22-ц/775/809/2014(м)
Головуючий у 1-ій інстанції
Суддя-доповідач Ткаченко Т.Б.
Р і ш е н н я

Іменем України

04 червня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого - Ткаченко
Т.Б.,

суддів -
Песоцької Л.І., Мальцевої Є.Є.,

при секретарі -
Макаровій О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» про
відшкодування моральної шкоди, за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» на рішення
Іллічівського районного суду міста
Маріуполя Донецької області від 22
квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до публічного
акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» (далі ПАТ «ММК
ім.Ілліча»), посилаючись на те, що з 2002
року працював слюсарем-ремонтником в
ПАТ «ММК ім. Ілліча», де 02 липня 2012 року
під час виконання виробничого завдання
в результаті руйнування зварного шва
кріплення важеля шарнірної стріли
підйомника АПТ-35 отримав травму. При
повторному огляді на МСЕК 13 січня 2014
року йому встановлена 3-я група
інвалідності та 30 % втрати
працездатності. У зв'язку з чим переніс
і натепер відчуває сильний фізичний
біль та тривалі фізичні страждання,
почуття страху, розгубленості та
безпорадності. Постійні болі,
запаморочення, обмеження рухливості
при поворотах тулуба сприяють
загальній слабкості, розбитості,
дратівливості, порушенню сну.
Втомлюваність, навіть при нетривалій
ходьбі, рухах, несила виконувати
побутову роботу, яку змушені взяти на
себе близькі, викликає почуття провини,
сорому та безпорадності. Все це
дезорганізує життя та негативно
позначається на нервовій системі.
Поганий настрій відображається на
родині, в якій відчувається постійне
напруження. Просив у відшкодування
моральної шкоди, заподіяної у зв'язку з
пошкодженням здоров'я внаслідок
нещасного випадку на виробництві,
стягнути з підприємства на його
користь 50000 грн.

Рішенням Іллічівського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
22 квітня 2014 року позов ОСОБА_3 до ПАТ
«ММК ім.Ілліча» про відшкодування
моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_3 на
відшкодування моральної шкоди з ПАТ
«ММК ім.Ілліча» 30000 грн.

Стягнуто на користь ОСОБА_3 з
публічного ПАТ «ММК ім.Ілліча» 365,40 грн.
витрат на правову допомогу.

Стягнуто з ПАТ «ММК ім.Ілліча» в дохід
держави 300 грн. судового збору.

Не погодившись з рішенням суду
відповідач, посилаючись в апеляційній
скарзі на невідповідність висновків
суду обставинам справи, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими,
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду змінити, зменшивши розмір
відшкодування моральної шкоди до 20000
грн.

Зокрема вказує, що відповідач не
допускав порушення законодавства з
охорони праці, причинами нещасного
випадку в результаті якого був
травмований позивач, являється
неякісне виготовлення обладнання,
придбаного відповідачем у іншого
підприємства, а тому відповідачем не
порушено законних прав позивача, які
передбачені ст.237-1 КЗпП України, як
підстава для відшкодування моральної
шкоди. Позивачем не підтверджено
відчування сильного фізичного болю у
теперішній час, оскільки проходив
лікування протягом 2012 року. Не
враховано судом ті обставини, що
позивач в теперішній час працює
слюсарем - ремонтником, а також те, що за
період 2012 - 2013 роки позивачем отримано
цехову допомогу на загальну суму 9536
грн.03 коп.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України
апеляційний суд розглядає справу у
відсутності позивача, який належним
чином повідомлений про дату, час і
місце судового розгляду справи.
Звернувся з заявою про розгляд справи
без його участі.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення представника відповідача
Романенко А.В., який просив апеляційну
скаргу задовольнити, рішення суду
змінити та зменшити розмір
відшкодування моральної шкоди,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду в частині
стягнення з відповідача судового збору
зміні з таких підстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення є неповне зв'язку
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи.; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права, розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні рішення судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
що викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Задовольняючи позов суд дійшовши
висновку, що позивач отримав травму
внаслідок діяльності, пов'язаної з
використанням відповідачем
механізмів, що є джерелом підвищеної
небезпеки. Констатуючи наявність факту
заподіяння моральної шкоди, суд першої
інстанції керувався критеріями
загальнолюдських цінностей і
розумінням того, що тяжка травми, які
зазнав позивач, поза всяким сумнівом
пов'язані з надзвичайним фізичним
болем та стражданнями, які позивач
пережив як під час нещасного випадку,
так і протягом посттравматичного
періоду. При цьому будь-які докази, які
б свідчили про те, що нещасний випадок
стався внаслідок непереборної сили або
умислу потерпілого, суду не надано.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка
підлягає відшкодуванню на користь
позивача, суд враховував обсяг
заподіяних позивачеві моральних
страждань, а також фізичних страждань,
характер і тривалість цих страждань,
стан здоров'я потерпілого, істотність
вимушених змін у його життєвих і
виробничих стосунках. З урахуванням
наведеного та виходячи з принципу
розумності, виваженості і
справедливості, суд визначив моральну
шкоду, яка підлягає відшкодуванню
позивачеві у розмірі 30000 грн.

З таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів не може не
погодитися у зв'язку з тим, що він
відповідає обставинам справи і є
обґрунтованим, оскільки
підтверджується дослідженими судом і
викладеними в рішенні доказами.

Відповідно до ст.43 Конституції України
кожен має право на належні, безпечні і
здорові умови праці.

Згідно з ч.2 ст.153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено,
що відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди робітнику здійснюється у
випадку, якщо порушення його законних
прав призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків та
потребує від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Як зазначено в роз'ясненнях, що
містяться в п.13 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31
березня 1995 року відповідно до ст.237-1
КЗпП України за наявності порушення
прав працівника у сфері трудових
відносин, яке призвело до його
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків чи вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, обов'язок по відшкодуванню
моральної (немайнової) шкоди
покладається на власника або
уповноважений ним орган незалежно від
форми власності, виду діяльності чи
галузевої належності.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я.

Отже, встановив, що ОСОБА_3 отримав
травму у зв'язку з настанням нещасного
випадку на виробництві, внаслідок чого
став інвалідом 3 групи, залишковим
наслідком сталося погіршення стану
здоров'я позивача, суд дійшов
правильного висновку щодо спричинення
позивачу моральних (душевних)
страждань, та виникнення фізичних і
моральних страждань, обмеження його
життєдіяльності.

Визначаючи розмір відшкодування
моральної шкоди, суд врахував обсяг
заподіяних позивачеві моральних
страждань, а також і фізичних
страждань, характер і тривалість цих
страждань, стан здоров'я потерпілого,
наслідки отриманої травми, істотність
вимушених змін у його життєвих і
виробничих стосунках.

Ніяких нових обставин чи доказів, які
не були предметом розгляду судом
першої інстанції, та могли б вплинути
на правильність висновків та рішення
суду, не надано.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність прийнятого
по справі рішення в частині розміру
відшкодування позивачу моральної
шкоди.

Вини ОСОБА_3 в даному нещасному випадку
не має, а забезпечення безпечних і
нешкідливих умов праці покладається
саме на відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що
після отримання травми, позивач
протягом 2012 року неодноразово проходив
лікування, стан здоров'я його не
нормалізувався, і при повторному
огляді згідно довідки МСЕК йому
встановлено третю групу інвалідності
(а.с.24 - 29).

Ті обставини, що позивач в теперішній
час виконує роботу слюсаря-ремонтника 5
розряду, не свідчить про те, що він не
несе моральних страждань у зв'язку з
пошкодженням здоров'я, втратою
нормальних життєвих зв'язків, що
вимагає від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Разом з тим, вирішуючи питання про
стягнення з відповідача в дохід
держави судового збору суд допустив
порушення норм матеріального права, що
призвело до неправильного
постановлення рішення в цій частині.

Дійшовши висновку про стягнення з
відповідача в дохід держави судового
збору в розмірі 300 грн., суд виходив з
того, що ставка судового збору за
подання позовної заяви про
відшкодування моральної шкоди з ціною
позову від 5 до 50 розмірів мінімальної
заробітної плати складає 1 % від ціни
позову.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.4 Закону України
«Про судовий збір» ставка судового
збору з позовної заяви немайнового
характеру встановлюється у розмірі 0,2
розміру мінімальної заробітної плати.

Отже, оскільки Законом України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік» з 01
січня 2014 року мінімальна заробітна
плата встановлена у розмірі 1218 грн.,
ставка судового збору з позовної заяви
немайнового характеру становить 243 грн.
60 коп.

Суд же, при визначенні розміру судового
збору, помилково виходив з того, що його
необхідно обчислювати, виходячи з
позовної заяви про відшкодування
моральної шкоди з ціною позову від 5 до
50 розмірів мінімальної плати, оскільки
ставка судового збору 1 відсоток ціни
позову від 5 до 50 розмірів мінімальної
плати, відповідно до п.6 ч.2 ст.4 Закону
України «Про судовий збір»
справляється з позовної заяви про
відшкодування моральної шкоди при
зверненні з позовом про захист честі та
гідності фізичної особи, ділової
репутації фізичної або юридичної
особи.

За таких обставин, рішення суду в
частині стягнення судового збору
підлягає зміні, і з відповідача в дохід
держави підлягає стягненню 243 грн.60 коп.

В решті рішення підлягає залишенню без
змін.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314,316 ЦПК
України, колегія суддів,

В и р і
ш и л а:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» задовольнити
частково.

Рішення Іллічівського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
22 квітня 2014 року в частині стягнення
судового збору змінити.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча» в
дохід держави судовий збір 243 гривні 60
копійок.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
Т.Б.Ткаченко

Судді
Л.І. Песоцька

Є.Є.Мальцева