Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/1869/14
Головуючий у 1 інстанції: Куценко М.О.
Суддя-доповідач: Савченко О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„29" травня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Гончар М.С., Стрелець Л.Г.

при секретарі: Мосіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» в особі представника
Голубкова Андрія Юрійовича на заочне
рішення Енергодарського міського суду
Запорізької області від 30 січня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра», третя особа:
ОСОБА_4, про стягнення коштів, -

В С Т
А Н О В И Л А:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернулась
до суду з позовом до ПАТ КБ «Надра»,
третя особа:ОСОБА_4 про стягнення
коштів.

У позові зазначала, що 20.08.2008 року
між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4 було
укладено кредитний договір № 11/2008/1908
Фжр на суму 226 905 грн. 68 коп.

В період з 13.10.2009 року по 11.05.2012
року нею було здійснено погашення
заборгованості ОСОБА_4 за вказаним
кредитним договором у сумі 226 905 грн. 68
коп., що підтверджується відповідними
платіжними дорученням.

Оскільки між нею та ОСОБА_4 жодних
договорів-доручень щодо здійснення
платежів за вищеназваним кредитним
договором не було, то ці платежі
здійснювалися нею безпідставно і були
помилковими.

Під час отримання від неї
платежів на погашення кредитної
заборгованості замість боржника за
кредитним договором ОСОБА_4 відповідач
ніяких дій на встановлення її
повноважень на здійснення таких
платежів у відповідності до вимог ст.64
Закону України «Про банки та
банківську діяльність» не вчинив.

Хоча 11.03.2013 року на адресу банку
нею було направлено претензію, в якій
ставилось питання про повернення
помилково сплачених коштів, відповіді
вона не отримала.

Посилаючись на те, що сплачені
нею грошові кошти мають бути
повернуті, як помилковий переказ та
безпідставно отримані банком, просила
суд стягнути з ПАТ КБ «Надра» на її
користь грошові кошти в сумі 220 905 грн. 68
коп.

У січні 2014 року ОСОБА_3 подала до
суду заяву про зменшення позовних
вимог, в якій просила стягнути з ПАТ КБ
«Надра» на її користь грошові кошти в
сумі 211 905 грн. 68 коп., як безпідставно
отримані.

Заочним рішенням Енергодарського
міського суду Запорізької області від
30 січня 2014 року позовні вимоги
задоволені.

Стягнуто з Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Надра» на користь ОСОБА_3 грошові
кошти,отриманні без достатньої
правової підстави, в розмірі 211 905 грн. 68
коп.

Ухвалою Енергодарського
міського суду Запорізької області від
04 березня 2014 року заява ПАТ КБ „Надра"
про перегляд заочного рішення залишена
без задоволення.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«Надра» в особі представника Голубкова
А.Ю., посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати заочне
рішення та ухвалити нове рішення, яким
в задоволені позовних вимог відмовити
та стягнути судовий збір за апеляційне
оскарження.

Заслухавши у засіданні
апеляційного суду доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги
про стягнення з ПАТ КБ „Надра" на
користь ОСОБА_3 коштів у сумі 211 905 грн. 68
коп., що у період з 13.10.2009 року по 11.05.2012
року з ініціативи позивачки були
внесені нею до банку періодичними
платежами замість боржника ОСОБА_4, з
якою ПАТ КБ „Надра" 20.08.2008 року був
укладений кредитний договір № 11/2008/1908
Фжр від 20.08.2008 року, суд виходив з того,
що оскільки відсутність у ОСОБА_4
обов"язку повертати сплачені ОСОБА_3
замість неї кошти в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
встановлена судовим рішенням з підстав
недоведеності існування між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 відповідних домоленостей, то у
такому випадку між позивачкою та
банком виникли правовідносини, що
регулюються ст. 1212 ЦК України.

З вказаним висновком суду
погодитися не можна, оскільки суд
дійшов його без врахування фактичних
обставин справи та вимог норм
матеріального права.

Як вбачається з матеріалів
справи та встновлено судом, 20.08.2008 року
між ПАТ КБ „Надра" та ОСОБА_4 був
укладений кредитний договір № 11/2008/1908
Фжр, за яким вказаний позичальник
отримала кредит у сумі 256768 гр.

У період з 13.10.2009 року по 11.05.2012
року платежі на рахунок для погашення
кредиту, отриманого ОСОБА_4 за
укладеним останньою з ПАТ КБ „Надра"
кредитним договором № 11/2008/1908 Фжр від
20.08.2008 року, до ПАТ КБ „Надра" вносилися
від імені платника ОСОБА_3, яка сплатила
за цей період суму у розмірі 211905 гр. 68
коп., що підтверджується копіями
відповідних квитанцій (а.с.9-16).

Рішенням Енергодарського
міського суду Запорізької області від
18 вересня 2013 року, яке набрало законної
сили 12 листопада 2013 року, було
відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3
до ОСОБА_4 про стягнення зазначеної
суми з підстав, передбачених ст. 512, ч.3
ст. 528 ЦК України, оскільки попередній
договір від 13.10.2009 року між сторонами,
за яким ОСОБА_4 у строк до 13.10.2012 року
зобов"язувалася продати ОСОБА_3
належну їй трикімнатну квартиру, яку ще
до укладання попереднього договору
передала в іпотеку банку за договором
від 20.08.2008 року в забезпечення
виконання кредитного договору №
11/2008/1908 Фжр від 20.08.2008 року, умов щодо
погашення кредиту ОСОБА_4 за рахунок
коштів ОСОБА_3 не містив, а належних та
допустимих доказів існування інших
домовленостей між сторонами з приводу
внесення нею платежів за кредитним
договором , позивач не надала(а.с.53-56).

Обов"язок позичальника за
кредитним договором повернути
кредиторові в особі банка або іншої
фінансової установи кредит та сплатити
проценти передбачений ст. 1054 ЦК України
і за обставинами справи, ініціатором
виконання зазначеного обов"язоку перед
банком за кредитним договором від
20.08.2008 року замість позичальника
ОСОБА_4 у період з 13.10.2009 року по 11.05.2012
року являлася ОСОБА_3, а не ПАТ КБ
„Надра", на що суд першої інстанції
належної уваги не звернув і помилково
застосував до спірних правовідносин
ст. 1212 ЦК України, не врахувавши, що
підставою для отримання банком
коштів, які перераховувались
позивачкою, являвся виконаний банком
та чинний, зокрема, у визначений період,
договір про надання кредиту.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1212 ЦК
України особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстав (безпідставно набуте
майно), зобов"язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов"язана
повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом
відпала.

Положення цієї глави
застосовуються незалежно від того, чи
безпідставне набуття або збереження
майна було результатом поведінки
набувача майна, потерпілого, інших осіб
чи наслідком події.

Предметом регулювання
інституту безпідставного отримання чи
збереження майна є відносини, які
виникають у зв"язку з безпідставним
отриманням чи збереженням майна і які
не врегульовані спеціальними
інститутами цивільного права.

Зобов"язання з безпідставно
набуття, збереження майна виникають за
наявності трьох умов: а) набуття або
збереження майна, б) набуття або
збереження за рахунок іншої особи, в)
відсутність правової підстави для
набуття або збереження майна(
відсутність положень закону,
адміністративного акта, правочину або
інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК
України).

Під відсутністю правової
підстави розуміється такий перехід
майна від однієї особи до іншої, який
або не грунтується на прямій вказівці
закону, або суперечить меті
правовідношення і його юридичному
змісту. Тобто відсутність правової
підстави означає, що набувач
збагатився за рахунок потерпілого поза
підставою, передбаченою законом,
іншими правовими актами чи правочином.

Майно не може вважатися набутим
чи збереженим без достатніх правових
підстав, якщо це відбулося в не
забороненій цивільним законодавством
спосіб з метою забезпечення породження
учасниками відповідних правовідносин
у майбутньому певних цивільних прав та
обов"язків. Зокрема, унаслідок тих чи
інших юридичних фактів, правомірних
дій, які прямо передбачені частиною 2
ст. 11 ЦК України, якими у даному випадку
були дії з виконання позивачкою
обов"язку ОСОБА_4 за рахунок власних
коштів.

Загальна умова ч.1 ст. 1212 ЦК
України звужує застосування інституту
безпідставного збагачення у
зобов"язальних (договірних) відносинах,
або отримане однією із сторін у
зобов"язанні підлягає поверненню іншій
стороні на підставі ст. 1212 ЦК України
тільки за наявності ознаки
безпідставності такого виконання.

Якщо ж зобов"язання не
припиняється з підстав, передбачених
ст.ст. 11,600, 601, 604-607, 609 ЦК України, до
моменту його виконання, таке виконання
має правові наслідки (підстави, за яких
виникло це зобов"язання). Набуття
однією зі сторін зобов"язання майна за
рахунок іншої сторони в порядку
виконання договірних зобов"язань не є
безпідставним.

Тобто у разі, коли поведінка
набувача, потерпілого, інших осіб або
подія утворють правову підставу для
набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК
України може бути застосована тільки
після того, як така правова підстава в
установленому порядку скасована,
визнана недійсною, змінена, припинена
або була відсутня взагалі.

Такий висновок викладений у
постанові Верховного Суду України від
02 жовтня 2013 року № 6-88цс13 і в силу
імперативності положень ст. 360-7 ЦПК
України є обов"язковим у
правозастосуванні.

Між тим, при розгляді спору по
суті , вказаний висновок судом
врахований не був, як не було надано і
належної правової оцінки спірним
правовідносинам, застосування до яких
положень ст. 1212 ЦК України, враховуючи
встановлені судом фактичні обставини
справи, є помилковим. З цих підстав
ухвалене по справі рішення не можна
визнати таким, що відповідає вимогам
ст. 213 ЦПК України і в порядку п.4 ч.1 ст.
309 ЦПК України воно підлягає
скасуванню з ухваленням нового
рішення, яким у задоволенні позову
ОСОБА_3 до ПАТ КБ „Надра" про стягнення
безпідставно отриманих коштів у сумі
211905 гр. 68 коп. слід відмовити за
безпідставністю.

При цьому не можна визнати
обгрунтованими і посилання ОСОБА_3 на
те, що здійснені нею за кредитними
зобов"язаннями ОСОБА_4 платежі носили
характер помилкових переказів, які в
силу положень ст. 32 Закону України від
05.04.2001 року „Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні" банк -
отримувач зобов"язаний був їй
повернути.

За визначенням п.1.24 ст. 1
вказаного Закону, помилковий переказ -
це рух певної суми коштів, внаслідок
якого з вини банку або іншого суб"єкта
переказу відбувається її списання з
рахунку неналежного платника та/або
зарахування на рахунок неналежного
отримувача чи видача йому цієї суми у
готівковій формі, а згідно п.1.23 цієї
статті, неналежний отримувач -особа,
якій без законних підстав зарахована
сума переказу на її рахунок або видання
їй у готівковій формі, а за обставинами
справи будь-якої вини відповідача ПАТ
КБ „Надра", як отримувача платежів в
порядку повернення наданого ним
ОСОБА_4 кредиту, у здійсненні вказаних
платежів ОСОБА_3, яка вчиняла їх
замість ОСОБА_4 із власної ініціативи,
не встановлено.

Враховуючи, що понесені ПАТ КБ
„Надра" витрати по сплаті судового
збору за апеляційний розгляд справи у
сумі 1059 гр. 53 коп. підтверджені
документально(а.с.158), в порядку ч.1 ст. 88
ЦПК України вони підлягають
присудженню з ОСОБА_3 на користь
відповідача.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» в особі представника
Голубкова Андрія Юрійовича
задовольнити.

Заочне рішення Енергодарського
міського суду Запорізької області від
30 січня 2014 року по даній справі
скасувати та ухвалити нове рішення
наступного змісту:

„ У задоволенні позову ОСОБА_3 до
ПАТ КБ „Надра" про стягнення грошових
коштів у розмірі 211905 гр. 68 коп., як
отриманих без достатньої правової
підстави, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь ПАТ КБ „Надра" судові витрати
зі сплати судового збору у сумі 1059 гр. 53
коп."

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: