Провадження №2/761/860/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27 травня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Малинникова О.Ф.

при секретарі -Данилевській Є.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання непрацездатної
дружини, -

в с т а н о в и в :

В жовтні 2013 року до суду надійшла
позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
непрацездатної дружини.

Позивач зазначила, що вона з 23.09.2006 року
перебувала у шлюбі з відповідачем. Шлюб
розірвано 27.07.2010 року. Від шлюбу дітей
немає. Між подружжям спільне життя не
склалося, проживають окремо.
Посилаючись на те, що перебуваючи у
шлюбі вона захворіла на системний
червоний вовчак, хвороба має хронічний
перебіг у 2-ій, 3-ій стадії активності з
ураженням нервової системи, що
призвело до встановлення інвалідності
2-ої групи під час шлюбу, на даний час -
1-ої групи, згідно із пенсійним
посвідченням виданим 24.11.2009 року.
Відповідач працює
лікарем-нейрохірургом у Інституті
нейрохірургії у відділенні
функціональної діагностики, має вчену
ступінь кандидата медичних наук, тому
позивач просить стягнути з нього
аліменти на її утримання у розміри ?
частини з усіх видів заробітку
(доходів).

У запереченнях від 18.03.2014 року
відповідач зазначив, що позивач
отримує пенсію, як інвалід 1-ої групи,
яка забезпечує прожитковий мінімум
встановлений законодавством на 01.12.2013
року. Позивачем не надано доказів
стосовно витрат пов'язаних з її
захворюванням. Крім того, вона
проживає не одна, а з сестрою, яка є її
опікуном. Приймаючи до уваги, що
захворювання виникло до шлюбу як
спадкова хвороба, яку вона приховувала
від нього, вважає що відсутні підстави
щодо стягнення аліментів на утримання
непрацездатної ОСОБА_1.

Що стосується матеріального стану
його, відповідача, то він отримує
невелику заробітну плату та має іншу
сім'ю і тому не може надати матеріальну
допомогу.

У травні 2014 року надійшла заява
позивачки про зміну позовних вимог, в
якій вона просила стягувати з
відповідача аліменти у розмірі 1/6
частини з усіх видів доходів
відповідача щомісяця, починаючи з дня
подання позовної заяви.

Позивач посилається на те, що майже
щомісяця вона перебуває на
стаціонарному лікуванні, на закупівлю
ліків витрачає великі кошти. Вона як
інвалід 1-ої групи є повністю
непрацездатною, до того ж є лежачою
хворою (у медичній термінології
«прикута до ліжка»), інвалідом 2-ої
групи вона визнана під час перебування
у шлюбі.

Її пенсія підвищена з 01 грудня 2013 року
до розміру 1071,27 грн., що не може
забезпечити проживання з врахуванням
її хвороби.

У судовому засіданні представники
позивачки підтримали викладені у
позовній заяві доводи, доповнивши їх
посиланням на те, що позивачка точно не
знає коли саме почала хворіти саме на
цю хворобу «червоний вовчак», прояви
хвороби розпочались приблизно у 2008
році. У 2009 році було поставлено діагноз
і тоді ж їй була встановлена 2-а група
інвалідності. Прогресування
захворювання призвело до того, що вона
часто перебувала у лікарні, її пенсії
не вистачає на придбання ліків. Після
призначення інвалідності 1-ої групи у
2012 році позивачка за станом здоров'я
потребувала опікуна. Тому просила
стягнути з відповідача аліменти у
розмірі 1/6 частини з усіх доходів.

У судовому засіданні відповідач та
його представник заперечили проти
позову, зазначиши про відсутність
правових підстав з посиланням на
викладені у позовній заяві обставини.
Відповідач зазначив також, що має іншу
сім'ю та хворого батька. Вважаючи, що
позивачка, проживаючи разом із сестрою,
надаючи допомогу, як інваліду 1-ої групи
та маючи пенсію, що перевищує
прожитковий мінімум встановлений
законодавством на 01.12.2013 року.

Крім того, просив врахувати, що позивач
утаїла від нього захворювання до
реєстрації шлюбу.

Суд, заслухавши пояснення
представників позивача, відповідача та
його представника, дослідивши
матеріали справи, вважає позов таким,
що підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з
2006 року, шлюб розірвано 27.07.2010 року. Від
шлюбу дітей немає. Між подружжям
спільне життя не склалося, проживають
окремо.

Звертаючись до суду з позовом до
колишнього чоловіка про стягнення на
неї аліментів, позивач посилалась на
те, що вона захворіла на «червоний
вовчак», прояви цієї хвороби
проявились приблизно у 2008 році. При
обстеженні 24.11.2009 році їй встановено
другу групу інвалідності. Стан здоров'я
призвів до постійного перебування у
лікарнях та придбання дорогих ліків та
медичних засобів, а також вона
потребувала цілодобового нагляду. У 2012
році їй встановлено першу групу
інвалідності. Зважаючи на погіршення
стану здоров'я та виникнення
необхідності у значних витратах на
лікування, вона звернулась до суду та
просила стягнути аліменти з
відповідача у розмірі ? частини, а
згодом - зменшила розмір до 1/6 частини.

Згідно із ст.76 СК України передбачено,
що розірвання шлюбу не припиняє права
особи на утримання, яке виникло у неї за
час шлюбу, якщо вона стала
непрацездатною до розірвання шлюбу або
протягом одного року від дня
розірвання шлюбу і потребує
матеріальної допомоги і якщо її
колишній чоловік, колишня дружина
може надавати матеріальну допомогу.

Положеннями ст.77 встановлено способи
надання утримання одному з подружжя,
зокрема, за рішенням суду аліменти
присуджуються одному з подружжя, як
правило, у грошовій формі. (ч.2)

Досліджуючи обставини справи, судом
встановлено, що сторони перебували у
шлюбі з 23 вересня 2006 року до 27 липня 2010
року.

Встановлено з письмових доказів та
наданих у судовому засіданні пояснень
сторін, що позивачка стала
непрацездатною до розірвання шлюбу, що
підтверджено пенсійним посвідченням №
НОМЕР_1, у якому зазначено про
встановлення інвалідності від
загального захворювання від 24.11.2009
року, та згодом 01.12.2012 року на підставі
довідки № 784351 від 22.05.2012 до акту огляду
ВТЕК при повторному обстеженні року
позивачу встановлено інвалідність
першої групи. Крім того, настання
непрацездатності під час шлюбу та
погіршення стану здоров'я після
розірвання шлюбу, що призвело до
визначення інвалідності першої групи
підтверджується також медичними
документами на а.с.6-10, дослідженими
судом.

Таким чином позивач набула право на
утримання (аліменти), як непрацездатна
особа, яка потребує матеріальної
допомоги, внаслідок захворювання яке
виникло у неї за час шлюбу та
погіршилось після розірвання шлюбу, що
призвело до встановлення інвалідності
першої групи.

З огляду на зазначені обставини при
визначені розміру аліментів суд
вважає, що відповідач, як він зазначив у
запереченнях на позовну заяву, працює
на постійній роботі у Інституті
Нейрохірургії лікарем та отримує
заробітну плату. За наданою на запит
суду довідкою від 11.03.2014 року про доходи
відповідача за 2013 рік у сумі 43.998,91 грн.
за винятком ЄСВ. У 2014 році середній
заробіток склав 4434,15 грн.

Його посилання на надані ним довідки
про те, що позивач за його розрахунками
має отримати пенсію вище встановленого
розміру прожиткового мінімуму,
приймаючи до уваги надані позивачем
документи не спростовують доводи
позивача враховуючи ч.4 ст. 75 СК України,
згідно із якою один із подружжя є
таким, що потребує матеріальної
допомоги, якщо заробітна плата,
пенсія, доходи від використання його
майна, інші доходи не забезпечують
йому прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Дослідивши зазначені відповідачем
докази щодо матеріального стану кожної
із сторін, з посиланням на хворобу
батька, а також на проживання позивачки
однією сім'єю з опікуном суд, у
сукупності з іншими матеріалами справи
вважає, зазначені доводи відповідача
не підтверджують як додаткові витрати,
додаткові постійні витрати на
лікування батька так і збільшення
доходів позивачки проживанням з
опікуном позивача, яка є її сестрою і не
зареєстрована за іншою адресою, само по
собі опікунство не надає права на
житло.

Отже, судом не встановлено обставин,
які б стали підставою для відмови у
позові про стягнення аліментів на
непрацездатну позивачку.

А також посилання відповідача на те, що
позивач захворіла до реєстрації шлюбу
та утаїла від відповідача, який до того
ж є лікарем, свою хворобу, суд вважає
такими, що не знайшли підтвердження при
дослідженні матеріалів справи.

Виходячи з викладеного, суд вважає за
необхідне стягнути ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 як непрацездатної аліменти на
її утримання, у розмірі 1/6 частини з
усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2,
щомісячно, починаючи з 28 жовтня 2013 року.

Згідно із ч.3 ст.79 СК України, якщо один
із подружжя одержує аліменти у
зв'язку з інвалідністю, сплата
аліментів триває протягом строку
інвалідності. У разі подання
відповідного документа про
продовження строку інвалідності
стягнення аліментів продовжується на
відповідний строк без додаткового
рішення суду про це.

У даному випадку за довідкою МСЕК, про
яку було вищезазначено, (а.с.5) позивачці
встановлена інвалідність безстроково,
тому судом не зазначається термін
встановлення інвалідності.

На підставі ст.ст. 75, 76, 77, 79, 80, 81 СК
України, керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 88, 209, 212,
213, 214, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання непрацездатної
дружини - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, проживає за адресою:
04107, АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, проживає
за адресою: АДРЕСА_2, аліменти на
утримання непрацездатної дружини
ОСОБА_1, в розмірі 1/6 частини з усіх
видів заробітку (доходу) ОСОБА_2,
щомісячно, починаючи з 28 жовтня 2013 року.

Рішення в частині стягнення аліментів
у межах суми платежу за один місяць
підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2, на користь держави
судовий збір у сумі 243 (двісті сорок три)
грн., 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційному суду
міста Києва через Шевченківський
районний суд м. Києва, який ухвалив
оскаржуване рішення.

Суддя:
Малинников О.Ф.