Справа № 445/536/14
Головуючий у 1 інстанції: Постигач
Провадження № 22-ц/783/3644/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року
м.Львів

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко
С.М.,

суддів: Берези В.І.,
Штефаніци Ю.Г. ,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю: позивача ОСОБА_2,
її представника - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Золочівського районного суду
Львівської області від 08 квітня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4
про розірвання шлюбу,-

в с т а
н о в и л а:

Рішенням Золочівського районного суду
Львівської області від 08 квітня 2014 року
позов ОСОБА_2 задоволено. Розірвано
шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, який був
зареєстрований 17 жовтня 1998 року у
Золочівському відділі РАЦСу
Львівської області (актовий запис №162).
ОСОБА_2 залишено її теперішнє прізвище.
Стягнуто з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 243
гривні 60 копійок судових витрат.

Рішення суду оскаржив відповідач
ОСОБА_4, просить його скасувати з
підстав неповного з»ясування обставин,
які мають значення для справи,
недоведеності обставин, які суд вважав
встановленими, невідповідності
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права і ухвалити нове
рішення, яким відмовити позивачеві у
задоволенні позову.

Апелянт вказує на те, що обставини,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги,
недоведені в судовому засіданні, а тому
суд повинен був відмовити в
задоволенні позову. На його думку, суд
не врахував, що вони прожили подружнім
життям близько 16 років, мають двох
неповнолітніх дітей і що він впродовж
тривалого часу забезпечував
матеріальні потреби сім»ї власними
зусиллями. Апелянт не згідний з
розірванням шлюбу, оскільки він зберіг
почуття любові та поваги до своєї
дружини, ніколи їй не зраджував, а тому
вважає, що єдиною підставою для
розірвання шлюбу могло б бути те, що
саме дружина втратила до нього ці
почуття.

В судове засідання відповідач не
з»явився, хоча про час і місце розгляду
справи був повідомлений у
встановленому процесуальним законом
порядку (а.с.26), причини його неявки на
момент розгляду справи не були відомі,
а тому колегія суддів, відповідно до
вимог ч.2 ст.305 ЦПК України, розглянула
справу у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторони позивача в заперечення
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку про відхилення апеляційної
скарги з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.ст. 56, 104, 105
Сімейного кодексу (далі-СК) України,
кожен з подружжя має право припинити
шлюбні відносини внаслідок розірвання
шлюбу за позовом одного з подружжя на
підставі рішення суду.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що подальше
спільне життя сторін із збереженням
подружніх стосунків є неможливим,
оскільки шлюб між ними фактично
припинений, і причинами розпаду сім»ї є
різні погляди на життя, відсутність
взаєморозуміння та існування
конфлікту, який носить стійкий і
тривалий характер.

Відповідно до ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

У відповідності до ст.51 Конституції
України, ст.ст. 24, 56 СК України, шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка, примушування жінки та
чоловіка до шлюбу та його збереження
не допускається.

Враховуючи названі вище норми
матеріального права й те, що за час
судового розгляду справи сторони не
примирились, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про необхідність розірвати
шлюб між сторонами, оскільки він не
суперечить вимогам закону і відповідає
волі одного з подружжя - позивачеві, яка
в судовому засіданні в апеляційному
суді підтвердила про продовження між
ними конфліктних відносин, протиправну
поведінку відповідача в сім»ї та про
своє бажання розірвати шлюб.

Доводи відповідача про недоведеність
вимог позивача є безпідставними,
оскільки згідно із ст.60 ЦПК України,
він зобов"язаний був довести обставини,
якими обґрунтовував свої заперечення,
тобто, спростувати обставини, якими
позивач обґрунтовувала свої вимоги.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно встановив характер спірних
правовідносин, фактичні обставини
справи, застосував матеріальний закон,
який підлягав застосуванню, під час
розгляду справи не допустив порушень
процесуального закону, які б були
підставою для зміни чи скасування
рішення, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, а тому
апеляційну скаргу необхідно
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів

у х в
а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Золочівського районного суду
Львівської області від 08 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили ухвалою апеляційного
суду.

Головуючий:
_________________ Бойко С.М.

Судді:
_________________ Береза В.І.

_________________ Штефаніца Ю.Г.