Київський районний суд м. Одеси
________________________________________________________________________
____________________________________________________________
Справа № 520/1397/14-ц
Провадження № 2/520/3210/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.06.2014 року Київський
районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді Реви С.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення пені за
прострочення сплати аліментів та
стягнення індексації розміру
аліментів, суд, -
ОСОБА_2 звернулася до суду з
вказаним позовом, в якому просить суд
стягнути з ОСОБА_3 на свою користь пеню
за прострочення сплати аліментів за
період з 01 серпня 2013 року по 07 лютого 2014
року в сумі 6.940 гривень, а також
індексацію несплачених аліментів за
період з липня 2013 року по січень 2014 року
Позовні вимоги обґрунтовані тим,
що на підставі рішення Київського
районного суду м. Одеси від 06 вересня 2013
року справа № 520/9037/13-ц з ОСОБА_3 на її
користь щомісячно стягуються аліменти
на утримання неповнолітнього сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій
сумі у розмірі 1.000 гривень, починаючи з
15 липня 2013 року до досягнення сином
повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 року.
05 листопада 2013 року державний
виконавець Першого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
виніс постанову про відкриття
виконавчого провадження № 40587281 з
примусового виконання виконавчого
листа № 520/9037/13-ц, виданого 17 жовтня 2013
року Київським районним судом м. Одеси
про щомісячне стягнення з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 аліментів на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у
розмірі 1.000 гривень, починаючи з 15 липня
2013 року до досягнення ОСОБА_4
повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 року.
Але, ОСОБА_2 вже більш року, а саме
з січня 2013 року по день звернення до
суду з цим позовом, не отримує від
відповідача ОСОБА_3 аліментів на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4,
При цьому, до 15 липня 2013 року
аліменти стягувались у розмірі 1/4
частини з усіх його видів заробітку,
але не менш ніж 30 відсотків від
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для дітей відповідного віку, а
з 15 липня 2013 року аліменти стягуються в
твердій грошовій сумі у розмірі 1.000
гривень, тому ОСОБА_3 фактично повинен
був сплатити за цей місяць 516 гривень 12
На теперішній час ОСОБА_3 свою
заборгованість по сплаті аліментів у
період з липня 2013 року по січень 2014 року
не погасив перед ОСОБА_2, тому остання
вважає, що ОСОБА_3 повинен відшкодувати
їй неустойку (пеню) за прострочення
сплати аліментів за період з 01 серпня
2013 року по 07 лютого 2014 року, розмір якої
становить 6.940 гривень.
Крім того, ОСОБА_2 вважає, що
відповідач ОСОБА_3 також повинен
відшкодувати їй індексацію розміру
несплачених аліментів за період з
липня 2013 року по січень 2014 року.
У судовому засіданні представник
позивачки ОСОБА_2 позов підтримав та
просив суд позов задовольнити з
підстав, викладених у позові.
Відповідач ОСОБА_3 у судове
засідання не з'явився, хоча про час та
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином, однак про причини
неявки суд не повідомив, однак надав
суду письмові пояснення відносно
позовних вимог ОСОБА_2, в яких
посилається на те, що з 07 березня 2009
року він перебуває у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_1, від якого ІНФОРМАЦІЯ_5
року народилася дитина - ОСОБА_5, які
повністю знаходяться на його
На теперішній час він ніде не
працює та з березня 2014 року перебуває
на обліку в Одеському міському центрі
зайнятості, у зв'язку з чим отримує
державну допомогу по безробіттю у
Тому просить суд позовні вимоги
задовольнити частково, а саме стягнути
з нього на користь ОСОБА_2 індексацію
несплачених аліментів за період з
липня 2013 року по січень 2014 року в сумі 89
гривень, а також пеню за прострочення
сплати аліментів за період з 01 серпня
2013 року по 07 лютого 2014 року в сумі 3.500
гривень, в іншій частині відмовити,
оскільки його матеріальний стан не дає
можливості йому сплатити не лише
неустойку, але й щомісячні аліменти у
розмірі 1.000 гривень, так як не має інших
доходів, крім допомоги по безробіттю.
Вислухавши пояснення
представника позивачки ОСОБА_2, з
урахуванням письмових пояснень
відповідача ОСОБА_3, дослідивши
матеріали справи на надані докази, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню у
повному обсязі з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено,
що з 04 грудня 2004 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3
перебували у зареєстрованому шлюбі, що
підтверджується відповідним штампом
та записом у паспорті громадянки
України ОСОБА_2, серія НОМЕР_3.
Під час перебування у шлюбних
відносинах у ОСОБА_2 та ОСОБА_3
народився син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
актовий запис в книзі реєстрації
народжень № 356, що підтверджується
свідоцтвом про народження, виданого 21
березня 2006 року Відділом реєстрації
актів цивільного стану Київського
районного управління юстиції м. Одеси.
Статтею 180 СК України встановлено,
що батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.
19 червня 2008 року шлюб між ОСОБА_2
та ОСОБА_3 було розірвано, що також
підтверджується штампом та записом у
паспорті громадянки України ОСОБА_2,
13 вересня 2010 року Київський
районний суд м. Одеси постановив
рішення по справі № 2-6463/10, на підставі
якого щомісячно стягувались з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_2 аліменти на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх
його видів заробітку, але не менш ніж 30
відсотків від прожиткового мінімуму,
встановленого законом для дітей
відповідного віку починаючи з 17 серпня
2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Рішення
набрало законної сили.

19 квітня 2013 року державним
виконавцем Першого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
відкрито виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа № 2-6463/10, виданого 08 квітня 2013 року
Київським районним судом м. Одеси про
щомісячне стягнення з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 аліментів на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх
його видів заробітку, але не менш ніж 30
відсотків від прожиткового мінімуму,
встановленого законом для дітей
відповідного віку починаючи з 17 серпня
2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Однак, відповідач ОСОБА_3 ухилявся
від сплати аліментів, у зв'язку з чим у
нього виникла заборгованість по
аліментам, хоча в разі прострочення
сплати аліментів передбачена
відповідальність у вигляді пені в
розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення.

06 вересня 2013 року Київський
районний суд м. Одеси ухвалив рішення
по справі № 520/9037/13-ц, яке 07 жовтня 2013
року рішення набрало законної сили, та
яким:

- стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
неустойку (пеню) за несплату аліментів
за період з 01 лютого 2013 року по 15 липня
2013 року в сумі 3.700 гривень 56 копійок;

- щомісячно стягуються з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 аліменти на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у
розмірі 1.000 гривень, починаючи з 15 липня
2013 року до досягнення ОСОБА_4
повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 року;

- припинено з 15 липня 2013 року стягувати
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх
його видів заробітку, але не менш ніж 30
відсотків від прожиткового мінімуму,
встановленого законом для дітей
відповідного віку;

- стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави
судовий збір у розмірі 229 гривень
копійок.

05 листопада 2013 року постановою
державний виконавець Першого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції відкрито виконавче
провадження № 40587281 з примусового
виконання виконавчого листа № 520/9037/13-ц,
виданого 17 жовтня 2013 року Київським
районним судом м. Одеси про щомісячне
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
аліментів на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у
розмірі 1.000 гривень, починаючи з 15 липня
2013 року до досягнення ОСОБА_4
повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Не зважаючи на вищевказані
рішення суду та виконавчі провадження,
відповідач ОСОБА_3 ухилявся від сплати
аліментів, у зв'язку з чим у нього
виникла заборгованість перед ОСОБА_2 по
сплаті аліментів за період з січня 2013
року по день подання до суду цього
позову.

Положеннями ч. 1 ст. 196 СК України
передбачено, що при виникненні
заборгованості з вини особи, яка
зобов'язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, одержувач аліментів має
право на стягнення неустойки (пені) у
розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення.

Пунктом 22 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 від 15
травня 2006 року «Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів» роз'яснено, що передбачена
ст. 196 СК відповідальність платника
аліментів за прострочення їх сплати у
виді неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилася з незалежних від нього
причин, зокрема, у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками. В
інших випадках стягується неустойка за
весь час прострочення сплати
аліментів. Суд може зменшити розмір
неустойки з урахуванням матеріального
та сімейного стану платника аліментів,
а за передбачених ст. 197 СК умов -
повністю або частково звільнити його
від сплати заборгованості. При
розгляді справ про стягнення аліментів
суд відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК повинен
роз'яснювати сторонам їх
відповідальність за прострочення
сплати. Якщо аліменти сплачуються не за
рішенням суду, а згідно з укладеним між
батьками договором, передбачена ст. 196
СК санкція застосовується за наявності
прямої вказівки про це в договорі.

В разі виникнення заборгованості
по сплаті аліментів, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення,
відтак вимога ОСОБА_2 про стягнення з
ОСОБА_3 на її користь неустойки (пені) за
прострочення сплати аліментів за
період з 01 серпня 2013 року по 07 лютого 2014
року є обґрунтованою.

До позову, представником
позивачки ОСОБА_2 надано також
розрахунок неустойки (пені) по несплаті
аліментів, з якого вбачається, що
неустойка (пеня) нараховується з 01
серпня 2013 року по 07 лютого 2014 року,
тобто за 191 календарних днів (серпень - 31
день; вересень - 30 днів; жовтень - 31 день;
листопад - 30 днів; грудень - 31 день;
січень - 31 день; лютий - 7 днів), та
складає 6.940 гривень, виходячи з
наступного розрахунку:

місяці розмір аліментів помісячно 1% за
кожний день прострочення кількість
дніврозмір пенілипень100010191 (з 01.08 -
07.02)1910серпень100010160 (з 01.09 -
07.02)1600вересень100010130 (з 01.10 -
07.02)1300жовтень10001099 (з 01.11 -
07.02)990листопад100010 69 (з 01.12 -
07.02)690грудень10001038 (з 01.01 - 07.02)380січень1000107
(з 01.02 - 07.02)70 * - для того, щоб
отримати розмір пені за прострочені
дні необхідно 1% з суми несплачених
аліментів помножити на кількість
прострочених днів.

При цьому, сам відповідач ОСОБА_3
визнав, що у нього дійсно існує
заборгованість по аліментам за період
з січня 2013 року по день подачі цього
позову до суду, та не заперечував проти
стягнення неустойки (пені) за
прострочення сплати аліментів, однак
не погодився із загальним розміром
неустойки (пені) в сумі 6.940 гривень, тому
в цій частині просив суд задовольнити
частково, а саме у розмірі 3.500 гривень
через його тяжкий матеріальний стан, що
вбачається з його письмових пояснень
до позову від 07 березня 2014 року.

Однак, суд критично ставиться до
тверджень відповідача ОСОБА_3,
що відображені в письмових поясненнях,
оскільки по-перше в матеріалах справи
відсутні докази про його перебування
на обліку в Одеському міському центрі
зайнятості та отриманням державної
допомоги по безробіттю у розмірі 584
гривні. По-друге під час визначення
розміру аліментів (рішення Київського
районного суду м. Одеси від 06 вересня 2013
року справа № 520/9037/13-ц) суд
виходив з того, що ОСОБА_3 здоровий,
працездатний та має можливість
щомісячно надавати матеріальну
допомогу на утримання неповнолітнього
сина у твердій грошовій сумі у розмірі
1.000 гривень. По-третє ОСОБА_3 не
позбавлений батьківських прав
відносно свого неповнолітнього сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому він
зобов'язаний утримувати його до
досягнення ним повноліття.

Оцінивши всі докази у їх
сукупності, з урахуванням письмових
пояснень, суд дійшов до висновку, що у
ОСОБА_3 дійсно виник правовий обов'язок
сплатити ОСОБА_2 неустойку (пеню) за
прострочення сплати аліментів за
період з 01 серпня 2013 року по 07 лютого 2014
року, тобто за 191 календарних днів, в
сумі 6.940 гривень, у зв'язку чим позовні
вимоги ОСОБА_2 в цій частині підлягають
задоволенню.

Крім того, ОСОБА_2 просить суд
стягнути з ОСОБА_3 на її користь
індексацію несплачених аліментів за
період з липня 2013 року по січень 2014 року
в сумі 89 гривень.

Частиною 2 ст. 184 СК України
встановлено, що розмір аліментів,
визначений судом у твердій грошовій
сумі, підлягає індексації відповідно
до закону.

Порядком проведення індексації
грошових доходів населення,
затвердженого постановою КМУ від 17
липня 2003 року за № 1078, передбачено, що
сума індексації грошових доходів
громадян визначається як результат
множення грошового доходу, що підлягає
індексації, на величину приросту
індексу споживчих цін, поділений на 100
відсотків. У разі несвоєчасної виплати
сум індексації грошових доходів
громадян проводиться їх компенсація
відповідно до законодавства.

З огляду на правовий висновок,
зробленого Верховним Судом України,
розмір аліментів, визначений судом у
твердій грошовій сумі, на підставі ч. 2
ст. 184 СК України, підлягає індексації
за аналогією закону згідно п. 8 ст. 8 ЦПК
України у порядку, передбаченому
Законом України «Про індексацію
грошових доходів населення».

В матеріалах справи знаходиться
розрахунок індексації несплачених
аліментів з липня 2013 року по січень 2014
року в сумі 89 гривень, з яким суд
погоджується у повному обсязі, з яким
також погодився й відповідач
ОСОБА_3 та який не заперечував проти
стягнення з нього цієї суми в рахунок
відшкодування індексації несплачених
аліментів за період з липня 2013 року по
січень 2014 року.

Таким чином, з огляду на це, суд
дійшов до висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_2 в частині стягнення індексації
розміру аліментів є обґрунтованими та
підлягають задоволенню шляхом
стягнення з ОСОБА_3 на її користь
грошових коштів у розмірі 89 гривень в
рахунок відшкодування індексації
несплачених аліментів за період з
липня 2013 року по січень 2014 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України
якщо позивача, на користь якого
ухвалено рішення, звільнено від сплати
судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

Оскільки позивачка ОСОБА_2
звільнена від сплати судового збору,
суд вважає, що судовий збір слід
стягнути з ОСОБА_3.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_3
в дохід держави підлягає стягненню
судовий збір у розмірі 229 гривень 40
копійок.

Отже, з огляду на вищевказане,
оцінивши всі докази у їх сукупності, з
урахуванням письмових пояснень
відповідача ОСОБА_3, суд дійшов до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 80, 88, 212-215,
224-225 ЦПК України, ст.ст. 180-184, 196 СК
України, постановою Пленуму Верховного
Суду України № 3 від 15 травня 2006 року
«Про застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2
ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2, грошові
кошти у розмірі 6.940 (шість тисяч
дев'ятсот сорок) гривень в рахунок
відшкодування неустойки (пені) за
несплату аліментів за період з 01 серпня
2013 року по 07 лютого 2014 року.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2
ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2, грошові
кошти у розмірі 89 (вісімдесят дев'ять)
гривень в рахунок відшкодування
індексації несплачених аліментів за
період з липня 2013 року по січень 2014
року.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави
судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок
три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Дане заочне рішення може бути
переглянуто Київським районним судом
за письмовою заявою відповідача про
перегляд заочного рішення, яку може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

У разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення, рішення може бути
оскаржено до Апеляційного суду
Одеської області в загальному порядку
шляхом подання до Київського районного
суду міста Одеси апеляційної скарги
протягом десяти днів.

Суддя
Рева С. В.