Справа № 188/2626/13-ц
Провадження № 2/188/116/2014
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2014 року Петропавлівський
районний суд Дніпропетровської
області у складі головуючого судді
Бурди П.О.,при секретарі Карпенко С.М.,
за участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши в смт. Петропавлівка
Дніпропетровської області заяву
відповідача ОСОБА_3 про скасування
заходів забезпечення позову по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про поділ спільного майна, що є
спільною власністю подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 27.12.2013 року звернувся до
Петропавлівського районного суду
Дніпропетровської області з позовом
до ОСОБА_3 про поділ спільного майна, що
є спільною власністю подружжя, за якою
ухвалою суду від 17.01.2014 року було
відкрито цивільне провадження.

У своєму позові позивач на підставі
ст.ст. 60, 69, 70, 71 СК України просить
розділити майно, що є спільною сумісною
власністю подружжя та зобов'язати
відповідачку сплатити позивачу
половину вартості новоствореного та
поліпшеного майна.

Позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву
про вжиття заходів забезпечення
позову, у якій просив суд для
забезпечення цивільного позову та
виконання рішення суду накласти арешт
на все нерухоме майно, що належить на
праві приватної власності ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_1, за адресою
АДРЕСА_1, а саме будинок, літню кухню,
сарай, погріб.

Позивач також просить з метою
збереження спірного майна передати
йому, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
зареєстрований АДРЕСА_1, фактично
мешкає за адресою, АДРЕСА_2, ІНН НОМЕР_2
на відповідальне зберігання
автомобіль ВАЗ 217230, двигун НОМЕР_4,
кузов НОМЕР_5, державний номерний знак
НОМЕР_3, до повного розгляду справи по
суті.

ОСОБА_1 своє прохання мотивував тим,
що ОСОБА_3 на стадії судового розгляду
може відчужити спільно нажите майно, що
значно утруднить чи зробить неможливим
розподіл майна або примусове виконання
рішення суду.

Ухвалою судді Петропавлівського
районного суду Дніпропетровської
області від 21 січня 2014 року було вжити
заходи забезпечення позову у виді
накладення арешту на нерухоме майно, а
саме будинок, літню кухню, сарай,
погріб, що належить на праві приватної
власності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,ІНН
НОМЕР_1, і знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

Також було вжито заходи
забезпечення позову у виді накладення
арешту на рухоме майно, а саме
автомобіль ВАЗ 217230, двигун НОМЕР_4,
кузов НОМЕР_5, державний номерний знак
НОМЕР_3, що належить на праві приватної
власності позивачу ОСОБА_1, вилучити
зазначений автомобіль у відповідачки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_1,
зареєстрована і проживає АДРЕСА_1, та
передати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНН
НОМЕР_2, зареєстрований АДРЕСА_1,
фактично мешкає за адресою, АДРЕСА_2, на
відповідальне зберігання до розгляду
справи по суті.

На підставі ухвали
Петропавлівського районного суду по
даній справі від 06.05.2014 року відбулася
заміна первісного відповідача по
справі ОСОБА_3 на належного відповідача
по справі - ОСОБА_3

13.05.2014 року відповідачка подала до
суду заяву про скасування заходів
забезпечення позову, в якій стверджує,
що вона отримала копію ухвали про
забезпечення позову 12.05.2014 року, хоча до
цього моменту вона неодноразово
зверталася з заявою до
Петропавлівського міського суду про
видачу їй вказаної ухвали.

Відповідачка вважає, що дана ухвала
повинна бути скасована з наступних
підстав:

по-перше дана ухвала винесена на
призвіще ОСОБА_3, а з 15 червня 2013 року у
неї прізвище - ОСОБА_3. Заміна
первісного відповідача по справі
ОСОБА_3 на належного відповідача по
справі ОСОБА_3 відбулася 06 травня 2014
року на підставі ухвали
Петропавлівського районного суду по
справі №188/2626/13ц;

по-друге, у Петропавлівському
районному суді Дніпропетровської
області знаходиться справа №188/706/14 про
визнання її власником спірного
транспортного засобу (предмет спору по
вказаній справі), так як ОСОБА_1
самоусунувся від сплати кредиту, який
брався на покупку вказаного авто, тому
вона погасила заборгованість
самотужки;

по-третє, на виконанні у відділі ДВС
знаходяться виконавч провадження ВП
№43106783 та №43106680, згідно з якими позивач
по справі є її боржником та в строк до
01.05.2014 року добровільно заборгованість
по виконанню вищезазначених постанов
не здійснив. Оскільки частина спірного
автомобілю - це майно ОСОБА_1, на яке
повинно бути здійснено стягнення у
примусовому порядку, тому вона вважає,
що передача йому на відповідальне
зберігання спірного автомобіля
зробить неможливим виконання вказаних
виконавчих проваджень.

Щодо забезпечення позову у виді
накладення арешту на нерухоме майно, а
саме будинок з господарськими
спорудами, який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, вона вважає, що такий засіб
також повинно бути скасовано, так як
судом не було з'ясовано, що вказаний
житловий будинок належить їй на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, тому згідно з
нормами, передбаченими статтею 57
Сімейного Кодексу України - це є
особистою приватною власністю дружини.

Згідно з Постановою Пленуму
Верховного Суду України "Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої інстанції"
від 12.06.2009 року №2, вживаючи заходи
забезпечення позову, необхідно
враховувати роз'яснення, дані в
постанові Пленуму Верховного Суду
України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову" розглядаючи заяву
про забезпечення позову, суд (суддя) має
з урахуванням доказів, наданих
позивачем на підтвердження своїх
вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому,
що між сторонами дійсно виник спір та
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам. Вирішуючи питання
про забезпечення позову, суд повинен
враховувати, що ця обставина може
спричинити шкоду відповідачеві та
іншим особам. У зв'язку з цим суд чи
суддя повинні роз'яснити позивачеві,
який просить забезпечити позов,
наслідки можливого завдання
відповідачеві збитків і за наявності
для цього відповідних підстав вимагати
застави.

Відповідачка вважає, що позовні
вимоги позивача не містять доказів, які
підтверджують викладені ним обставини,
тому забезпечення позову в даному
випадку може завдати шкоди саме їй і є
грубим порушенням її прав.

Вислухавши пояснення осіб, які
з'явилися в судове засідання, вивчивши
матеріали, наявні у цивільній справі,
суд вважає, що заява відповідачки
ОСОБА_3 про скасування вжитих судом
заходів забезпечення позову не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 151 Цивільного
процесуального кодексу (далі - ЦПК)
України суд за заявою осіб, які беруть
участь у справі, може вжити заходи
забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається
на будь-якій стадії розгляду справи,
якщо невжиття заходів забезпечення
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду (ч.3).

Відповідно до ст.154 ЦПК України
особа, щодо якої вжито заходи
забезпечення позову без її
повідомлення, протягом десяти днів з
дня отримання копії ухвали може подати
до суду заяву про їх скасування, яка
розглядається судом протягом двох
днів.

Згідно з ч. 9 ст. 153 ЦПК України ухвала
про забезпечення позову виконується
негайно в порядку, встановленому для
виконання судових рішень.

Порядок виконання судових рішень
щодо звернення стягнення на майно
боржника визначений у Главі 4 Закону
України «Про виконавче провадження»,
яка передбачає норми про порядок
арешту майна, визначення його вартості
(оцінки), передачі на зберігання тощо.

Державний виконавець після
відкриття виконавчого провадження на
виконання цієї ухвали має вжити заходи
до опису та арешту майна, його
збереження.

Судом встановлено, що суд до
теперішнього часу не отримав від
органу державної виконавчої служби
підтвердження виконання зазначеної
ухвали про забезпечення позову.

Позивач та його представник проти
задоволення заяви відповідачки про
скасування заходів забезпечення
позову заперечували і пояснили, що
відповідачка перешкоджає виконанню
ухвали, посилаючись на те, що в ухвалі
про забезпечення позову її прізвище
зазначено, як ОСОБА_3, і не бере до уваги
ухвалу суду від 06.05.2014 року про заміну
неналежного відповідача, із змісту
якої вбачається, що відповідачка
змінила прізвище в 2013 році у зв'язку з
укладенням нового шлюбу. Відповідачка
сховала спірний автомобіль і
перешкоджає його опису та арешту, хоч
цей автомобіль зареєстрований на
позивача, що підтверджується доданим
до позову доказом - копією свідоцтва
про реєстрацію цього транспортного
засобу.

Відповідачка та її представник в
судове засідання не з'явилися, будучи
повідомлені належним чином, будь-яких
доказів на підтвердження доводів,
викладених у заяві про скасування
заходів забезпечення позову, не надали.

З наданих відповідачкою доказів не
вбачається, чи виконані виконавчі
провадження, за якими позивач є
боржником, а також відсутні відомості
про опис та арешт майна боржника.

Що стосується права власності на
будинок по АДРЕСА_1, власником якого є
відповідачка в порядку спадкування за
заповітом, то позивач заявив позовну
вимогу не про визнання права власності
на цей будинок, а про відшкодування
частини витрат, понесених ним разом з
відповідачкою на покращення стану
будинку та збільшення його вартості,
яка, як стверджує позивач, була
суттєвою, що він підтвердив доданими до
позову доказами.

За таких обставин суд бере до уваги
доводи ОСОБА_1, що ОСОБА_3 на стадії
судового розгляду може відчужити
спільно нажите майно, що значно
утруднить чи зробить неможливим
розподіл майна або примусове виконання
рішення суду, адже перешкод для
відчуження спірного майна немає,
відповідачка, фактично володіючи цим
майном, перешкоджає його опису та
арешту, має можливість ним
розпорядитися, зокрема продати
автомобіль на розібрання.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 151 - 154 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в порядку,
передбаченому статтями 291-296 ЦПК
України. Оскарження ухвали не зупиняє
виконання ухвали про забезпечення
позову, а також не перешкоджає
подальшому розгляду справи.

Суддя П. О. Бурда