АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4602/14 Справа № 2-11/10
Головуючий у 1 й інстанції -
Курочкіна О.М. Доповідач - Макаров
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2014 року

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Болтунової Л.М.,
Тамакулової В.О.,

при секретарі - Завідоновій К.Д.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за

апеляційною скаргою відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Петропавлівському районі
Дніпропетровскьої області

на рішення Петропавлівського
районного суду Дніпропетровської
області від 21 жовтня 2013 року по справі

за позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства
"Павлоградвугілля", відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Петропавлівському районі
Дніпропетровської області про
встановлення розміру середньомісячної
заробітної плати та зобов'язання
вчинити певні дії,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2008 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із зазначеним позовом до
відповідачів про встановлення
середньомісячної заробітної плати для
призначення страхового відшкодування
(одноразового та щомісячних) шкоди
здоров'ю, посилаючись на те, що працюючи
в Першотравенському РМЗ, який є
структурним підрозділом ПАТ "ДТЕК
Палоградвугілля", він отримав
професійне захворювання та згідно
висновку МСЕК від 11 липня 2001 року йому
встановлено 55% втрати професійної
працездатності та з 12 червня 2001 року
третю групу інвалідності, у зв'язку з
чим Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
Петропавлівському районі
Дніпропетровської області (далі-Фонд)
проведено нарахування виплат, взявши
для розрахунку середньомісячний
заробіток в розмірі 362 грн. 39 коп., який
на думку позивача є неправильним та має
складати з урахуванням коефіцієнтів
підвищення тарифних ставок та
посадових окладів відповідних
підрозділів, в розмірі 537 грн. 81 коп., а
тому, з урахуванням уточнень, просив
встановити середньомісячний заробіток
для призначення виплати у зв'язку зі
стікою втратою професійної
працездатності у зазначеному розмірі,
визнати дії Фонду незаконними та
зобов'язати Фонд провести призначення
страхової виплати з 12 червня 2001 року
виходячи із середньмісячного
заробітної плати в розмірі 537 грн. 81 коп.
та виплатити недоплачені суми з
урахуванням раніше виплаченого
відшкодування (а.с.1, 187).

Рішенням Петропавлівського районного
суду Дніпропетровської області від 21
жовтня 2013 року позов ОСОБА_2 задоволено
частково та ухвалено встановити ОСОБА_2
середньмісячну заробітну плату для
призначення страхових виплат у зв'язку
зі стійкою втратою працездатності з 12
червня 2001 року в розмірі 537 грн. 81 коп.;
зобов'язати Фонд призначити страхові
виплати ОСОБА_2 з 12 червня 2001 року із
середньомісячної заробітної плати в
розмірі 537 грн. 81 коп. та виплатити
позивачу недоплачені суми з урахування
виплачених раніше сум у відповідності
до чинного законодавства, а в решті
позовних вимог відмовлено. Цим же
рішенням вирішено питання про розподіл
судових витрат (а.с. 217)

В апеляційній скарзі Фонд просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позову, посилаючись на те, що рішення
суду постановлене з порушенням норм
матеріального і процесуального права
(а.с. 230).

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин; 5) чи слід позов
задовольнити або в позові відмовити; 6)
як розподілити між сторонами судові
витрати.

Зазначеним вимогам закону судове
рішення не відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебував
у трудових відносинах із відповідачем
з 1990 до 2001 року. Висновком МСЕК від від 11
липня 2007 року йому було встановлено 55%
втрати професійної працездатності
внаслідок професійного захворювання
та визнано інвалідом 3 групи з 12 червня
2001 року (а.с. 7, 8).

Постановою відділення Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в
Петропавлівському районі від 1 серпня
2001 року № 135 позивачу призначено
одноразову допомогу та щомісячну
страхову виплату, виходячи із
середньмісячного заробітку в розмірі
362 грн 39 коп.(а.с. 8а)

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим кодекам, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів, а ч.1 ст. 4 ЦПК
України здійснюючи правосуддя, суд
захищає права, свободи та інтереси
фізичних осіб, права та інтереси
юридичних осіб, державні та суспільні
інтереси у спосіб, визначений законами
України.

Згідно ч.1 ст.15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи до: 1) захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а статтею
15 ЦК України кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Крім того, статтею 16 ЦК України
передбачено, що способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути: визнання права; визнання
правочину недійсним; припинення дії,
яка порушує право; відновлення
становища, яке існувало до порушення;
примусове виконання обов'язку в натурі;
зміна правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування мольної
(немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Позивач ОСОБА_2 звертаючись до суду із
вказаним позовом зазначив, що оскільки
Фондом проведено нарахування виплат,
взявши для розрахунку
середньомісячний заробіток в розмірі
362 грн. 39 коп., який на його думку є
неправильним та має складати з
урахуванням коефіцієнтів підвищення
тарифних ставок та посадових окладів
відповідних підрозділів, в розмірі 537
грн. 81 коп., просив встановити
середньомісячний заробіток для
призначення виплати у зв'язку зі стікою
втратою професійної працездатності,
визнати дії Фонду незаконними та
зобов'язати Фонд провести призначення
страхової виплати з 12 червня 2001 року
виходячи із середньмісячного
заробітної плати в розмірі 537 грн. 81 коп.
та виплатити недоплачені суми з
урахуванням раніше виплаченого
відшкодування, проте відповідно до ст.
16 ЦК України такого способу судового
захисту як встановлення
середньомісчного заробітку для
призначення виплати у зв'язку зі
стійкою втратою працезданості діючим
законодавством України взагалі не
передбачено, а лише може вирішувати
питання щодо відшкодування завданої
матеріальної шкоди при заявленні таких
вимог, а суд першої інстанції
задовольняючи позовні вимоги на
вказані вимоги уваги не звернув.

Крім того відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК
України на суд покладено обов'язок щодо
сприянню всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'ясненню
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попередження про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяня здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
апеляційна інстанція скасовує рішення
якщо судом неправильно застосувано
норми матеріального чи процесуального
права.

Суд допустив такі порушення та у
протиріч вимог вказаних норми Закону
не уточнив позицію позивача, не
перевірив фактичних обставин по
справі, не встановив характер
правовідносини сторін, не надав
роз'яснень, як того вимагає Закон,
зробив передчасні висновки та
постановив незаконне рішення, яке
підлягає скасуванню, з постановленням
нового - відмови в позові

Керуючись ст.ст. 209, 218, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Петропавлівському районі
Дніпропетровської області
задовольнити.

Рішення Петропавлівського районного
суду Дніпропетровської області від 21
жовтня 2013 року скасувати, ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позову
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства "Павлоградвугілля",
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в
Петропавлівському районі
Дніпропетровської області про
встановлення розміру середньомісячної
заробітної плати та зобов'язання
вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: