Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2786/14-ц
Провадження №: 2/332/825/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 червня 2014 р.
м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у
складі головуючого судді Яцуна О.С., при
секретарі Вінник Л.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Запорізької міської ради про визнання
права власності за набувальною
давністю на 1/2 частину квартири, -

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся ОСОБА_1 із
позовною заявою до Запорізької міської
ради про визнання права власності на 1/2
частину квартири за набувальною
давністю. В обґрунтування позовних
вимог позивач посилався на те, що на
підставі договору дарування від 09.09.2008
року йому належить на праві власності
1/2 частина квартири АДРЕСА_1. Друга
частина вказаної квартири (1/2 частина)
належала на праві власності ОСОБА_2, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, спадкоємцем
якої був ОСОБА_3, померлий ІНФОРМАЦІЯ_2
року, який прийняв спадщину, але не
оформив своїх спадкових прав. Позивач
добросовісно володіє квартирою
АДРЕСА_1 із 09 жовтня 2001 року по
теперішній час, сплачує квартирну
плату та комунальні послуги за всю
квартиру. У зв'язку із зазначеним
позивач просить визнати за ним право
власності на 1/2 частину спірної
квартири за набувальною давністю.

Позивач та його представник
підтримали заявлені позовні вимоги та
просили їх задовольнити.

Представник відповідача
заперечувала проти задоволення
позовних вимог, посилаючись на те, що
Запорізька міська рада не є належним
відповідачем у даній справі.

Вислухавши думку сторін стосовно
предмету спору, дослідивши докази по
справі, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

На підставі свідоцтва № 2036 про право
власності на житло від 19.12.1996 року,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належала на праві
спільної сумісної власності квартира
АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_2, після
смерті якої відкрилася спадщина у
вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 був її
чоловік ОСОБА_3, який фактично прийняв
спадщину, але не оформив своїх
спадкових справ. Згідно даних Першої
Запорізької нотаріальної контори,
спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не
заводилась.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_3, після
смерті якого відкрилася спадщина у
вигляді квартири АДРЕСА_1, 1/2 частина
якої належала йому на підставі
свідоцтва № 2036 про право власності на
житло від 19.12.1996 року, а іншу 1/2 частину
якої він фактично прийняв у спадщину
після смерті своєї дружини ОСОБА_2, але
не оформив належним чином своїх
спадкових прав.

Згідно інформації Першої Запорізької
нотаріальної контори, після смерті
ОСОБА_3 була заведена спадкова справа №
189/2000 р. Як вбачається із матеріалів
даної спадкової справи, із заявами про
прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3
зверталися його діти - ОСОБА_5 та ОСОБА_6.
ОСОБА_5 24.01.2001 року було видано
свідоцтво про право на спадщину за
законом на 1/2 частину спадкового майна,
тобто на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.
ОСОБА_6, яка згідно до матеріалів
спадкової справи станом на 2001 рік
мешкала у Російській Федерації, до
цього часу не зверталася до
нотаріальної контори за видачею їй
свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст.1297 ЦК України,
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутися до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно. У статті 1299
ЦК України зазначено, що якщо у складі
спадщини, яку прийняв спадкоємець, є
нерухоме майно, спадкоємець
зобов'язаний зареєструвати право на
спадщину в органах, які здійснюють
державну реєстрацію нерухомого майна.
Право власності на нерухоме майно
виникає у спадкоємця з моменту
реєстрації цього майна.

Оскільки ОСОБА_6 не отримала свідоцтво
про право на спадщину та не
зареєструвала своє право на спадщину в
органах, які здійснюють державну
реєстрацію нерухомого майна, то вона не
набула право власності на спірну
частину квартири.

На підставі договору дарування від
09.09.2008 року, укладеного між ОСОБА_5 та
ОСОБА_1, посвідченого ОСОБА_7, приватним
нотаріусом Запорізького міського
нотаріального округу та
зареєстрованим у реєстрі за № 1424,
позивачу належить на праві власності 1/2
частина квартири АДРЕСА_1.

Згідно з ч. 1 ст. 344 ЦК України
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України
право власності за набувальною
давністю на нерухоме майно, транспорті
засоби, цінні папери набувається за
рішенням суду.

Проте, необхідно враховувати п. 8
Прикінцевих та перехідних положень
Цивільного Кодексу України, відповідно
до якого правила ст. 344 ЦК України про
набувальну давність поширюються на
випадки, коли володіння майном
розпочалося за три роки до набрання
чинності цим Кодексом. Таким чином,
перебіг строку володіння майном для
визнання права власності на нього за
набувальною давністю слід рахувати
тільки після 1 січня 2001 року (ЦК України
набув чинності 01 січня 2004 року).

Позивач проживає у АДРЕСА_1 із
жовтня 2001 року по теперішній час
(підтверджується актом МКП «Основаніє»
від 16.05.2014 року та довідкою про
реєстрацію позивача у спірній квартирі
з 09.10.2001 року), користується кімнатами,
сплачує повністю квартирну плату та
комунальні послуги за всю квартиру
(підтверджується наданими копіями
квитанцій). Отже даний позов є
обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню, так як рахуючи з 01 січня 2001
року, позивач добросовісно володіє
спірною кімнатою вже 12 років.

Керуючись ст. ст.208, 209, 212-215 ЦПК України,
ст.ст. 15, 344 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за
набувальною давністю на 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
через Заводський районний суд м.
Запоріжжя шляхом подачі апеляційної
скарги в 10-денний строк з дня його
проголошення.

Суддя:
О.С. Яцун