Справа № 540/430/14-ц
Номер провадження 4-с/540/2/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2014 Машівський районний суд
Полтавської області в складі:

головуючого-судді
Січиокно Т.О..

за участю: секретаря
Мотріченко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Машівка скаргу ОСОБА_1
на дії старшого державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Машівського районного управління
юстиції Терешової А.В.,-

в с т а н о в и в :

16 квітня 2014 року ОСОБА_1 звернувся
до суду зі скаргою на дії старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Машівського районного управління
юстиції ( далі старшого державного
виконавця) Терешової А.В., посилаючись
на те, що остання 14.04.2014 року в ході
проведення виконавчих дій, пов'язаних
із примусовим вселенням його у житлове
приміщення, розташоване в будинку
АДРЕСА_1 порушила встановлений законом
порядок щодо їх проведення. Так,
державний виконавець Терешова А.В. під
час проведення примусового вселення не
залучила понятих, не відреагувала на
протиправні дії боржника ОСОБА_3, яка
почала чинити перешкоди шляхом
ненадання йому дублікату ключів від
помешкання. Внаслідок ігнорування
державним виконавцем його вимог та
зауважень щодо порушення вимог Закону
України «Про виконавче провадження»,
він відмовився брати участь у їх
проведенні.

У зв'язку з цим, скаржник просить суд
визнати неправомірною бездіяльність
старшого державного виконавця
Терешової А.В., яка полягала у
незалученні останньою понятих,
неналежному вчиненні виконавчих дій
під час примусового вселення, не
накладенні на ОСОБА_3 штрафу за
перешкоджання виконанню судового
рішення; зобов'язати старшого
державного виконавця Терешову А.В.
невідкладно провести належним чином, у
встановлений законом спосіб виконавчі
дії щодо примусового вселення його у
житловий будинок АДРЕСА_1; зобов'язати
старшого державного виконавця
Терешову А.В. накласти штраф на ОСОБА_3
за перешкоджання у виконанні рішення
Апеляційного суду Полтавської області
від 09.07.2012 року.

В судове засідання з'явилися
скаржник ОСОБА_1, представник скаржника
ОСОБА_4, які просять задовольнити
подану скаргу з підстав, викладеній у
ній.

У судове засідання з'явилася старший
державний виконавець Терешова А.В. , як
посадова особа, бездіяльність якої
оскаржується та вказала на
безпідставність поданої скарги,
мотивуючи це тим, що 14.04.2014 року
проводилися виконавчі дії, пов'язані із
примусовим вселенням ОСОБА_1 у житловий
будинок АДРЕСА_1. У призначений час
учасники з'явилися за вказаною вище
адресою, однак стягувач ОСОБА_1 наполіг
на наданні йому ключів від вхідних
дверей та воріт з метою подальшого
безперешкодного входження у будинок,
на що отримав відмову від боржника
ОСОБА_3 При цьому остання не
заперечувала проти входження ОСОБА_1 у
житловий будинок та ніяких перешкод
цьому не чинила. В ході проведення
даної виконавчої дії нею було прийнято
рішення про залучення понятих, однак
їхні анкетні дані, вказані ними вона
документально не перевірила, оскільки
сумнівів у достовірності їхніх осіб у
неї не виникло. Оскільки ОСОБА_1, у
будинок не ввійшов, примусове вселення
на виконання судового рішення не
відбулося, про що нею було складено
відповідний протокол.

Допитані у судового засіданні свідки
ОСОБА_5, ОСОБА_6 показали суду, що 14.04.2014
року були задіяні як поняті державним
виконавцем для участі у виконавчій дії,
пов'язаній із вселенням ОСОБА_1 у
житловий будинок. Під час даної дії
останній пред'явив вимогу до ОСОБА_3
надати йому ключі від вхідних дверей та
воріт будинку. На що та відповіла
відмовою, однак перешкод у входженні
ОСОБА_1 в житловий будинок не чинила.
Після цього від них стягувач почав
вимагати документи, які б посвідчили
їхні особи, яких в них не було та
державний виконавець цього не
вимагала.

Суд, заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, перевіривши
матеріали справи прийшов до наступного
висновку:

09.07.2012 року рішенням Апеляційного суду
Полтавської області ОСОБА_1 вселено в
житловий будинок АДРЕСА_1. ( а.с. 5-6).

Машівським районним судом Полтавської
області видано виконавчий лист № 2-1/12
від 26.07.2012 року на підставі якого 27.07.2012
року відкрито виконавче провадження
№ 33628450 та боржнику ОСОБА_3 надано строк
до 03.08.2012 року добровільно виконати
рішення суду від 09.07.2012 року.

Оскільки боржник ОСОБА_3 добровільно не
виконала рішення суду, 03.08.2012 року
старшим державним виконавцем
Машівського РУЮ прийнято рішення про
проведення виконавчих дій з
примусового виконання виконавчого
листа № 2-1/12 від 26.07.2012 року.

15.08.2012 року ОСОБА_1 був вселений у
житловий будинок АДРЕСА_1, про що
складено акт державного виконавця від
15.08.2012 року.

28.12.2012 року старшим державним
виконавцем ДВС Машівського РУЮ
винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження.

У зв'язку з надходженням 17.01.2014 року від
стягувача ОСОБА_1 заяви щодо
перешкоджання йому у проживанні у
будинку, в який його було вселено, а
саме має місце перешкоджання боржником
входженню у будинок,ненадання ключів
від нього, відсутністю можливості
залишити там свої речі, 21.01.2012 року
старшим державним виконавцем
Терешевою А.В. відновлено виконавче
провадження з виконавчого листа № 2-1/12
від 26.07.2012 року.

14.04.2014 року старшим державним
виконавцем Терешевою А.В. складено акт
про те, що при виході за місцем
проведення виконавчих дій з
примусового вселення ОСОБА_1 у житловий
будинок АДРЕСА_1, останній відмовився
від входження на подвіря вказаного
вище домогосподарства, пояснивши це
ненаданням тому ключів від воріт та
будинку. Отримавши відмову покинув
місце проведення виконавчих дій. (а.с.73
).

Розгляд судом скарг сторін виконавчого
провадження на рішення, дію або
бездіяльність державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до ЦПК, якими порушено їх
права чи свободи, здійснюється за
правилами розділу VI ЦПК в рамках
судового контролю за виконанням
судових рішень.

У порядку цивільного судочинства
скарга на рішення, дії та бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи ДВС підлягають
розгляду, якщо підлягає виконанню
рішення суду загальної юрисдикції,
ухвалене відповідно до ЦПК ( ст.383 ЦПК
України).

Ці ж положення містяться у частині 4 ст.
82 Закону України «Про виконавче
провадження», а саме рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби щодо виконання
судового рішення можуть бути оскаржені
сторонами до суду, який видав
виконавчий документ, а іншими
учасниками виконавчого провадження та
особами, які залучаються до проведення
виконавчих дій - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Частинами 2,3,4,5,6 статті 79 Закону України
«Про виконавче провадження»
провадження» визначено, що у разі
невиконання боржником рішення про
добровільне вселення державний
виконавець виконує його примусово.

Примусове вселення полягає у
забезпеченні державним виконавцем
безперешкодного входження стягувача у
приміщення, зазначене у виконавчому
документі та його проживання в ньому.

У разі якщо боржник перешкоджає
виконанню рішення про вселення
стягувача, на нього накладається штраф
та застосовуються інші заходи,
передбачені законом. При цьому
вселення здійснюється у присутності
понятих із залученням працівників
органів внутрішніх справ.

Про примусове вселення стягувача
державний виконавець складає акт.
Після складення акта виноситься
постанова про закінчення виконавчого
провадження.

У разі подальшого перешкоджання
боржником проживанню стягувача у
приміщенні, в яке його вселено,
стягував має право звернутися до
державного виконавця із заявою про
відновлення виконавчого провадження. У
такому разі державний виконавець має
право повторно здійснити примусове
вселення стягувача та накласти на
боржника штраф у подвійному розмірі
відповідно до статті 89 цього Закону.

Так, аналізуючи надані по справі
докази, судом встановлено, що на
виконання рішення Апеляційного суду
Полтавської області від 09.07.2012 року
боржник ОСОБА_3 добровільно його не
виконала, про що прийнято рішення про
проведення виконавчих дій з
примусового виконання виконавчого
листа № 2-1/12 від 26.07.2012 року.

У зв'язку з відновленням виконавчого
провадження, старшим державним
виконавцем Терешовою А.В. було
призначено час проведення виконавчої
дії, пов'язаної з примусовим вселенням
стягувача ОСОБА_1 на 14.04.2014 року та
безпосередньо здійснено виїзд на
місце.

В ході проведення даної виконавчої дії
старший державний виконавець Терешова
А.В. роз'яснила ОСОБА_3 обов'язок як
боржниці не чинити перешкоди
стягувачу ОСОБА_1 у входженні та
проживанні у житловому будинку.

При цьому, в ході проведення даної
виконавчої дії старшим державним
виконавцем Терешовою А.В. були задіяні
поняті.

Визначаючи мету та значення інституту
«понятих», законодавець вказує на
обов'язок понятого засвідчити факт,
зміст і результати дій, при виконанні
яких він був присутнім. Таким чином,
понятий, зокрема, у виконавчому
провадженні, забезпечує гарантії
достовірності проведення виконавчих
дій, а значить і допустимості доказів.

Особа, задіяна в якості понятого, в
першу чергу, повинна бути
незацікавленою у результаті справи,
повнолітнім, не мати родинних відносин
з учасниками виконавчого провадження,
не перебувати на посадах в органах
виконавчої влади тощо.

В судовому засіданні старший державний
виконавець не заперечила того факту, що
анкетні дані осіб задіяних нею як
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 документально
перевірені не були.

Таким чином, суд вважає, що скарга
ОСОБА_1 в частині неналежного залучення
понятих є такою, що заслуговує на увагу,
оскільки це може вплинути на
достовірність отриманих доказів.

Разом з тим, в судовому засіданні
встановлено та не заперечується
сторонами, що 14.04.2014 року, тобто на
момент проведення виконавчої дії,
пов'язаної з примусовим вселенням у
будинок, боржниця своїми діями
виконала вимогу старшого державного
виконавця і не чинила дій, які б могли
перешкоджати ввійти стягувачу у
будинок.

Не дивлячись на це, останній відмовився
ввійти у житло, мотивуючи свою відмову
ненаданням йому ОСОБА_3 ключів від
вхідних дверей та воріт.

Суд констатує, що виконавча дія,
пов'язана із вселенням у житлове
приміщення (ч.2 ст. 79 Закону України «Про
виконавче провадження») може вважатися
виконаною тоді, коли стягувачу
забезпечена можливість повсякденного
безперешкодного користування
відповідним приміщенням. Однак, щоб
переконатися у цьому, державний
виконавець повинен винести постанову
про закінчення виконавчого
провадження, в якій попередньо має
слугувати складання акту про вселення,
в якому фіксується факт
безперешкодного входження стягувача у
будинок.

Аналізуючи матеріали справи, суд
звертає увагу на те, що 14.04.2014 року
державним виконавцем забезпечувалися
умови для входження стягувача ОСОБА_1 у
житловий будинок, будь - які перешкоди
зі сторони боржника ОСОБА_3 не чинилися,
однак стягувач самостійно покинув
місце проведення виконавчої дії,
мотивуючи свою відмову ненаданням йому
ключів від домогосподарства, у зв'язку
з чим дана дія є такою, що не відбулася.

Таким чином, суд не вважає, що на момент
проведення даних виконавчих дій
бездіяльність боржника ОСОБА_3,
пов'язана з ненаданням стягувачу
ОСОБА_3 ключів від воріт та вхідних
дверей будинку є перешкоджанням у
безперешкодному проживанні у ньому.

А тому суд звертає увагу на те, що в разі
виникнення в ході проживання у
житловому будинку такого роду
перешкод стягувачу доцільно
звернутися до суду з позовом про
усунення перешкод у користуванні
житловим приміщенням.

Оскільки судом встановлено, що 14.04.2014
року виконавча дія, пов'язана із
безперешкодним входженням боржника
ОСОБА_1 у житлове приміщення, не
відбулася, боржник ОСОБА_3 не чинила
будь - яких перешкод у цьому, а дії тієї,
пов'язані з ненаданням ключів від воріт
та вхідних дверей будинку суд не вважає
перешкодою у вселенні на момент
проведення даної виконавчої дії,
оскільки, в разі наявності спору між
сторонами з цього питання воно
підлягає вирішенню в судовому порядку.

На підставі цього, суд не вбачає
підстав для зобов'язання державних
виконавців накласти штрафні санкції на
боржника ОСОБА_3, оскільки для цього
відсутні правові підстави.

Керуючись ст.79 Закону України «Про
виконавче провадження»,386-389 ЦПК
України, суд,-

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 на дії старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Машівського районного управління
юстиції Терешової А.В. задовольнити
частково.

Визнати дії старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Машівського
районного управління юстиції
Терешової А.В. в частині не перевірки
анкетних даних понятих ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 документально такими, що
суперечать вимогам закону.

В задоволенні скарги ОСОБА_1 в частині
визнання неналежними дій старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Машівського районного управління
юстиції Терешової А.В., пов'язані з не
витребовуванням ключів від вхідних
воріт та дверей будинку у боржника під
час примусового вселення, не
накладенням нею на ОСОБА_3 штрафу за
перешкоджання виконанню судового
рішення, зобов'язанням вчинити дії -
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі
апеляційної скарги на ухвалу суду
першої інстанції через Машівський
районний суд протягом п'яти днів з дня
її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів через Машівський районний
суд Полтавської області з дня
отримання копії ухвали.

Суддя: