Головуючий у першій інстанції :
Доповідач: Ісаєва Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Одеської області у складі:

головуючого-судді: Ісаєвої Н.В.,

суддів: Журавльова О.Г,Луняченка
А.В.,

при секретарі: Сілукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Київського районного суду м. Одеси від
28 жовтня 2014 року у цивільній справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Правекс Банк» до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «Правекс Банк»
пред'явило позов до ОСОБА_3 з вимогами
про стягнення заборгованості за
кредитнимдоговором у розмірі 16 847
доларів США 30 центів.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 29 квітня 2008 року між
акціонерним комерційним банком
«Правекс Банк» (у зв'язку зі зміною
найменування юридичної особи з 23.09.2009
року - Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «Правекс Ваше») та
ОСОБА_3 було укладено кредитний договір
№ 3279-091/08Р, відповідно до якого Публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «Правекс Банк» (далі - ПАТ КБ
«Правекс Банк») надало відповідачу
кредит у сумі 15 438 доларів СІЛА строком
з 29.04.2008 р. по 29.04.2015 р. із розрахунку
11,99 % відсотків річних за час фактичного
користування кредитом, а відповідач
зобов'язався повернути отриманий
кредит та сплатити відсотки за
користування коштами.

Цього ж дня у якості забезпечення
виконання зобов'язань за вказаним
кредитним договором ОСОБА_3 передав у
заставу належний йому на праві
власності автомобіль марки CHEVROLET,
модель AVEO, 2008 року випуску,
реєстраційний номер - НОМЕР_1.

Внаслідок порушення умов
кредитного договору, у відповідача
виникла заборгованість перед
позивачем, яка станом на 20.03.2014 складає
16 847 доларів США.

Враховуючи порушення
відповідачем строків повернення
кредиту, 28.04.2014 року ПАТ КБ
«Правекс-Банк» звернулось на адресу
відповідача з вимогою-повідомленням, в
якій вимагало виконати свої
зобов'язання за кредитним договором.

Відсутність відповіді на
надіслану вимогу-повідомлення, а також
невиконання відповідачем своїх
зобов'язань по вищезазначеному
договору, зумовило звернення ПАТ КБ
«Правекс-Банк» до суду із відповідним
позовом.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала,
враховуючи, що кредит надавався у
доларах США, просила суд стягнути з
відповідача суму заборгованості у
гривневому еквіваленті заявленої суми
по офіційному курсу НБУ на день
ухвалення рішення.

Відповідач проти задоволення
позову заперечував, у задоволені
позову просив відмовити. Підтвердив, що
приблизно до 2010 року проводив сплату за
кредитним договором, однак у зв'язку із
втратою роботи не зміг виконувати
взяті на себе договірні зобов'язання.

Рішенням суду позов задоволено.

На рішення суду відповідач
приніс апеляційну скаргу, в якій
просить рішення

суду скасувати, постановити нове, яким
відмовити у задоволенні позову,
посилаючись на те, що судом неповно
з'ясовані обставини, що мають значення
для справи, а також, що судом порушено
норми матеріального та процесуального
права, у судовому засіданні
апеляційного суду просив рішення суду
скасувати, постановити нове, яким
відмовити у задоволенні позову,
посилаючись на те, що судом неповно
з'ясовані обставини, що мають значення
для справи, а також, що судом порушено
норми матеріального та процесуального
права.

Вивчивши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, законність і обґрунтованість
рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК
України суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних підстав.

Згідно п.3 ст.10 ЦПК України ,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог та заперечень,
а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає
цивільну справу в межах заявлених
вимог і на підставі наданих сторонами
доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд
першої інстанції повно та всебічно
дослідив матеріали справи, надані
сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

У судовому засіданні
встановлено наступне.

29 квітня 2008 року між акціонерним
комерційним банком «Правекс банк» (у
зв'язку зі зміною найменування
юридичної особи з 23.09.2009 року - Публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «Правекс Банк») та ОСОБА_3 було
укладено кредитний договір № 3279-091/08Р,
відповідно до якого Публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «Правекс Банк» надало відповідачу
кредит у сумі 15 438 доларів США строком з
29.04.2008р. по 29.04.2015р. із розрахунку 11,99 %
відсотків річних за час фактичного
користування кредитом, а відповідач
зобов'язався повернути отриманий
кредит та сплатити відсотки за
користування коштами.

Цього ж дня у якості забезпечення
виконання зобов'язань між сторонами
було укладено Договір застави
транспортного засобу за умовами якого,
ОСОБА_3 передав у заставу ПАТ КБ
«Правекс Банк» належний йому на праві
власності автомобіль марки CHEVROLET,
модель AVEO, 2008 року випуску,
реєстраційний номер - НОМЕР_1.

Відповідач умови кредитного
договору виконував не належно, у
зв'язку із чим станом на 20 березня 2014
року загальна сума заборгованості за
кредитним договором № 3279-091/08Р від 29
квітня 2008 року у нього склала 16 847, ЗО
доларів США, в яку зараховані:

12 184, 98 доларів США - непогашений кредит;

207, 01 доларів США - пеня за прострочення
плати по кредиту;

4 13 2, 66 доларів США - відсотки за
користування кредитом;

142, 65 доларів США - пеня за прострочення
плати по відсоткам.

Відповідно до п. 1.3. кредитного договору
3279-091/08Р від 29 квітня 2008року при кожному
випадку невиконання (неналежного
виконання) позичальником своїх
зобов'язань по даному договору (у
відношенні строків сплати відсотків та
повернення кредиту та/або сплати
відсотків та/або повернення кредиту не
у повному обсязі), розмір відсоткової
ставки збільшується на 1 (один) відсоток
річних, починаючи з розміру,
встановленого в п.п. 1.2. даного договору.
У випадку наступного невиконання
позичальником своїх зобов'язань по
даному договору розмір процентної
ставки збільшується з урахуванням
збільшення процентних ставок,
зроблених раніше, згідно з умовами
даного пункту договору. Новий розмір
процентної ставки встановлюється від
дня, наступного за днем, в якому
позичальник повинен був виконати свої
зобов'язання, однак не виконав їх або
виконав не у повному обсязі.

Відповідно до п.п. 4.4., 4.5.
кредитного договору №3279-091/08 від 29
квітня 2008 року позичальник
зобов'язаний погашати заборгованість
за кредитом шляхом внесення коштів
рівними частинами в сумі 184 долара США
щомісяця до 10 числа наступного місяця.
Відсотки за користування кредитом
позичальник зобов'язаний сплачувати
щомісяця (за час фактичного
користування грошовими коштами
протягом календарного місяця) у термін
до 10 числа місяця, наступного за
місяцем нарахування відсотків, а також
на момент припинення дії кредитного
договору, зазначеного в п. 1.2. даного
договору.

Пунктом 6.1.10. зазначеного
кредитного договору передбачено, що
позичальник зобов'язаний погашати
заборгованість за кредитом, відсоткам
та пені у валюті кредиту.

Згідно з п. 11.5. кредитного
договору №3279-091/08Р від 29 квітня 2008 року,
даний договорі діє з дня його
підписання та до повного виконання
зобов'язань по ньому.

Як передбачено ст.ст. 525, 526 ЦК
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться.

За положеннями ст. 530 ЦК України
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події. Якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 610 ЦК України
встановлено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом. Боржник, який прострочив
виконання зобов'язання, відповідає
перед кредитором за завдані
простроченням збитки і з неможливість
виконання, що випадково настала після
прострочення.

Відповідно до ст.,105 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Так, за ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є
укладеним з моменту передання грошей
або інших речей, визначених родовими
ознаками. Договір позики укладається у
письмовій формі, якщо його сума не менш
як у десять разів перевищує
встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми.

Згідно з ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК
України позикодавець має право на
одержання від позичальника процентів
від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання
процентів встановлюються договором.
Якщо договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір визначається на
рівні облікової ставки Національного
банку України. У разі відсутності іншої
домовленості сторін проценти
виплачуються щомісяця до дня
повернення позики. Позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

За правилами ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Доказів сплати зазначеної суми
відповідачем, в порушення вимог ст. 60
ЦПК України, суду не надано.

У зв'язку з тим, що право позивача
є порушеним, воно підлягає судовому
захисту шляхом примусового стягнення з
відповідача повної суми
заборгованості.

Згідно із ст. 4 ЦПК України
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права юридичних осіб у спосіб,
визначений законами України.

Суд правильно не прийняв до уваги
посилання відповідача на те, що він не
розуміє розрахунку його
заборгованості. Суд зазначає про
неспроможність таких доводів. Під час
судового розгляду відповідач пояснив,
що мав змогу звернутись до позивача у
позасудовому порядку з проханням
надати йому детальний розрахунок
заборгованості, але не став цього
робити, оскільки не бачив в цьому сенсу
через безперспективність таких дій.

Твердження відповідача про
неможливість виконати обов'язки перед
позивачем у зв'язку із втратою
дохідного робочого місця та скрутним
матеріальним становищем суд не взяв до
уваги, оскільки дані обставини не
підтверджені жодними доказами.

Як роз'яснено у п. 14 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судове рішення у цивільній справі» від
18.12.2009 № 14, у разі пред'явлення позову
про стягнення грошової суми в
іноземній валюті суду слід у
мотивувальній частині рішення навести
розрахунки з переведенням іноземної
валюти в українську за курсом,
встановленим Національним банком
України на день ухвалення рішення.

Станом на день ухвалення
рішення суду, тобто на 28 жовтня 2014 року
Національним банком України
встановлений офіційний курс гривні до
долара США в розмірі 12, 9509 гривень за 100
доларів США.

Таким чином, доводи апеляційної
скарги не приймаються до уваги,
оскільки спростовуються матеріалами
справи, а письмових доказів на
підтвердження доводів апеляційної
скарги до апеляційного суду надано не
було.

Враховуючи вищевикладене,
колегія суддів розглянувши скаргу в
межах позовних вимог та доводів
апеляційної скарги, вважає, що суд
першої інстанції порушень
матеріального та процесуального права
при вирішенні справи не допустив,
рішення суду відповідає фактичним
обставинам справи, а наведені в
апеляційній скарзі доводи
правильність висновків суду не
спростовують.

За таких обставин, доводи
апеляційної скарги на увагу не
заслуговують та задоволенню не
підлягають, підстави для ухвалення
нового рішення відсутні.

Судова колегія, розглянувши
справу, прийшла до висновку, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, в зв'язку з чим,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 319,
324 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л
и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Київського районного
суду м. Одеси від 28 жовтня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, та може бути
оскаржена в касаційному порядку, на
протязі двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий-суддя Н.В.Ісаєва

Судді:
О.Г. Журавльов

А.В. Луняченко

А.В. Луняченко

А.В. Луняченко