УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О., суддів:
Кадєтової О.В.,Мостової Г.І., Наумчука
М.І.,Остапчука Д.О.,розглянувши у
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6 до публічного акціонерного
товариства «Акціонерний банк «Київ»,
товариства з обмеженою
відповідальністю «Сузір'я» про
визнання договорів участі у ФФБ
недійсними, відшкодування
матеріальної, моральної шкоди,
інфляційних витрат та повернення
коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_7,
який діє в інтересах публічного
акціонерного товариства «Акціонерний
банк «Київ», на рішення Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 15 квітня 2013 року та рішення
Апеляційного суду Закарпатської
області 12 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року ОСОБА_6 звернувся до
суду із зазначеним позовом посилаючись
на те, що 21 серпня 2008 року між банком та
ОСОБА_6 було укладено два договори про
участь у фонді фінансування
будівництва № 10/2008 та № 12/2008, за якими
об'єктом інвестування є квартира
АДРЕСА_1, загальною площею 44,03 кв. м та
квартира АДРЕСА_2. Загальна вартість
об'єкта інвестування на момент
підписання договору № 10/2008 становила 191
222,29 грн в т.ч. ПДВ - 31 870,38 грн/ Загальна
вартість об'єкта інвестування на
момент підписання договору № 12/2008
становила 191 222,29 грн в т.ч. ПДВ - 31 870,38
грн. Запланована дата введення об'єктів
інвестування в експлуатацію - червень
2008 року. Забудовником відповідно до
договору про організацію спорудження
об'єкта будівництва від 20 квітня 2007
року є ТОВ «Сузір'я». Однак, об'єкт не
було здано в експлуатацію до дати,
вказаної в договорі. Оскільки
відповідачі не виконали свого
обов'язку щодо будівництва та передачі
квартир позивачу, а також не повернули
сплачені кошти, позивач просив суд
визнати недійсними вказані договори
про участь у фонді фінансування
будівництва, стягнути солідарно з
банка та товариства на його користь
суму, що складає загальну вартість
закріплених вимірних одиниць об'єкта
інвестування в розмірі 700 341,18 грн,
стягнути солідарно з відповідачів на
його користь понесені інфляційні
втрати в розмірі 168 965,63 грн та 3 % річних
від простроченої суми 81 162,83 грн. Також
просив суд стягнути солідарно з
відповідачів на його користь 100 000,00 грн
завданої моральної шкоди та судові
витрати.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 15
квітня 2013 року позов задоволено
частково. Стягнуто солідарно з ПАТ
«Акціонерний комерційний банк «Київ»
та ТОВ «Сузір'я» на користь ОСОБА_6 суму,
що складає загальну вартість
закріплених вимірних одиниць об'єкта
інвестування в розмірі 489 173,30 грн;
стягнуто солідарно з ПАТ «Акціонерний
комерційний банк «КИЇВ» та ТОВ
«Сузір'я» на користь ОСОБА_6 понесені
інфляційні втрати в розмірі 118 017,95 грн
та 3 % річних від простроченої суми у
розмірі 56 690,49 грн; стягнуто солідарно з
ПАТ «Акціонерний комерційний банк
«КИЇВ» та ТОВ «Сузір'я» на користь
ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 2 000,00
грн. Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду
Закарпатської області 12 березня 2014
року рішення суду першої інстанції
скасовано. Позов задоволено частково.
Стягнуто з ПАТ «Акціонерний
комерційний банк «Київ» на користь
ОСОБА_6 вартість вимірних одиниць
об'єкта інвестування в розмірі 489 173,00
грн.

Стягнуто з ПАТ «Акціонерний
комерційний банк «Київ» на користь
ОСОБА_6 понесені інфляційні витрати в
розмірі 118 017,95 грн та 3 % від
простроченої суми 56 690,49 грн. Вирішено
питання про розподіл судових витрат. В
решті позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування судових рішень
із ухваленням нового рішення, яким
відмовити у задоволенні позову,
мотивуючи свої вимоги порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Змінюючи рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд виходив із
того, що обов'язок по поверненню коштів
ОСОБА_6 лежить на ПАТ «АКБ «Київ».

З такими висновками суду повністю
погодитися не можна, оскільки вони
зроблені без належного з'ясування
дійсних обставин справи, з огляду на
наступне.

Судами встановлено, що 21 серпня 2008 року
між АКБ «Київ» та ОСОБА_6 було укладено
два договори про участь у фонді
фінансування будівництва № 10/2008 та №
12/2008. Об'єктом інвестування за цими
договорами є квартира АДРЕСА_1,
загальною площею 44,03 кв. м та квартира
АДРЕСА_2. Станом на 17 березня 2008 року,
позивач оплатив 100 % вартості об'єктів
інвестування.

Відповідно до виданих позивачу
свідоцтв про участь у ФФБ - визначено
дату введення об'єкта в експлуатацію - 30
червня 2008 року, однак до визначеної
дати об'єкти інвестування не закінчені
та в експлуатацію не здані.

У зв'язку із цим, позивач скористався
своїм правом виходу з ФФБ та звернувся
до ПАТ «АКБ «Київ» із заявами від 03
грудня 2008 року про вихід з ФФБ,
розірвання зазначених договорів та
повернення коштів.

Крім того, з п. 5.4.2 Правил ФФБ виду А
вбачається, що у разі дострокового
припинення управління коштами з
ініціативи Довірителя або з інших
підстав, передбачених Правилами ФФБ, та
відповідного зменшення обсягу
підтвердженого замовлення на
будівництво, Забудовник на вимогу
Управителя зобов'язаний протягом 20
днів з дня отримання відповідного
повідомлення перерахувати на рахунок
ФФБ кошти для подальшого повернення
Довірителю.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про
фінансово-кредитні механізми і
управління майном при будівництві
житла та операціях з нерухомістю»
управитель укладає із забудовником
договір, за яким забудовник
зобов'язується збудувати один або
декілька об'єктів будівництва, ввести
їх в експлуатацію в установленому
законодавством порядку та передати
об'єкти інвестування установникам
цього фонду у строки та на умовах,
визначених цим Законом, Правилами
фонду та договором управління майном, а
управитель зобов'язується здійснювати
фінансування будівництва цих об'єктів
будівництва на умовах договору.

Відповідно до п. 3 ч. 16 ст. 11 Закону
України «Про фінансово-кредитні
механізми і управління майном при
будівництві житла та операціях з
нерухомістю» управитель ФФБ при
здійсненні управління ФФБ не несе
відповідальності власним майном за
виплату коштів довірителю ФФБ в разі
його відмови від участі у ФФБ виду А,
якщо управитель ФФБ дотримався
встановлених Правилами ФФБ процедур
щодо забезпечення можливості
отримання довірителем коштів з ФФБ на
вимогу довірителя.

Згідно з ч. 9 ст. 16 Закону України «Про
фінансово-кредитні механізми і
управління майном при будівництві
житла та операціях з нерухомістю» у
разі зменшення обсягу підтвердженого
замовлення на будівництво забудовник
зобов'язаний на вимогу управителя ФФБ
виду А повернути кошти на рахунок цього
ФФБ для розрахунку з довірителями ФФБ
виду А. За невиконання зобов'язання
щодо перерахування коштів на рахунок
ФФБ для проведення управителем
розрахунків з довірителями ФФБ виду А
забудовник несе відповідальність
своїм майном.

Статтею 18 Закону України «Про
фінансово-кредитні механізми і
управління майном при будівництві
житла та операціях з нерухомістю»
визначено контроль управителя ФФБ за
виконання зобов'язань за договором.

Зокрема, у разі виявлення управителем
ризику порушень умов договору
управитель має право припинити
фінансування будівництва, вимагати
розірвання договору, повернення
забудовником усіх спрямованих на
фінансування будівництва цього об'єкта
коштів, відшкодування заподіяних
забудовником збитків, перерахування на
рахунок ФФБ коштів, необхідних для
розрахунків з довірителями відповідно
до вимог статті 20 цього Закону, що
виходять із ФФБ у зв'язку із
розірванням договору про участь у ФФБ,
а також здійснювати інші заходи щодо
виконання забудовником своїх
зобов'язань за договором, визначені цим
Законом.

Крім того, забудовник зобов'язаний на
вимогу управителя протягом строку,
визначеного в договорі, повернути
грошові кошти на рахунок ФФБ або
уступити майнові права на нерухомість,
яка є об'єктом будівництва, їй на інші
предмети іпотеки управителю з
додержанням вимог статті 10 цього
Закону, якщо інше не передбачене
договором.

З матеріалів справи вбачається, що
листами від 12 грудня 2008 року та 11 квітня
2011 року банк звертався із заявами до
забудовника - ТОВ «Сузір'я» з вимогою
щодо повернення коштів для виконання
зобов'язань перед довірителем.

За таких обставин, суди не дали належну
оцінку вказаним листам відповідача.

Вирішуючи спір, суд апеляційної
інстанції зазначених положень закону
та обставин справи не врахував, не
звернув уваги на те, що при відсутності
коштів на рахунках ФФБ та вжиття банком
заходів по поверненню коштів від
забудовника, правові підстави для
стягнення коштів з банку відсутні.

Оскільки допущені судом апеляційної
інстанції порушення норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права
унеможливлюють встановлення фактичних
обставин справи, що мають значення для
правильного її вирішення, рішення суду
апеляційної інстанції підлягає
скасуванню із направленням справи на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції відповідно до ст. 338 ЦПК
України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, який діє в
інтересах публічного акціонерного
товариства «Акціонерний банк «Київ»,
задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду
Закарпатської області 12 березня 2014
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:О.В.
Кадєтова Г.І. Мостова М.І. Наумчук
Д.О. Остапчук