АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді:
Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б.,
Шиманського В.Й.

при секретарі:
Хилюк І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
27 лютого 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного
товариства Національної акціонерної
страхової компанії «Оранта» про
відшкодування матеріальної шкоди
заподіяної злочином,

в с т а н о в и л а :

у жовтні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ВАТ НАСК «Оранта», в
якому просив стягнути з останнього на
його користь в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди заподіяної
внаслідок злочину 57 847, 60 грн..

В обґрунтування позову зазначав, що
02.04.2008 року придбав автомобіль
ВАЗ-217030-110-013НІ, 2008 року випуску, д.н.
НОМЕР_1, який було застраховано за
договором добровільного страхування
транспортного засобу від 10.12.2010 року у
ВАТ HACK «Оранта». 15.03.2011 року приблизно о
2-00 годині біля будинку № 72 по вул.
Айвазовського в м. Єнакієве, Донецької
області ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
незаконно заволоділи його автомобілем
і в подальшому розпорядились на свій
власний розсуд. Вироком Єнакіївського
міського суду Донецької області від
19.06.2012 року ці особи засуджені за ст. 198
КК України до 11 місяців позбавлення
волі. В травні 2011 року він звернувся до
страхової компанії з вимогою про
виплату страхового відшкодування,
проте у виплаті такого відшкодування
відповідач відмовив пославшись на те,
що деталі автомобіля було повернуто та
їх неможливо ідентифікувати. Проте,
вважає, що по повернутим деталям та
двигуну можливо було ідентифікувати,
що запчастини належать саме
застрахованому автомобілю та
виплатити страхове відшкодування
відповідно до п.п. 4.1.2, 5.4, 5.4.2 договору
страхування.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 27.02.2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

Справа № 753/14483/13№ апеляційного
провадження: 22-ц-796/7327/2014
Головуючий у суді першої інстанції:
Колесник О.М.Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Махлай Л.Д. Не
погоджуючись з даним рішенням суду,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове про задоволення позову.
Посилається на неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи. А саме, суд не
призначив розгляд справи в режимі
відео конференції, чим позбавив його
можливості надати пояснення та
доповнення до позовної заяви, заявити
клопотання про допит свідків та
експерта. Крім того, суд не взяв до
уваги, що вартість застрахованого
автомобіля на момент укладення
договору страхування складала 42 500 грн.
з урахуванням зносу, а згідно звіту про
оцінку транспортного засобу ринкова
вартість аналогічного автомобіля
зросла і складає 57 847, 60 грн.

Сторони в судове засідання не
з`явилися, про день та час розгляду
справи повідомлені у встановленому
законом порядку. Апелянт подав заяву
про розгляд спарви у його відсутності.
Відповідач причини неявки не
повідомив, у зв`язку з чим колегія
суддів вважає за можливе розгляд
справи у їх відсутності, за правилами ч.
2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 є власником автомобіля
ВАЗ-217030-110-013НІ, 2008 року випуску, д.н.
НОМЕР_1.

10.12.2010 року ОСОБА_1 уклав договір
добровільного страхування
транспортного засобу 100-37 № 12890/10/УБ 817362
з ВАТ HACK «Оранта», предметом якого є
зазначений автомобіль. Строк дії
договору з 11.12.2010 року по 10.12.2011 року.
Страхові ризики - повне КАСКО
пошкодження і незаконне заволодіння.
Вартість застрахованого транспортного
засобу у договорі визначена - 42500 грн.

15.03.2011 року приблизно о 2 год. біля
будинку № 72 по вул. Айвазовського в м.
Єнакієве, Донецької області ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 незаконно заволоділи
автомобілем позивача, в одному із
гаражів розібрали його на запчастини і
в подальшому розпорядились на свій
власний розсуд.

Вироком Єнакіївського міського суду
Донецької області від 19.06.2012 року
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були засуджені
за ст. 198 КК України до 11 місяців
позбавлення волі.

18.07.2011 року позивач отримав від
працівників Єнакіївського РВ ГУМВС
України в Донецькій області наступні
частини автомобіля: пружина заднього
амортизатора, опора двигуна, рульова
рейка, розширювальний бачок, корпус
пічки, наконечник шарової опори,
омивальний бачок, вакуум з педаллю
гальм, повітряний фільтр, стартер,
редуктор газового обладнання, коробка
передач, передня підвіска в зборі ліва
і права, колесо, приборна консоль,
газовий балон, 4 автомобільних диска з
гумою, кришка багажника, передній і
задній бампери, рульове колесо, газові
форсунки, задня балка, колектор
вихлопної труби, резонатор, бензобак,
вентилятор радіатора, дві спинки
заднього сидіння, клеми з дротами та
акумулятором, гальмівний циліндр, 8
патрубків, педаль щеплення, два стоян
очних троси, дві подушки двигуна, задня
полка, два блоки фар (два передніх і два
задніх), абсорбер, підставка для
акумулятора, механізм двірників,
двигун №21126х2093454х, глушник, дві задні
стійки, два двірника без щіток,
пластикові елементи кузова в кількості
35 штук, стабілізатор, ричаг стояночного
гальма, автомобільний опалювач,
відкидний механізм кришки, килимове
покриття багажника.

Згідно зі звітом № 7/01/12 від 22.01.2012 року
ринкова вартість аналогічного
автомобіля на час оцінки складає 57 847,60
грн.

У травні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
відповідача з вимогою про виплату
страхового відшкодування.

Листом від 14.10.2011 року відповідач
відмовив у виплаті такого
відшкодування з тих підстав, що
повернуті частини автомобіля
неможливо ідентифікувати.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач правомірно відмовив у
виплаті страхового відшкодування, а
також що позивач не надав належних
доказів сумарної вартості повернутих
частин автомобіля.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
оскільки вони відповідають
встановленим обставинам справи та
нормам матеріального і процесуального
права.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України
страховик зобов`язаний у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату у строк, встановлений
договором.

Страхова виплата за договором
майнового страхування здійснюється
страховиком у межах страхової суми, яка
встановлюється у межах вартості майна
на момент укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 990 цього ж Кодексу
страховик здійснює страхову виплату
відповідно до умов договору на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника) або іншої особи,
визначеної договором, і страхового
акта (аварійного сертифіката).

За змістом зазначених норм страхове
відшкодування здійснюється на тих
умовах, які визначені у договорі
страхування.

Згідно з кредитним договором від 07.04.2008
року, укладеним між ЗАТ «Перший
Український Міжнародний банк» та
ОСОБА_1 останньому надано кредит у
розмірі 56 950 грн. на придбання
автомобіля.

За договором страхування, укладеним
між ВАТ HACK «Оранта» та ОСОБА_1 10.12.2010
року вигодонабувачем є ПАТ «ПМУБ».

Згідно з п. 5.42 договору страхування
страховик має право відмовити у
виплаті страхового відшкодування якщо
неможливо ідентифікувати пошкоджений
та/або знищений застрахований
транспортний засіб.

Відповідно до п.13.13 розмір страхового
відшкодування здійснюється в межах
граничної суми за вирахуванням
франшизи та зносу запасних частин,
деталей та обладнання.

Оскільки за умовами договору
страхування страхове відшкодування
має виплачуватися вигодонабувачу та
позивач не надав доказів погашення
кредиту у повному обсязі чи згоди
вигодонабувача на отримання
страхового відшкодування особисто
позивачем вимоги про виплату
страхового відшкодування не можна
визнати законними та обґрунтованими.

Крім того, позивач звернувся із заявою
про виплату страхового відшкодування у
зв`язку із викраденням, проте з
матеріалів справи вбачається та це не
заперечується позивачем, що частина
деталей автомобіля йому повернута.
Доказів вартості повернутих деталей, а
також доказів належності цих деталей
саме застрахованому транспортному
засобу позивачем не надано. А відтак
висновки суду першої інстанції щодо
правомірності відмови страховика у
виплаті страхового відшкодування є
правильними.

Позивач подав заяву про розгляд справи
у його відсутності, будь - яких
клопотань про його участь у судовому
засіданні в режимі відеоконіференції,
допит свідків тощо не подавав, а тому
доводи апеляційної скарги в цій
частині колегія суддів вважає
безпідставними.

Також не заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги про необхідність
врахування звіту про оцінку
транспортного засобу, яким визначено
ринкову вартість автомобіля на час
проведення оцінки 57 847,60 грн., оскільки
такі доводи суперечать положенням ст.
988 ЦК України та умовам договору
страхування.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції законне та
обґрунтоване і не може бути скасоване з
підстав, викладених у апеляційній
скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 27 лютого 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді