УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2014 р. Київський
районний суд м. Харкова в складі:
головуючого

судді Чередник В.Є

при секретарі Кривенко Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

Встановив:

У провадженні суду знаходиться
зазначена цивільна справа.

До канцелярії суду 01.10.2014 р. було подано
представником відповідача ОСОБА_3-
ОСОБА_4 та в судовому засіданні 07.11.2014 р.
представником відповідача ОСОБА_3-
ОСОБА_5 заявлено клопотання про
зупинення провадження по даній справі
до розгляду по суті справи, що
знаходиться у провадженні
Дзержинського районного суду м.
Харкова за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
третя особа ОСОБА_2 про визнання
недійсним правочину.

Згідно ст.201 ЦПК України суд
зобов’язаний зупинити провадження у
справі у разі неможливості розгляду
цієї справи до вирішення іншої справи,
що розглядається в порядку цивільного
судочинства.

В судове засідання представники
відповідача ОСОБА_3 не з’явились, про
час та місце судового розгляду
повідомлені належним чином, причин
неявки не повідомили.

Суд, вислухавши думку представника
позивача, яка заперечувала проти
задоволення даного клопотання,
оскільки ОСОБА_1 оскаржив до
апеляційного суду ухвалу про відкриття
провадження по зазначеній справі та
після отримання ухвали апеляційного
суду Харківської області від 18.12.2014 р.
про відхилення апеляційної скарги
ОСОБА_1 додатково зазначила, що не
вбачає законних підстав для зупинення
провадження, вважає клопотання таким,
що не підлягає задоволенню.

Відповідно до наданих документів,
ОСОБА_3 звернулась до Дзержинскього
районного суду м. Харкова 26.09.2014 р. з
позовом про визнання недійсним
правочину - договору позики між ОСОБА_1
та ОСОБА_2 та виданої на підтвердження
позики боргову розписку від 20.10.211 р.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, від 12.06.2009 р., №
2 "Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої інстанції"
визначаючи наявність передбачених
статтею 201 ЦПК підстав, за яких
провадження у справі підлягає
обов'язковому зупиненню, суд повинен,
зокрема, враховувати, що така підстава
для зупинення провадження у справі, як
зазначено у пункті 4 частини першої
цієї статті - неможливість розгляду
цивільної справи до вирішення іншої
справи, що розглядається в порядку
конституційного, цивільного,
господарського, кримінального чи
адміністративного судочинства,
застосовується у тому разі, коли в цій
іншій справі можуть бути вирішені
питання, що стосуються підстав,
заявлених у справі вимог, чи умов, від
яких залежить можливість її розгляду.

Таких підстав для зупинення
провадження в справі з матеріалів
справи не вбачається.

Згідно з правилом ст. 204 ЦК правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом
(нікчемний правочин) або якщо він не
визнаний судом недійсним (оспорювані
правочини), тобто закон передбачає
презумпцію правомірності правочину.

Таким чином, суд вважає, що підстав для
задоволення клопотання та зупинення
провадження по даній справі не
вбачається.

Керуючись ст. 201 ч.1 п. 4 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання
представників відповідача ОСОБА_3 про
зупинення провадження по справі –
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-