АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 546/716/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/1819/14
Головуючий у 1-й інстанції Беркута Л. Г.
Доповідач Гальонкін С. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого:
Гальонкіна С.А.

Суддів: Петренка
В.М., Лобова О.А.

при секретарі:
Гнатюк О.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою Кредитної
спілки «Аккорд»

на рішення Решетилівського районного
суду Полтавської області від 16 квітня
2014 року

по справі за позовом Кредитної спілки
«Аккорд» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2
заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування своїх позовних вимог
вказували, що відповідачка не виконує
зобов'язання за кредитним договором
№П3689оф від 05.03.2007 року, внаслідок чого
утворилась заборгованість.

Рішенням Решетилівського районного
суду Полтавської області від 16 квітня
2014 року в задоволенні позовних вимог
Кредитної спілки «Аккорд» до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором - відмовлено у
зв'язку з закінченням строку позовної
давності.

З вказаним рішенням не погодився
позивач Кредитна спілка «Аккорд» та
подала на нього апеляційну скаргу, в
якій просить рішення скасувати та
ухвалити нове про задоволення позовних
вимог, посилаючись на те, що при
ухваленні рішення не було повно
з'ясовані, вивчені та досліджені всі
обставини справи, судом невірно
застосовані норми матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів, дослідивши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги,
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення, за
наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що
05.03.2007 року між Кредитною спілкою
"Аккорд" та членом кредитної спілки
"Аккорд" ОСОБА_2 укладено договір №П
3689оф. відповідно до якого кредитна
спілка надала позичальнику кредит у
розмірі 5500 грн., зі сплатою процентів за
користування кредитом, які
нараховуються на фактичний залишок
суми кредиту, виходячи з розрахунку 0,148%
за кожен день користування кредитом.

Відповідно до п.2.2. договору
позичальнику було надано право
щомісячно сплачувати спілці
нараховані проценти та частину кредиту
в терміни та розмірах, передбачених
рекомендованим графіком платежів
згідно додатоку №1 договору кредиту.
Відповідно до п. 3.2 Договору, при
порушенні строків сплати кредиту
нараховується пеня в розмірі 0.5% від
суми остаточної заборгованості за
кожний день прострочення.

Як встановлено районним судом, 27.11.2007
року відповідач внесла останню
проплату за відсотки по кредиту на суму
300 грн.

У зв'язку з тим, що відповідач свої
зобов'язання за кредитним договором
відповідно до рекомендованого графіку
платежів вчасно не виконувала, то
станом на 05 червня 2013 року допустила
заборгованість за тілом кредиту - 5066
грн. 16 коп., за процентами - 16366 грн. 17
коп., за встановленою рішенням
кредитного комітету пенею - 5066 грн. 16
коп., що в сумі складає 26498 грн. 49 коп.,
сума індексу інфляції та 3% річних
складає - 9575 грн. 67 коп. Отже, сума боргу
відповідача з урахуванням індексу
інфляції та 3% річних складає 36074 грн. 16
коп.

Суд першої інстанції відмовив
Кредитній спілці «Аккорд» в
задоволенні позову виходив з того, що
на час звернення позивача до суду з
позовом про стягнення заборгованості,
строк позовної давності минув.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду .

Відповідно до ст. 256 ч. 1 ЦК України
визначено, що позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ч. 1 ЦК України, загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

За правилом ч. 1 ст. 259 ЦК України,
позовна давність, встановлена законом,
може бути збільшена за домовленістю
сторін. Договір про збільшення
позовної давності укладається у
письмовій формі.

Укладаючи кредитний договір сторони не
обумовили та не збільшили строк
позовної давності.

Пунктом 2.1. договору №П 3689оф від 05
березня 2007 року передбачено, що
позичальник зобов'язується щомісячно
сплачувати Спілці нараховані проценти
та частину кредиту в терміни та
розмірах не менше, ніж вказано у
рекомендованому графіку платежів
(додаток №1). З додатку №1 вбачається, що
сторони обумовили рекомендований
графік платежів з 05.03.2007 року по 10.03.2008
року з загальною сумою платежу - 7158 грн.
60 коп. Тобто, кінцевий терміном
виконання зобов'язань за кредитним
договором є 10.03.2008 року, отже спілкою,
яка звернулась з позовом до суду лише в
червня 2013 року, пропущено строк
позовної давності, а тому районний суд
мав всі підстави для відмови у
задоволенні позову.

Доводи апелянта про те, що зобов'язання
за договором не припинилися, оскільки
п. 5.1 передбачає, що договір діє до
повного його виконання сторонами,
судова колегія вважає неспроможними,
оскільки сама по собі умова договору
про дію договору до повного виконання
позичальником зобов'язання перед
кредитодавцем не може розглядатися як
доказ установлення строку дії договору
та не відповідає вимогам статті 252 ЦК
України, згідно з якою строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати.

Відповідно до графіку платежів,
останній платіж повинен бути внесений -
10.03.2008 року, отже 10.03.2008 року і є терміном
закінчення дії договору.

Таким чином, перебіг позовної давності
починається з 10.03.2008 року та
закінчується 10.03.2011 року, до суду
позовна заява надійшла 05.06.2013 року, отже
позивачем пропущено строк позовної
давності, що є підставою для відмови у
задоволенні позовних вимог.

Згідно роз'ясненням у постанові
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року N 5 "Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин", п.31 - враховуючи
положення пункту 7 частини тринадцятої
статті 11 Закону України "Про захист
прав споживачів", суди мають виходити з
того, що у спорах щодо споживчого
кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі. Оскільки зі спливом строків
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення пункту 7 частини тринадцятої
статті 11 Закону України "Про захист
прав споживачів" застосовуються й до
додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи).

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апелянта про те, що відповідачка
визнала позов і 26 липня 2012 року
сплатила черговий платіж на погашення
боргу ,не можуть бути взяті до уваги,
оскільки відповідачка заперечувала
факт сплати такого платежу, а позивач
не надав доказів того, що дійсно
відповідачка здійснила цей платіж.

Колегія суддів також не погоджується з
доводами апеляційної скарги про те, що
знаходження оригіналів кредитних
справ у слідчому відділенні перериває
чи поновлює строк позовної давності,
оскільки позивач не був позбавлений
права взяти копії документів, які
знаходились у слідчих органах і
звернутися до суду.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
постановлено у відповідності з
вимогами закону, підстав для його
скасування не має, доводи апеляційної
скарги не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст. 303, ст. 307 ч. 1 п. 1, ст. 308 ч. 1,
ст. 314 ч. 1 п. 1, ст. 315 ЦПК України, колегія
суддів ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки
«Аккорд»» - відхилити.

Рішення Решетилівського районного
суду Полтавської області від 16 квітня
2014 року -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: підпис
Гальонкін С.А.

Судді: підпис
Петренко В.М.

підпис
Лобов О.А.

З оригіналом згідно: