Справа № 145/432/14-ц
Провадження №2/145/277/2014
Рішення

іменем України

03.06.2014 Тиврівський районний
суд Вінницької області

в складі : головуючого Мазурчака А.Г.,

за участю секретаря
Мигдальської Н.М..,

представників ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт Тиврів цивільну справу
за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про виселення

орган опіки і піклування виконавчий
комітет Гніванської міської ради , -

встановив :

Позивачі звернулися до суду із заявою,
в якій вказують, що їм на праві
власності в рівних частках (по 59/500
часток) належить 59/125 часток житлового
будинку з відповідною часткою
господарських будівель, розташованих
в АДРЕСА_2.

Дану нерухомість вони успадкували
після смерті ОСОБА_8, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

66/125 часток даного будинку належить
ОСОБА_9 Ще за життя ОСОБА_8 між ним та
ОСОБА_10 склався порядок користування
частками в житловому будинку. Вони
претензій до ОСОБА_11 щодо порядку
користування житловим будинком не
мають..

Виділити в натурі кожному із
співвласників по 1/4 частці житлового
будинку із належних їм на праві
спільної часткової власності 59/125
часток даного будинку немає
можливості. Тому вирішили продати
належні їм на праві спільної часткової
власності 59/125 часток будинку.

Однак володіти, користуватися та
розпоряджатися належною їм
нерухомістю вони не мають можливості,
так як в ній проживає і зареєстрована
відповідачка в даній справі ОСОБА_7 з
неповнолітньою дочкою ОСОБА_12,
ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідачка не має права
користуватися житлом в належній їм на
праві спільної часткової власності
частині будинку. Вона не є власником
даної нерухомості, не є членом сім'ї
будь-кого із співвласників цієї
частки будинку. Відповідачка також не
була членом сім'ї спадкодавця ОСОБА_8
ОСОБА_8 вона приходилася племінницею -
дочкою його сестри, разом із ним
ніколи не проживала і не вела спільного
господарства.

ОСОБА_7 самовільно без їх дозволу
поселилася в належній їм частині
будинку і проживає там. Вона
зареєстрована в даній частині будинку,
так як в присутності членів комісії
була оглянута домова книжка, видана на
ім'я ОСОБА_3, в якій стоїть відмітка про
реєстрацію відповідачки в належній їм
частині будинку. У відділі Гніванської
МС УДМС України у Вінницькій області на
підставі яких ОСОБА_7 зареєстрована в
належній їм частці будинку документи
відсутні. Вони заяв про реєстрацію
відповідачки в даному житлі в МС не
подавали.

Договору найму житла відповідачка з
ними не укладала.

Їх, співвласників даної нерухомості, в
житло не допускає. Вони письмово
попереджали її про виселення до 20
лютого 2014 року. Однак вона житлове
приміщення не звільнила. Належна їм
частка будинку потребує ремонту, що
стверджується Актом від 10.02.2014 року.

Добровільно звільнити належну їм
частку житлового будинку не
погоджується, тому змушені звернутися
до суду з даним позовом.

Просять постановити рішення, яким
виселити ОСОБА_7 з її неповнолітньою
дочкою - ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_2 із
житлового приміщення , яке знаходиться
в 59/125 частках житлового будинку
АДРЕСА_2 без надання іншого житлового
приміщення.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_3,
ОСОБА_6, ОСОБА_4 та представник
позивачів ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримали, просять позов задоволити з
підстав, наведених в заяві.

ОСОБА_3 пояснила, що вона - матір
покійного ОСОБА_8, а ОСОБА_6,
ОСОБА_4ОСОБА_5 - його діти, відповідачка -
дочка сестри померлого. Коли вона
(ОСОБА_3.) хворіла, то тимчасово
проживала у дочки - мами відповідачки, і
вони таємно викрали в неї (ОСОБА_3)
документи по успадкуванню спірного
будинку. Відповідачка самовільно
заселилася та замінила замок у вхідних
дверях. Вона знала, що відповідачка
поселилася по АДРЕСА_2, але про її
реєстрацію за вказаною адресою
дізналася лише в судовому засіданні у
справі про витребування майна із
чужого незаконного володіння, яка
розглядалася за їх участю. Згоди на її
реєстрацію та проживання в спірному
будинку вона відповідачці не надавала .
В паспортну службу при Гніванському
МВМ вона не їздила ні сама, ні з
відповідачкою. Лише в 2013 році зі
скандалом і сваркою їй вдалось
відібрати вказані документи і дочка
після цього вигнала її із будинку.
Тепер відповідачка і її матір - ОСОБА_15
постійно погрожують їй з приводу
заявленого позову.

Відповідач ОСОБА_7 та її представник
ОСОБА_2 позов не визнали. ОСОБА_7
пояснила, що в 2009 році її бабуся ОСОБА_3
була прооперована і ходила на костилях,
тому потребувала стороннього догляду і
проживала в будинку її матері. Вона
(ОСОБА_7) на той час пішла від чоловіка і
бабуся дозволила їй проживати в
будинку, який належав її покійному
синові- ОСОБА_8 . За те, що коли дядько -
ОСОБА_8 хворів вона доглядала його,
купувала ліки, оплачувала йому
операцію, бабуся сама дала їй домову
книжку, щоб вона змогла
зареєструватися в даному будинку. Вона
найняла «таксі» і возила ОСОБА_3 в
Гніванське МВМ, де та писала заяву, якою
надавала дозвіл на її реєстрацію. Водія
автомашини «таксі» та паспортистки,
яка здійснювала реєстрацію - не
пам'ятає. Під час шлюбу із ОСОБА_16 вони
придбали однокімнатну квартиру під
АДРЕСА_1 Договір купівлі - продажу
укладено від імені чоловіка. Вони з
чоловіком розлучилися, питання про
поділ квартири вона не ставила і з
дочкою ОСОБА_17 пішла проживати в
будинок своєї матері, а з 26.01.2010 року
зареєстрована і проживає в спірному
будинку по АДРЕСА_2. Ніяких письмових
договорів на проживання в даному
будинку ні з ким не укладала. Згоди в
інших співвласників на проживання і
реєстрацію вона не запитувала, а тепер
вони всі вимагають, щоб звільнила
будинок, однак вона не виселяється
через те, що в неї з донькою немає
іншого житла, у придбаній раніше
квартирі проживає бувший чоловік.
Просить відмовити в задоволенні
позову.

Представник органу опіки і піклування
ОСОБА_18 вважає, що в задоволенні позову
слід відмовити, оскільки разом з
відповідачкою проживає неповнолітня
дитина, про що надала письмовий
висновок виконкому Гніванської
міської ради.

Допитаний в якості свідка начальник
Гніванської МС УДМС України у
Вінницькій області ОСОБА_19 дав
показання про те, що в службі
зберігається журнал обліку заяв
реєстрації місця проживання, в якому за
№ 504 зареєстровано заяву ОСОБА_20, однак
даної заяви надати суду не може,
оскільки після спливу трирічного
терміну дані документи знищуються.
Яким чином на той час проводилась
реєстрація йому не відомо, оскільки
тоді в Міграційній службі не працював.
На сьогоднішній день відповідно до
наказу МВС України №1077 від 22.11.2012 року
для реєстрації в житлі нової людини
вимагається згода всіх співвласників.

Свідок ОСОБА_21 дала показання про те, що
в 2009 році вона обіймала посаду старшого
інспектора СГІРФО Гніванського МВМ.
Обставин реєстрації ОСОБА_20 не
пам'ятає. Реєстрація на той час
проводилась на підставі заяви особи,
яка бажає зареєструватися. Власник
житла ставив на вказаній заяві свій
підпис, який засвідчував
уповноважений працівник КП
«Гніваньводопостач». Довідку про
власність на житло, працівники СГІРФО
вимагали лише, коли видавали домову
книжку. Дана довідка дійсна лише
протягом одного місяця. Згідно почерку
в домовій книзі відповідачку в
спірному будинку реєструвала вона , але
чи була присутня при цьому ОСОБА_3 - не
пам'ятає.

Суд, вислухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, вважає,
що позов підлягає до задоволення,
виходячи з наступного.

ОСОБА_3 є матірю, а ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 - дочками померлого
ІНФОРМАЦІЯ_4 року в м. Гнівань ОСОБА_8.

Позивачкам у справі - ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на праві власності в
рівних частках ( по 59/500 часток) належить
59/125 часток житлового будинку з
відповідною часткою господарських
будівель в АДРЕСА_2, які вони
успадкували після смерті ОСОБА_8, що
стверджується свідоцтвами про право на
спадщину за законом, виданими
державним нотаріусом Тиврівської
державної нотаріальної контори ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 08.07.2009 року, які
зареєстрували своє право 11.08.2009 р.,
ОСОБА_3 - 22.01.2009р., яка своє право
власності зареєструвала 17.02.2009р.

66/125 часток даного будинку належить
ОСОБА_9, у якого з ОСОБА_8 ще за життя
останнього склався порядок
користування частками в житловому
будинку. У позивачів претензій до
ОСОБА_9 щодо порядку користування
житловим будинком АДРЕСА_2 немає.

Відповідачка зареєструвалась в
належній позивачам частині будинку
26.01.2010 р.

Проте як роз'яснив Пленум Верховного
Суду України в п. 15 постанови №9 від
01.11.1996р. «Про застосування Конституції
України при здійсненні правосуддя»
наявнiсть прописки сама по собi не може
бути пiдставою для визнання права
користування жилим примiщенням за
особою, яка там проживала.

Позивачів відповідачка в житло не
допускає. Вони письмово попереджали її
про виселення до 20 лютого 2014 року. Однак
вона житлове приміщення не звільнила.
Належна позивачам частка будинку
потребує ремонту, що стверджується
Актом від 10.02.2014 року.

Позивачі користуватись, володіти чи
розпорядитися належною їм нерухомістю
не мають можливості, так як в ній
проживає і зареєстрована відповідачка
по справі - ОСОБА_7, що стверджується
актом від 10.02.2014р. та не заперечує сама
відповідачка.

Згідно ст. 158 ЖК України наймач
користується жилим приміщенням у
будинку (квартирі), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, відповідно до договору
найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення
укладається між власником будинку
(квартири) і наймачем у письмовій формі
з наступною реєстрацією у виконавчому
комітеті місцевої Ради або органі
управління, що ним створюється. Договір
повинен містити вказівку на предмет
договору, строк, на який він
укладається, визначати права і
обов'язки наймодавця і наймача та інші
умови договору.

Договору найму житла з його власниками
будинку відповідачка не укладала.

Згідно журналу обліку заяв про
реєстрацію місця проживання
Гніванського МВМ ОСОБА_7 зареєстрована
в спірному житлі за згодою ОСОБА_3

Інші співвласники житла ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 згоди на реєстрацію
відповідачки в даному житлі в МС не
надавали. ОСОБА_7 не заперечує, що
дозволу на її реєстрацію та вселення
до частини житлового будинку АДРЕСА_2
від них не було.

Добровільно звільнити належну
позивачам частку житлового будинку не
погоджується.

Вона не є власником даної нерухомості,
не є членом сім»ї будь-кого із
співвласників цієї частки будинку.
Відповідачка також не була членом сім'ї
спадкодавця ОСОБА_8, тому вона не має
права користуватися належним
позивачам житлом.

Згідно ст. 386 ЦК України держава
забезпечує рівний захист прав усіх
суб»єктів права власності. Власник,
який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутись до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такого порушення.

Власник володіє, користується та
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд / ст. 319 ЦК України/. 321 ЦК
України

Право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні (321 ЦК України).

Відповідачка ОСОБА_7 своїм проживанням
та реєстрацією в належній позивачам
на праві власності частині будинку
перешкоджає їм в реалізації свого
права користування та розпорядження
майном.

Власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном ( ст. 391 ЦК України).

Орган опіки і піклування - виконком
Гніванської міської ради заперечує в
задоволенні позову, оскільки разом з
відповідачкою проживає неповнолітня
дитина - ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 однак суд
не вважає дану обставину такою, що
унеможливлює задоволення позову
оскільки відповідачка є співвласником
квартири АДРЕСА_1, яка придбана 02.08.2001
року під час її шлюбу із ОСОБА_16, що
стверджується ксерокопією договору
купівлі - продажу, повідомленням КП
«ВООБТІ» (а.с.86) та не заперечується
відповідачкою.

Керуючись ст.41 Конституції
України, ст. ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України,
ст.ст.317, 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст.ст.1, 9,
158 ЖК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до
ОСОБА_7 про виселення, орган опіки і
піклування виконавчий комітет
Гніванської міської ради задовольнити
повністю.

Виселити ОСОБА_7 з її неповнолітньою
дочкою - ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_3 із
житлового приміщення, яке знаходиться
в 59/125 частках житлового будинку
АДРЕСА_2 без надання іншого житлового
приміщення.

Апеляційна скарга на рішення може
бути подана до апеляційного суду
Вінницької області через Тиврівський
районний суд протягом десяти діб з дня
його проголошення. Особи які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя: А. Г. Мазурчак