Справа №442/3381/14-ц
Провадження №2/442/1318/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2014 року Дрогобицький
міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді Івасівки А.П.

при секретарі - Грабар Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Дрогобичі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Уличненської сільської ради про
визнання права власності на спадкове
майно по спадкуванню за законом, -

ВСТАНОВИВ :

Позивачка звернулася до суду з позовом,
в якому просить визнати за нею в
порядку спадкування за законом право
власності на житловий будинок літ.
«А-1», загальною площею 45,0 кв.м.,
житловою площею 10,5 кв.м., самочинно
побудований житловий будинок літ. «ж_2»,
розмірами (10,41х9,64) м., загальною площею
171 кв.м., житловою площею 88,8 кв.м.,
веранду літ. «ж-2», розмірами (3,45х2,0)м.,
які розташовані на АДРЕСА_1 після
смерті матері ОСОБА_2. В обґрунтування
позову покликається на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її бабця ОСОБА_3, не
залишивши заповіту. Після її смерті
спадщину прийняв її син ОСОБА_4, а для
неї батько, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, на
випадок смерті заповіту не залишив.
Спадщину після його смерті прийняла її
мати ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1,
заповіту на випадок своєї смерті не
залишила. Крім неї в коло спадкоємців
після смерті батьків входять її брат
ОСОБА_5 та сестра ОСОБА_6, однак спадщини
вони не прийняли та не претендують, про
свідчать їхні нотаріально завірені
заяви. В склад спадкового майна входить
: житловий будинок літ. «А-1»
побудований в 1933 році та житловий
будинок літ. «ж-2», побудований в 1994 році
з господарськими будівлями та
спорудами, що розташовані на одній
земельній ділянці площею 0,25 га на
АДРЕСА_1. Така земельна ділянка згідно
земельно облікових документів площею
0,25 га рахується за ОСОБА_2 з цільовим
призначенням для обслуговування
житлового будинку, однак на даний час
така не приватизована. Так як житловий
будинок літ. «А-1», загальною площею 45,0
кв.м., житловою 10,5 був затісний для
проживання їхньої сім»ї з п'яти осіб,
старим, її батьки в 1994 році на старому
місці самовільно побудували новий
житловий будинок літ. «Ж-2», загальною
площею 171,7 кв.м., житловою 88,8 кв.м., який
згідно звіту ПП. «Архібуд-1» не порушує
будівельних норм та правил, відповідає
вимогам надійності та безпечної
експлуатації.

Позивачка в судове засідання не
з'явилася, подавши заяву про розгляд
справи у її відсутності, підтримання
позовних вимог. Від відповідача в
судове засідання надійшла заява про
розгляд справи у його відсутності,
визнання позову. Тому, відповідно до
вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, суд
вважає, що позов є підставним та
підлягає до задоволення, виходячи з
наступних міркувань.

Як встановлено в судовому засіданні,
стверджується матеріалами справи, що
позивачка ОСОБА_7 була дочкою для
подружжя (а.с.5) ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.14) та ОСОБА_8, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5,6).

Згідно із записами в погосподарських
книгах Уличненської сільської ради
Дрогобицького району господарство
АДРЕСА_1 числилося за ОСОБА_9 з 1994 року
до дня її смерті (а.с.12- довідка
Уличненської сільської ради
Дрогобицького району Львівської
області від 26.12.2013 року №3061).

Довідкою виконкому Уличненської
сільської ради від 03.02.2014 року №331
встановлено, що житлові будинки які
знаходяться по АДРЕСА_1. розміщені на
земельній ділянці розміром 0,25 га, яка
призначена для обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель.

Згідно довідки Дрогобицького МБТІ та
ЕО Білан ОСОБА_10, яка була матір'ю для
батька позивачки (а.с.8) було самовільно
побудовано житловий будинок літ. «Ж-2»,
розмірами 10,41х9,64, з верандою літ. «Ж-2»,
розмірами 3,45х,20 м., загальною площею 171,7
кв.м., житловою 88,8 кв.м. (а.с. 27,31), який
згідно звіту ПП. «Архібуд-1» не порушує
будівельних норм та правил, відповідає
вимогам надійності та безпечної
експлуатації (а.с.5-28).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла (а.с.9), а до
дня своєї смерті постійно проживала в
житловому будинку АДРЕСА_1 разом з
ОСОБА_1 (а.с.11- довідка Уличненської
сільської ради Дрогобицького району
від 12.07.2013 року за №1959).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008
року "Про судову практику у справах про
спадкування" спадкові відносини
регулюються Цивільним кодексом
України, якщо спадщина відкрилася не
раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття
спадщини до зазначеної дати
застосовується чинне на той час
законодавство, зокрема, відповідні
правила Цивільного кодексу
Української РСР, у тому числі щодо
прийняття спадщини, кола спадкоємців
за законом.

За вимогами ст.ст.548, 549 ЦК УРСР, для
прийняття спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв. Визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину, якщо він
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном.

Обставин, які вказували б, що
спадкодавець ОСОБА_2 при житті набула,
або володіла спадковим майном після
смерті чоловіка ОСОБА_4, який свою чергу
володів таким майном після смерті
своєї матері ОСОБА_12 неправомірно, або,
що на вказане майно окрім позивачки, в
порядку спадкування чи з інших підстав
претендують інші особи, в суді не
встановлено. Більше того, її брат
ОСОБА_5 та сестра ОСОБА_13, подали
нотаріально посвідчені заяви про
відмову від спадщини у користь ОСОБА_7
(а.с.35)

Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Згідно вимог ст. 1220 ЦК України спадщина
відкривається внаслідок смерті особи і
часом її відкриття є день її смерті, а
згідно вимог ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинялися внаслідок смерті.

У відповідності до вимог статей 1222, 1261,
1262 ЦК України право на спадкування
мають особи, визначені у заповіті, а в
разі його відсутності, право на
спадкування за законом одержують в
рівних частках діти спадкодавця, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.
До спадкоємців другої черги за законом
віднесено рідних братів та сестер
спадкодавця, його бабу та діда як з боку
батька, так і з боку матері. Передбачене
коло спадкоємців першої та другої
черги за законом є вичерпним.

Стаття 1272 ЦК України визначає, що якщо
спадкоємець протягом строку,
встановленого ст. 1270 ЦК України, не
подав заяву про прийняття спадщини, він
вважається таким, що не прийняв її.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що
до складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання. Способом захисту
цивільних прав та інтересів, згідно ст.
16 цього Кодексу, може бути, зокрема,
визнання права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом.

Статтею 41 Конституції України
передбачено, що кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності.

Право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом.

В статті 55 Конституції України
закріплено, що права і свободи людини і
громадянина захищаються судом.

Статтею 1 Протоколу 11 до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод визначено: кожна фізична або
юридична особа має право мирно своїм
майном. Ніхто не може бути позбавлений
своєї власності інакше як в інтересах
суспільства і на умовах, передбачених
законом і загальними принципами
міжнародного права.

Стаття 17 Загальної декларації прав
людини проголошує, що кожна людина має
право володіти майном як одноособово,
так і разом з іншими.

З огляду на наведене, зібрані по справі
докази, оцінені судом належним чином
кожен окремо на їх достовірність та
допустимість, а також їх достатність та
взаємний зв'язок у сукупності,
встановлені судом обставини свідчать
про те, що позивачка, як спадкоємець за
законом І черги, фактично вступила в
управління і володіння спадковим
майном, оскільки постійно проживала
разом з спадкодавцем до дня смерті,
продовжує проживати та у спірному
домоволодінні, те що за життя
спадкодавець належним чином не
зареєструвала своє право вланості,
тому суд приходить до висновку, що
право власності на спірне спадкове
майно перейшло у порядку спадкування
до позивачки, а тому є підстави для
визнання за нею права власності на
таке.

Таким чином визнання відповідачем
пред'явленого позову не суперечить
закону та не порушує, права свободи чи
інтереси інших осіб.

Враховуючи вище наведене та керуючись
ст. ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212, 214-215 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок літ. «А-1», загальною
площею 45,0 кв.м., житловою площею 10,5 кв.м.,
житловий будинок літ. «Ж-2», розмірами
(10,41х9,64) м, загальною площею 171,7 кв.м.,
житловою площею 88,8 кв.м., з верандою літ.
«ж-2», розмірами (3,45х2,0)м, які
розташовані по АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за законом спадкоємцем
першої черги після смерті ОСОБА_2, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Дрогобицький міськрайонний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня проголошення рішення, а
особами, які не були присутні у
судовому засіданні під час його
проголошення -з дня отримання такого.

Суддя
А.П. Івасівка