У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2014 р. м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Попович О.В.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення апеляційного суду
Чернівецької області від 26 березня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про розірвання договору найму
жилого приміщення за вимогою
наймодавця та визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_3 про розірвання договору найму
жилого приміщення за вимогою
наймодавця та визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням. Зазначила, що відповідно
до договору довічного утримання від 05
березня 2003 року ОСОБА_4, як власник,
передала у власність набувача ОСОБА_2
квартиру АДРЕСА_1. У ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4
померла і позивач стала власником
спірної квартири на підставі свідоцтва
про право власності від 13.04.2004 року.
Відповідач ОСОБА_3 є рідним сином
позивачки, не маючи постійного місця
проживання та реєстрації, вона уклала з
ним в 2011 році договір найму житлового
приміщення в квартирі АДРЕСА_1 на
невизначений строк, виділила йому
кімнату розміром 12,8 кв м, однак, будучи
зареєстрованим в спірній квартирі, не
бажає в ній проживати, проживає за
іншою адресою.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 18 лютого 2014
року в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Чернівецької області від 26 березня 2014
року рішення першої інстанції
скасовано, ухвалено нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення апеляційного суду
Чернівецької області від 26 березня 2014
року, справу передати на новий розгляд
до суду апеляційної інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу вважаю, що у
відкритті касаційного провадження
слід відмовити, оскільки касаційна
скарга є необґрунтованою і викладені в
ній доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи. Фактично
касаційна скарга зводиться до оцінки
доказів по справі.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не надано жодних належних і
допустимих доказів та не наведено
жодних правових підстав щодо позовних
вимог про визнання особи такою що
втратила право користування житловим
приміщенням, а розірвання договору
найму може бути на вимогу наймодавця
лише на підставах, передбачених ст. 108
ЖК України. Іншою умовою розірвання
договору найму за вимогою наймодавця є
судовий порядок розірвання і
виселення, однак будь-яких вимог про
виселення ОСОБА_3 із спірного
помешкання позивачем не ставилося.

З висновками суду першої інстанції
погодився й апеляційний суд, фактично
залишивши без змін рішення суду першої
інстанції, але при цьому ще застосував
до спірних правовідносин ч.1 ст. 638, ч. 3
ст. 815, ч. 1 ст. 820 ЦК України та ч.ч.4,5 ст. 9,
ст. 150 ЖК України.

Суди попередніх інстанцій вірно
встановили обставини по справі,
визначилися з характером спірних
правовідносин, які виникли між
сторонами, дали належну оцінку доказам
по справі, вірно застосували норму
матеріального права.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК
України підставами для касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного
провадження, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. ст. 324, 328 ЦПК України,

у х в а л и л а :

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
апеляційного суду Чернівецької
області від 26 березня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
розірвання договору найму жилого
приміщення за вимогою наймодавця та
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д я
О.В. Попович