Справа № 461/8183/14
Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф.
Провадження № 22-ц/783/7408/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого:
Зверхановської Л.Д.

суддів: Ванівського О.М.,
Шеремети Н.О.

секретаря: Ясиновської
Я.М.

з участю: представника
позивача - Пітецької Н.О.,

представника відповідача
ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

представника ЛКП «Старий
Львів» - Сливки В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
Галицької районної адміністрації
Львівської міської ради на рішення
Галицького районного суду м. Львова від
17 жовтня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Галицького районного суду м.
Львова від 17 жовтня 2014 року відмовлено
у задоволенні позову Галицької
районної адміністрації Львівської
міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_6, з участю
третьої особи: Львівського
комунального підприємства «Старий
Львів», про зобов'язання до вчинення
дій.

Рішення суду оскаржила Галицька
районна адміністрація Львівської
міської ради.

В апеляційній скарзі зазначає, що
оскаржуване рішення є незаконним,
ухваленим з порушенням норм
матеріального права та з неповним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи. Вказує на те, що будинок
АДРЕСА_1 є кутовим і на нього
поширюється рішення виконавчого
комітету Львівської обласної ради
народних депутатів №130 від 26.02.1980 року
«Про взяття під охорону держави споруд
Львівської області, що мають визначну
наукову, історичну, містобудівельну і
художню цінність», яким погоджено
перелік споруд Львівської області, що
мають наукову, історичну,
містобудівельну і художню цінність, у
тому числі і будинок АДРЕСА_3. Вважає, що
строк позовної давності не є
пропущеним, оскільки дане
правопорушення було виявлено
Галицькою РА ЛМР 05.05.2014 року.

Просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позов Галицької РА
ЛМР.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги, виходячи із
наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване
рішення у повній мірі відповідає даним
вимогам.

Відмовляючи у задоволенні позову
Галицької РА ЛМР, районний суд виходив
з того, що позивачем не доведено, що
квартира АДРЕСА_1 або даний будинок в
цілому є пам'яткою культурної спадщини,
ОСОБА_3 замінено дерев'яні вікна на
металопластикові в 2004 році на фасадній
стороні будинку АДРЕСА_1, відтак
позивач жодним чином не був
позбавлений можливості дізнатися про
встановлення зазначених вікон в момент
їх встановлення, а отже пропустив
строк позовної давності.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції, так
як він дійшов до них з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Районним судом встановлено, що
будинок АДРЕСА_1 перебуває у власності
Львівської міської ради та знаходиться
на обслуговуванні ЛКП «Старий Львів».

05.05.2014 року ЛКП «Старий Львів» складено
протокол про адміністративне
правопорушення №85, яким встановлено,
що ОСОБА_3 у 2004 році замінив дерев'яні
вікна на металопластикові на АДРЕСА_1.

22.05.2014 року адміністративною комісією
Галицької районної адміністрації
Львівської міської ради винесено
постанову №40, якою визнано в діях
ОСОБА_3 вину та склад адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.150
КУпАП, однак провадження у справі
закрито за спливом строку накладення
адміністративного стягнення.

16.06.2014 року ЛКП «Старий Львів»
скеровано ОСОБА_3 попередження з
вимогою замінити металопластикові
вікна на фасаді будинку на дерев'яні.

26.06.2014 року комісією ЛКП «Старий Львів»
складено акт, яким встановлено, що в
кв.АДРЕСА_1 власником було замінено
дерев'яні вікна на металопластикові на
фасаді будинку.

Статтею 1 Закону України "Про охорону
культурної спадщини" визначено, що
об'єкт культурної спадщини - визначене
місце, споруда, комплекс(ансамбль), їхні
частини, пов'язані з ними рухомі
предмети, а також території чи водні
об'єкти(об'єкти підводної культурної та
археологічної спадщини), інші природні,
природно - антропогенні або створені
людиною об'єкти незалежно від стану
збереженості, що донесли до нашого часу
цінність з археологічного,
естетичного, етнологічного,
історичного, архітектурного,
мистецького, наукового чи художнього
погляду і зберегли свою автентичність.
Пам'ятка культурної спадщини - це об'єкт
культурної спадщини, який занесено до
Державного реєстру нерухомих пам'яток
України(далі Реєстр).

Згідно із ч.2 ст.24 цього ж Закону
використання пам'ятки архітектури
повинно здійснюватися у спосіб, що
потребує якнайменших змін і доповнень
пам'ятки та забезпечує збереження її
матеріальної автентичності,
просторової композиції, а також
елементів обладнання, упорядження,
оздоби.

Частиною 1 ст.22 Закону України "Про
охорону культурної спадщини"
визначено, що пам'ятки, їхні частини,
пов'язане з ними рухоме та нерухоме
майно забороняється зносити,
змінювати, замінювати,
переміщувати(переносити) на інші місця.

Відповідно до ч.3 ст.47 зазначеного
Закону юридичні і фізичні особи, які
завдали шкоди пам'яткам, їхнім
територіям (у тому числі незаконним
будівництвом) зобов'язані відновити
пам'ятки та їхні території, а якщо
відновлення неможливе - відшкодувати
шкоду відповідно до закону.

Статтею 13 Закону України "Про охорону
культурної спадщини" встановлено, що
лише із занесенням до Реєстру на об'єкт
культурно спадщини, на всі його
складові елементи, що становлять
предмет його охорони, поширюється
правовий статус пам'ятки.

У перелік споруд Львівської області, що
мають наукову, історичну,
містобудівельну і художню цінність,
згідно рішення виконкому Львівської
обласної ради №130 від 26.02.1980 року »Про
взяття під охорону держави споруд
Львівської області, що мають визначну
наукову, історичну, містобудівельну і
художню цінність» внесено лише будинок
АДРЕСА_3.

У Переліку об'єктів культурної
спадщини національного значення, які
заносяться до Державного реєстру
нерухомих пам'яток України,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 03.09.2009 року №928,
відсутні дані про включення квартири
№6 будинку АДРЕСА_1 чи зазначено
будинку в цілому до переліку пам'яток
культурної спадщини.

Тобто позивачем не доведено, що
відповідачами внесено зміни до
пам'ятки культурної спадщини, а відтак
відсутні правові підстави для
зобов'язання відповідачів привести
самовільно встановлені віконні
заповнення у квартирі №6 будинку
АДРЕСА_1 до автентичного вигляду.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому підстав
для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та дотримана
процедура розгляду, передбачена ЦПК
України, а тому колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення
суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314
ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Галицької районної
адміністрації Львівської міської ради
відхилити.

Рішення Галицького районного суду м.
Львова від 17 жовтня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: