Справа № 458/1372/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року Турківський
районний суд Львівської області в
складі: головуючої, судді Строни Т.Г.,
при секретарі Сисан С.І., із участю
адвоката ОСОБА_1, розглянувши в м.Турці
позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя
особа - Ісаївська сільська рада
Турківського району Львівської
області, про визнання заповіту
недійсним,

встановив:

30.09.2013 року до суду із позовом
звернувся ОСОБА_2.

Посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла його мати, ОСОБА_4. Після її
смерті залишилось спадкове нерухоме
майно - житловий будинок з
господарськими спорудами на АДРЕСА_1.

Ще 27.05.2002 року мати, ОСОБА_4, заповіла все
своє майно йому.

Після смерті матері при зверненні до
нотаріуса із заявою про прийняття
спадщини виявилося, що з такою ж заявою
до нотаріуса звернувся відповідач,
який є його братом, оскільки існує
інший заповіт від 20.02.2006 року, яким
позивачка все своє майно заповіла
ОСОБА_3

Вважає, що заповіт ОСОБА_4 від 20.02.2006
року, яким вона все своє майно заповіла
ОСОБА_3, нікчемним, оскільки мати його
не підписувала, і просить визнати його
недійсним.

В судовому засіданні позивач свій
позов підтримав і надав суду пояснення,
аналогічні викладеним у позовній
заяві.

В судовому засіданні відповідач
позов не визнав і пояснив, що заповіт
разом із документами на будинок йому
вручила мати, і нічого про оформлення
цього заповіту він не знає. Вважає
претензії брата безпідставними.

В судовому засіданні представник
Ісаївської сільської ради
Турківського району Львівської
області при вирішенні даного спору
покладався на думку суду.

Вислухавши сторони, представника
позивача ОСОБА_5, свідків: ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
дослідивши обставини справи, всі
наявні документи, допитатвши есперта
ОСОБА_12, суд приходить до висновку, що
позов підлягає до задоволення, із таких
підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
в м.Трускавець Львівської області
померла ОСОБА_4, яка є рідною матір'ю
сторін. Після її смерті залишилось
спадкове нерухоме майно - житловий
будинок з господарськими спорудами на
АДРЕСА_1.

27.05.2002 року ОСОБА_4 заповіла все своє
майно позивачу.

Після смерті матері при зверненні
позивача ОСОБА_2 до нотаріуса із заявою
про прийняття спадщини виявилося, що з
такою ж заявою до нього звернувся
відповідач, ОСОБА_3, рідний брат
позивача, оскільки існує інший заповіт
від 20.02.2006 року.

ОСОБА_4 за час свого життя
особисто в Турківському РС ГУ ДМС
України у Львівській області підписала
заяву про видачу паспорта від 27.06.2013
року та 23.07.2013 року проставила підпис
про отримання паспорту (а.с. 111). Також за
час свого життя ОСОБА_4 по місцю свого
проживання в м. Трускавець особисто
вчинила свій підпис на довіреності від
07.08.2013 року та у реєстрі вчинення
нотаріальних дій (а.с. 119, 48-49).

При дослідженні цього заповіту та
інших заповітів і документів
встановлено, що підписи на оригіналах
заповіту, складених від імені ОСОБА_4 та
посвідчених 27.05.2002 року секретарем
Ісаївської сільської ради
Турківського району Львівської
області ОСОБА_13; на довіреності від
імені ОСОБА_4, посвідченій 07.08.2013 року
приватним нотаріусом ОСОБА_11; на
оригіналі заповіту, складеному від
імені ОСОБА_4 та посвідченому 26.02.1991
року державним нотаріусом Турківської
державної нотаріальної контори; на
оригіналі заповіту, складеному від
імені ОСОБА_4 та посвідченому 07.11.2000
року секретарем Ісаївської сільської
ради Турківського району Львівської
області ОСОБА_13; в реєстрі
нотаріальних дій від 07.08. 2013 року
приватного нотаріуса Трускавецького
нотаріального округу ОСОБА_11; в журналі
реєстрації нотаріальних дій
Ісаївської сільської ради
Турківського району Львівської
області за 2002,2003 рік ( № 17 від 27.05.2002
року); на карточці - заяві про видачу
паспорта (підпис від 27.06.2013 року та від
27.07.2013 року) (група один)

та підписи, розташовані після слова
«заповіт» на оригіналах заповіту,
складених від імені ОСОБА_4 та
посвідчених 20.02.2006 року секретарем
Ісаївської сільської ради
Турківського району Львівської
області ОСОБА_8, та у графі «розписка
про одержання нотаріально оформленого
документа» навпроти № н/д 12 від 20.02.2006
року, в журналі реєстрації
нотаріальних дій за 2004-2006 роки
Ісаївської сільської ради (група два) -
виконані різними особами.

Також підписи, розташовані у (групах 1,2)
та підпис, розташований під словами
«обміном паспорти» на заяві про видачу
паспорта Форми № 1 від 15.08.2002 року (група
3), розташований після цифрового запису
« 15.08.2002 р.» на заяві про видачу паспорта
Форми № 1 від 15.08.2002 року (група 4) -
виконані різними особами.

Тобто, підписи на заповітах від імені
ОСОБА_4 та посвідчених 20.02.2006 року
секретарем Ісаївської сільської ради
Турківського району Львівської
області ОСОБА_8, згідно із якими ОСОБА_4
заповіла все своє майно ОСОБА_3, та у
графі «розписка про одержання
нотаріально оформленого документа»
навпроти № н/д 12 від 20.02.2006 року в
журналі реєстрації нотаріальних дій за
2004-2006 роки Ісаївської сільської ради
виконані не ОСОБА_4.

Вищенаведені обставини
підстверджуються: свідоцтвом про
смерть ОСОБА_4 серії НОМЕР_1, виданим
виконкомом Ісаївської сільської ради
Турківського району Львівської
області 11.09.2013 року (а.с. 9); витягом про
реєстрацію в Спадковому реєстрі № 35130144
від 16.09.2013 року (а.с. 13); повторним
свідоцтвом про народження ОСОБА_2 серії
НОМЕР_2, виданим виконкомом Ісаївської
сільської ради Турківського району
Львівської області 08.12.1976 року;
довідкою по формі спадкування № 712 від
16.09.2013 року, виданою Ісаївським
сільським головою Турківського району
Львівської області; повторним
свідоцтвом про народження ОСОБА_3
серії НОМЕР_3, виданим Ісаївською
сільською радою Турківського району
Дрогобицької області 11.11.1958 року; (а.с.15);
копією спадкової справи № 72-1/2013 на ім'я
ОСОБА_4, заведеної приватним нотаріусом
Турківського районного нотаріального
округ ОСОБА_14 16.09.2013 року; заявою ОСОБА_4
про видачу паспорта від 27.06.2013 року (а.с.
111); заявою про видачу паспорта ОСОБА_4
(а.с. 112); оригіналом заповіту ОСОБА_4 від
07.11.2000 року (а.с. 113); оригіналом заповіту
ОСОБА_4 від 26.02.1991 року (а.с. 114);
оригіналом заповіту ОСОБА_4 від 27.05.2002
року (а.с. 115); оригіналом заповіту
ОСОБА_4 від 20.02.2006 року (а.с. 116);
оригіналом заповіту ОСОБА_4 від 20.02.2006
року (а.с. 117); оригіналом заповіту
ОСОБА_4 від 27.05.2002 року (а.с. 118);
оригіналом довіреності від імені
ОСОБА_4 від 07.08.2013 року (а.с. 119); витягом
про реєстрацію в Єдиному реєстрі
довіреностей № 25047359 від 07.08.2013 року (а.с.
120); висновком № 329
судово-почеркознавчої експертизи від
27.02.2014 року (а.с. 125-133); журналом
реєстрації нотаріальних дій за 2002,2003
роки Ісаївської сільської ради
Турківського району Львівської
області; журналом реєстрації
нотаріальних дій Ісаївської сільської
ради Турківського району Львівської
області за 2004-2006 роки; матеріалами про
притягнення до відповідальності
ОСОБА_4 за втрату паспорта;
показаннями в судовому засіданні
свідка ОСОБА_10, зав. Турківського РС
ГУ ДМС України у Львівській області,
про те, що вона пам'ятає, що в 2013 році до
них зверталася ОСОБА_4, яка заявила
втрату паспорта. Їй було запропоновано
оформити заяву встановленого зразка
(а.с. 111), що та і зробила: на
карточці-заяві про видачу паспорта
(підпис від 27.06.2013 року) особисто
вчинила свій підпис. Також ОСОБА_4
особисто отримала паспорт і в графі
отримання паспорту від 27.07.2013 року на
цій же карточці-заяві особисто вчинила
свій підпис. Щодо підписів за 2002 рік на
формі для отримання паспорту (а.с. 112)
від імені ОСОБА_4, то цю форму
виготовляла сільська рада, і вона не
знає, чи вчиняла ОСОБА_4 на ній
особистий підпис; показаннями в
судовому засіданні свідка ОСОБА_11,
приватного нотаріуса Трускавецького
міського нотаріального округу, яка в
судовому засіданні пояснила, що по
виклику по місцю проживання ОСОБА_4 в
м.Трускавець вона оформляла та
посвідчувала як нотаріус довіреність
від імені ОСОБА_4, що на а.с. 119. На цій на
довіреності від імені ОСОБА_4,
посвідченій нею 07.08.2013 року міститься
підпис ОСОБА_4, яка в її присутності
поставила свій підпис на довіреності
та у реєстрі вчинення нотаріальних дій;
копією витягу із реєстру для
реєстрації нотаріальних дій нотаріуса
ОСОБА_11 (а.с. 48,49).

Не довіряти цим доказам у суду
підстав немає.

Враховуючи наведені вище
обставини, встановлені судом, у суду
немає підстав для довіри твердженню
відповідача про те, що ОСОБА_4 заповіла
йому все своє майно та залишила заповіт
від 20.02.2006 року.

Показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_9 при вирішенні даного спору суд
до уваги не приймає, оскільки вони не
мають юридичного значення - про
обставини складання і посвідчення
заповіту ОСОБА_4 від 20.02.2006 року їм
нічого невідомо.

Що стосується показань свідка
ОСОБА_8, колишнього секретаря
Ісаївської сільської ради, враховуючи
висновок судово-почеркознавчої
експертизи та з огляду на занесення
відомостей про підроблення заповіту до
Єдиного державного реєстру досудових
розслідувань № 0000813 від 24.12.2013
року (а.с. 94,95), суд віри їм не надає і
вважає даного свідка зацікавленою у
справі особою.

В силу ст.ст. 1223,1233,1235 ЦК України
право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті. Заповітом є
особисте розпорядження фізичної особи
на випадок своєї смерті.

Заповідач може призначити своїми
спадкоємцями одну або кілька фізичних
осіб, незалежно від наявності у нього з
цими особами сімейних, родинних
відносин, а також інших учасників
цивільних відносин.

В силу ст. 1247 ЦК України заповіт
складається у письмовій формі, із
зазначенням місця та часу його
складання.

Заповіт має бути особисто
підписаний заповідачем.

Статтею 203 ЦК України визначені
загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину, в
т.ч. і заповіту.

Зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

В силу ст. 215 ЦК України підставою
ндійсності павочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами 1-5, 5 та 6 статті 203 ЦК України.

В силу ст. 1257 ЦК України заповіт,
складений з порушенням вимог щодо його
форми та посвідчення, є нікчемним.

За позовом заінтересованої особи
суд визнає заповіт недійсним, якщо
буде встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

Враховуючи наведені вище
обставини та вимоги закону, суд вважає,
що, оскільки підписання ОСОБА_4
заповіту від 20.02.2006 року є сумнівним -
підпис, виконаний на цьому заповіті є
різним із підписами на інших
документах, щодо підписання яких
ОСОБА_4 сумнівів у суду немає, а тому
суд приходить до висновку, що ОСОБА_4
заповіт від 20.02.2006 року не підписувала.

В силу ст. 88 ЦПК України стягненню із
відповідача в користь позивача
підлягають понесені ним судові
витрати: по сплаті судового збору в
сумі 114 гривень 70 коп. (а.с. 2) та за оплату
проведення судово-почерковзнавчої
експертизи в сумі 3680 гривень (а.с.124), а
всього 3794 грвн. 70 коп.

На підставі наведеного вище та
керуючись ст.ст. 4,10,11,60,212-215 ЦПК України,
ст.ст. 203, 215,1223,1233,1235.1247,1257 ЦК України, суд

вирішив:

позов задовольнити.

Визнати недійсним заповіт від 20.02.2006
року, складений від імені ОСОБА_4,
посвідчений Ісаївською сільською
радою Турківського району Львівської
області та зареєстрований в реєстрі
нотаріальних дій Ісаївської сільської
ради Турківського району Львівської
області за номером 12.

Стягнути із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2
компенсацію його судових витрат в сумі
3794 гривні 70 коп.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Львівської області
через районний суд протягом 10 днів із
дня його проголошення.

Повний текст рішення
виготовлений 15.06.2014 року.

Головуюча -