04.06.2014 Справа № 756/1229/14-ц
№756/1229/14-ц
№2/756/1593/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2014 року
Оболонський районний суд м. Києва в
складі:

головуючого судді -
Шевчука А.В.,

при секретарі -
Субіну М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Київської міської ради, треті особи:
Головне управління юстиції у м. Києві,
житлово-будівельний кооператив
«Академічний-15» Оболонського району,
ОСОБА_2 про визнання права власності на
майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

У січні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до Київської міської
ради, треті особи: Головне управління
юстиції у м. Києві, житлово-будівельний
кооператив «Академічний-15»
Оболонського району, ОСОБА_2 із
зазначеним позовом у якому просив
встановити юридичний факт, що ОСОБА_3,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 набула право
власності на квартиру АДРЕСА_1, а також,
просив визнати за ним право власності
на квартиру АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
матері ОСОБА_3

В обґрунтування позову вказував, що
після смерті ОСОБА_3 відкрилася
спадщина на належне їй нерухоме майно,
а саме на кооперативну квартиру
АДРЕСА_1.

Померла ОСОБА_3 була членом ЖБК
Академічний-15» Оболонського району та
у травні 1991 року повністю сплатила суму
пайового внеску за квартиру АДРЕСА_1 і,
відповідно, стала власником
помешкання.

Не дивлячись на те, що батько
спадкодавиці ОСОБА_2 відмовився від
прийняття спадщини і позивач залишився
після смерті матері єдиним спадкоємцем
першої черги за законом, останньому
було відмовлено у видачі свідоцтва про
право власності на квартиру з огляду на
те, що дане помешкання не було
зареєстроване на праві власності за
ОСОБА_3

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги з
підстав, викладених у позовній заяві.

Представник Київської міської ради в
судове засідання не з»явився, подали до
суду письмові пояснення у яких не
заперечували проти позову в частині
визнання права власності та просили
розглядати справу за їх відсутності.

Головним управлінням юстиції у м. Києві
надіслано до суду пояснення з приводу
позову та клопотання про розгляд
справи за відсутності їх представника.

ОСОБА_2 надіслав до суду заяву у якій не
заперечує щодо задоволення позовних
вимог та просить суд розглядати справу
за його відсутності.

Представники ЖБК Академічний-15»
Оболонського району в судове засідання
не з»явились, про час та місце розгляду
справи повідомлялися належним чином,
причин неявки до суду не повідомили.

Представник позивача не заперечував
щодо розгляду справи за відсутності
осіб, які не з»явилися до суду.

З огляду на зазначене, суд вважає
можливим проведення судового
засідання та винесення рішення за
відсутності представників ЖБК
«Академічний-15» Оболонського району,
які належним чином повідомлені про час
та місце розгляду справи.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, вивчивши письмові пояснення
відповідача, дослідивши матеріали
справи та надані докази, встановив
наступне.

За рішенням виконавчого комітету
Мінської районної ради народних
депутатів №105 від 26.02.1990 року ОСОБА_3
після смерті чоловіка ОСОБА_4
звернулася із заявою та отримала згоду
на видачу їй свідоцтва на право
власності на частку в спільному майні
подружжя, що складається з грошового
вкладу та кооперативної квартири
АДРЕСА_1 (а.с. 25).

При цьому, рішенням виконавчого
комітету Київської міської ради
народних депутатів №523 від 14.06.1990 року
ОСОБА_3 прийнята в члени ЖБК
Академічний-15» та в травні 1991 року
повністю сплатила суму пайового внеску
за кооперативну квартиру АДРЕСА_1
загальною площею 72,3 кв.м., в тому числі
житловою площею 42,86 кв.м., що
підтверджується копією витягу з
рішення Київської міської ради
народних депутатів (а.с. 26), а також
довідкою ЖБК «Академічний-15» від 15.01.2014
року №01-01 (а.с. 27).

У відповідності до ст. 13 Закону України
«Про власність», який набув чинності
15.04.1991 року і діяв до 27.04.2007 року,
об»єктами права індивідуальної
власності є, крім іншого, жилі будинки
та квартири.

За ст. 15 цього ж Закону член житлового,
житлово-будівельного, дачного,
гаражного чи іншого кооперативу або
товариства, який повністю вніс свій
пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж,
іншу будівлю або приміщення, надані
йому в користування, набуває права
власності на це майно. Громадянин, який
став власником цього майна, має право
розпоряджатися ним на свій розсуд:
продавати, обмінювати, здавати в
оренду, укладати інші угоди, не
заборонені законом.

Згідно ч.4 ст. 3 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» права на
нерухоме майно, що виникли до набрання
чинності цим Законом, тобто до 03.08.2004
року визнаються дійсними у разі
відсутності їх держаної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за таких
умов: якщо реєстрація прав була
проведена відповідно до законодавства,
що діяло на момент їх виникнення, або,
якщо на момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов»язкової реєстрації прав.

Державна реєстрація права власності на
житлові будинки, споруди регулювалася
підзаконними нормативними актами,
зокрема, такими як Інструкція про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР,
затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року і яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995
року № 56, Тимчасове положення про
порядок реєстрації прав власності на
нерухоме майно, затверджене наказом
Міністерства юстиції України від 7
лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в
Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з
подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали
державну реєстрацію будівель, споруд,
державну реєстрацію права власності на
нерухоме майно, проте виникнення права
власності на будинки, споруди не
залежало від державної реєстрації до
часу набрання чинності ЦК та Законом
України від 1 липня 2004 року "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Оскільки законодавство на час повної
виплати ОСОБА_3 пайового внеску за
кооперативну квартиру АДРЕСА_1 не
передбачало обов»язкової реєстрації
права власності на даний вид майна,
остання набула та відповідно стала
повноправним власником вказаної
квартири.

За ст. 1216 ЦК України спадкуванням є
перехід прав та обов»язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

У відповідності до роз»яснень п. 8
Постанови Пленуму Верховного Суду
України №7 від 30.05.2008 року «Про судову
практику у справах про спадкування» у
разі смерті члена
житлово-будівельного кооперативу,
дачно-будівельного кооперативу,
гаражно-будівельного кооперативу, яким
до дня смерті повністю внесено пайовий
внесок, до складу спадщини включаються
відповідно квартира, дача, гараж,
садовий будинок, інші будівлі та
споруди.

Відповідно ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов»язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_3
померла ІНФОРМАЦІЯ_2, про що відділом
реєстрації смерті у м. Києві зроблено
актовий запис №10148.

З матеріалів спадкової справи №1001/2013
заведеної до майна померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 вбачається, що
єдиним спадкоємцем за законом який
вчасно звернувся з заявою про
прийняття спадщини і прийняв спадщину
є син померлої ОСОБА_1, оскільки батько
померлої ОСОБА_2 відмовився від
прийняття спадщини.

Зі змісту Постанови про відмову у
вчиненні нотаріальної дії від 14.12.2013
року державного нотаріуса Одинадцятої
київської державної нотаріальної
контори (а.с. 33) вбачається, що ОСОБА_1, як
єдиному спадкоємцю за законом
спадкового майна померлої ОСОБА_3
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом, в зв»язку
з відсутністю правовстановлюючого
документа на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до узагальнення судової
практики, а саме листа ВССУ від 16.05.2013
року №24-753/0/4-13 визнання права власності
на спадкове майно в судовому порядку є
винятковим способом захисту, що має
застосовуватися якщо існують
перешкоди для оформлення спадкових
прав у нотаріальному порядку. Якщо
нотаріусом обґрунтовано відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину,
виникає цивільно-правовий спір, що
підлягає розглядові у позовному
провадженні.

З огляду на зазначене суд вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_1 в частині вимог
про визнання права власності в порядку
спадкування на квартиру АДРЕСА_1, що
належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3
підлягають до задоволення як законні
та обґрунтовані.

Згідно з роз»ясненнями наданими
Пленумом Верховного Суду України в п. 1
постанови від 31.03.2012 року №5 «Про судову
практику в справах про встановлення
фактів, що мають юридичне значення»,
факти, що підлягають встановленню,
повинні мати юридичне значення, тобто
від них мають залежати виникнення,
зміна або припинення особистих чи
майнових прав громадян.

На думку суду встановлення юридичного
факту набуття померлою ОСОБА_3 права
власності на квартиру АДРЕСА_1 не
породжує для позивача інших юридичних
наслідків окрім як щодо набуття права
власності на вказану квартиру, а тому
не підлягає задоволенню як окрема
позовна вимога.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
328, 1216, 1218 ЦК України, ст. 3 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»,
ст.ст. 13, 15 Закону України «Про
власність», постановою Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.2012 року
№5 «Про судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення», постановою Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 року
№7 «Про судову практику у справах про
спадкування», ст. ст. 10, 60, 88, 208, 209, 212 - 215,
218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради,
треті особи: Головне управління
юстиції у м. Києві, житлово-будівельний
кооператив «Академічний-15»
Оболонського району, ОСОБА_2 про
визнання права власності на майно в
порядку спадкування - задовольнити
частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності в порядку спадкування на
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 72,3
кв.м., в тому числі житловою площею 42,86
кв.м., що раніше належала померлій
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано до апеляційного суду м.
Києва через Оболонський районний суд м.
Києва протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
А.В. Шевчук