кредитної лінії №
899/06-034-661 від 22 жовтня 2007 року позивач
ознайомився з його умовами, а
підписавши вказаний договір дав згоду
на його укладання.

Згідно ч.1 ст.1055 ЦК України, кредитний
договір укладається в письмовій формі.

Вказана норма при укладені договору
про надання невідновлювальної
кредитної лінії № 899/06-034-661 від 22 жовтня
2007 року була дотримана.

Позивач особисто підписав кредитний
договір не маючи ніяких зауважень щодо
його умов. Більш того, протягом
тривалого часу сторони виконували
спірний договір - банк надав кредитні
кошти, а позивач сплачував проценти за
користування кредитом.

Відповідно до ст. 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами

іменем України і є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Відповідно до ст.. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої

встановлено ці обставини.

Тобто, обставини, були встановлені
судовим рішенням про розгляді іншої
справи не доказуються знову і
вважаються достовірно встановленими

5 жовтня 2012 року Соснівським районним
судом м. Черкаси було ухвалено рішення
в цивільній справі №2-1360/12 за позовом
ОСОБА_7 (третя особа в справі) до ПАТ
«Укрсоцбанк», третя особа ОСОБА_6
(позивач в справі) про визнання
правочинів недійсними. В мотивувальній
частині рішення судом встановлено, що 22
жовтня 2007 року між ОСОБА_6 та
акціонерно-комерційним банком
соціального розвитку «Укрсоцбанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Укрсоцбанк» був укладений договір про
надання невідновлювальної кредитної
лінії №899/06-034-661 на суму кредиту лімітом
в 600 000 грн. Зазначене рішення залишене
без змін ухвалою апеляційного суду
Черкаської області від 28 листопада 2012
року. Таким чином, факт укладення
спірного договору, як такий, що
встановлений рішенням суду не підлягав
і не підлягає доказуванню.

Одже, суд першої інстанції при
винесенні оскаржуваного рішення
порушив норми матеріального та
процесуального права, неправильно
встановив обставини справи та прийшов
до помилкових висновків про не
укладення спірного договору про що
зазначив в мотивувальній частині
рішення.

Виходячи з цих та інших обставин,
колегія суддів вважає за правильне
вказане рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів судової палати,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
задоволити.

Рішення Придніпровського районного
суду м.Черкаси від 5 березня 2013 року
скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_6 до
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк», третя особа: ОСОБА_7 про
визнання недійсним договору про
надання невідновлювальної кредитної
лінії відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає чинності негайно після її
проголошення але може бути оскаржена
до суду касаційної інстанції на
протязі двадцяти днів, починаючи з часу
проголошення ухвали.

Головуючий :

Судді :