Провадження № 2/537/678/2014
Справа № 537/2290/14-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.12.2014 року

Крюківський районний суд м. Кременчука
Полтавської області в складі:
головуючої судді Мурашової Н.В., при
секретарі Омельченко О.М., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в
місті Кременчук цивільну справу за
позовом Харківського національного
університету внутрішніх справ до
ОСОБА_2 за участі третьої особи УМВС
України в Полтавській області про
відшкодування витрат на навчання, -

в с т а н о в и в :

Харківський національний університет
внутрішніх справ (далі ХНУВС) звернувся
до суду із вказаним позовом, просив
стягнути з ОСОБА_2 фактичні витрати,
пов'язані з його навчанням, в розмірі
32789,75 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що 01.09.2007
року між ХНУВС, УМВС України в
Полтавській області та ОСОБА_2 було
укладено договір про підготовку
фахівця у вищому навчальному закладі
МВС України (далі Договір). У порушення
п.2.3.6 вказаного Договору ОСОБА_2 після
закінчення навчального закладу не
відпрацював три роки в органах
внутрішніх справ та звільнився за
власним бажанням, що є підставою для
стягнення витрат на його утримання під
час навчання в університеті відповідно
до п. 4.4 договору.

Ухвалою Крюківського районного суду м.
Кременчука від 13.11.2014 року до участі у
справі залучено третю особу без
самостійних вимог УМВС України в
Полтавській області.

Представник позивача не з'явився в
судове засідання. Подав письмову
заяву, в якій просив позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі, справу
розглянути без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник
адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні
просили відмовити в задоволенні
позовних вимог.

В обґрунтування правової позиції
зазначили, що ХНУВС не є належним
позивачем у справах про відшкодування
витрат на навчання. В законодавстві не
визначений порядок відшкодування
вартості навчання. Позивач не
пропонував ОСОБА_2 в досудовому порядку
добровільно відшкодувати витрати на
його навчання. Позивач не виконав своїх
зобов'язань інформувати відповідача
про вартість навчання. Умови договору
про зобов'язання примусово працювати
протягом трьох років суперечать
вимогам ст. 43 Конституції України.
Також умови договору суперечать ст.53
Конституції України, яка гарантує
громадянам право на безоплатну вищу
освіту в державних та комунальних
закладах. Позивач не обґрунтував
належними та допустимими доказами
позовні вимоги щодо розміру витрат на
утримання ОСОБА_2 під час навчання.

Представник третьої особи УМВС України
в Полтавській області не з'явився в
судове засідання. Хоча був
повідомлений належним чином про місце
і час розгляду справи. Заперечень проти
позову не подав.

Дослідивши докази, подані учасниками
процесу, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню в повному
обсязі, з огляду на наступне.

Суд встановив, що відповідно до наказу
№415 о/с від 05.08.2007 року ОСОБА_2 прийнятий
на службу в ОВС та зарахований
курсантом до ХНУВС з 17.08.2008 року (а.с.6).

01.09.2007 року між ХНУВС, УМВС України в
Полтавській області та ОСОБА_2 укладено
договір про підготовку фахівця у
вищому навчальному закладі МВС України
№801-08гб/Пл. Батько ОСОБА_2 подав згоду
сину ОСОБА_2 на укладення договору
(а.с.7-8).

Відповідно до п.2.3.6 та п. 3.2 Договору у
разі звільнення з органів внутрішніх
справ по закінченні навчання до
встановленого трирічного терміну
перебування на службі у зв'язку з
відмовою від подальшого проходження
служби на посадах начальницького
складу в органах внутрішніх справ
протягом перших трьох років після
закінчення навчання, особа зобов'язана
відшкодувати фактичні витрати,
пов'язані з утриманням у навчальному
закладі згідно із затвердженим
розрахунком.

В п.4.1,4.3,4.4 Договору встановлено, що
відшкодування здійснюється в розмірі
фактичних витрат, пов'язаних з
грошовим, продовольчим та речовим
забезпеченням, перевезенням до місця
проведення щорічної основної і
канікулярної відпустки та у зворотному
напрямку, за направленням до місця
служби після закінчення навчального
закладу, оплатою комунальних послуг і
вартості спожитих енергоносіїв.

Сума відшкодованих витрат
зараховується до державного бюджету і
використовується в порядку,
визначеному чинним законодавством. У
разі відмови особи добровільно
відшкодувати витрати стягнення їх суми
здійснюється в судовому порядку.

Наказом №272 о/с від 18.06.2011 року ОСОБА_2
відрахований із ХНУВС по закінченню
навчання та відкомандирований до УМВС
України в Полтавській області (а.с.9).

07.02.2014року Наказом №49о/с ОСОБА_2
звільнений з органів внутрішніх справ
за п.64 «ж» Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ за власним
бажанням (а.с.10).

Відповідно довідки-розрахунку від
15.04.2014 року №4/540, 27.03.2014 року №4/450,
довідки - розрахунку №212 від 31.03.2014 року,
витрати пов'язані з утриманням
курсанта ОСОБА_2 у ХНУВС складають 32789,75
грн., в тому числі грошове забезпечення
12037,90 грн., продовольче забезпечення
9658,60 грн. речове забезпечення 2310,47 грн.,
вартість житлово-комунальних послуг і
спожитих енергоносіїв 8782,78 грн. (а.с.11-17)

В ст. 18 Закону України "Про міліцію"
встановлено, що Підготовка фахівців у
вищих навчальних закладах
Міністерства внутрішніх справ України
за державним замовленням здійснюється
на підставі договору про навчання, який
укладається між навчальним закладом,
головним управлінням, управлінням
Міністерства внутрішніх справ України
в Автономній Республіці Крим, області,
місті Києві або Севастополі чи на
транспорті та особою, яка навчається.
Типову форму договору затверджує
Міністерство внутрішніх справ України
за погодженням з центральним органом
виконавчої влади у сфері освіти і
науки.

Установлення правових відносин
між курсантами вищих навчальних
закладів Міністерства внутрішніх
справ України, яким не виповнилося 18
років, і державою здійснюється
відповідно до вимог Цивільного кодексу
України

Курсанти вищих навчальних
закладів Міністерства внутрішніх
справ України у разі дострокового
розірвання договору через небажання
продовжувати навчання або через
недисциплінованість чи в разі відмови
від подальшого проходження служби на
посадах начальницького складу органів
внутрішніх справ після закінчення
вищого навчального закладу, а також
особи начальницького складу органів
внутрішніх справ, які звільняються із
служби протягом трьох років після
закінчення вищого навчального закладу
Міністерства внутрішніх справ України
за власним бажанням, через службову
невідповідність або за порушення
дисципліни, відшкодовують
Міністерству внутрішніх справ України
витрати, пов'язані з їх утриманням у
вищому навчальному закладі, в порядку,
установленому Кабінетом Міністрів
України. У разі відмови від
добровільного відшкодування витрат
таке відшкодування здійснюється в
судовому порядку.

В судовому засіданні встановлено,
що відповідач ОСОБА_2 навчався в
Харківському національному
університеті внутрішніх справ в період
з 17.08.2007 року по 18.06.2011 року за державним
замовленням на підставі договору про
навчання. По закінченню навчання 18.06.2011
року ОСОБА_2 відкомандировано для
подальшого проходження служби до УМВС
України в Полтавській області. Але
протягом трьох років після закінчення
вищого навчального закладу МВС
України, а саме 07.02.2014 року, ОСОБА_2 був
звільнений з органів внутрішніх справ
за власним бажанням.

За умовами Договору, та
відповідно до наведених вимог
законодавства, в разі звільнення з
органів внутрішніх справ за власним
бажанням протягом трьох років після
закінчення вищого навчального закладу
МВС України, ОСОБА_2 зобов'язаний
добровільно відшкодувати витрати,
пов'язані з його утриманням у вищому
навчальному закладі, а саме витрати
пов'язані з грошовим, продовольчим та
речовим забезпеченням, оплатою
комунальних послуг і вартості спожитих
енергоносіїв.

Умови Договору про підготовку
фахівця у вищому навчальному закладі
МВС України від 01.09.2007 року, укладеного
між ХНУВС, УМВС України в Полтавській
області та ОСОБА_2, відповідають
Типовому договору про підготовку
фахівця у вищому навчальному закладі
Міністерства внутрішніх справ України,
затвердженому Наказом Міністерства
внутрішніх справ України 14.05.2007 за N 150,
зареєстрованому в Міністерстві
юстиції України 29.05. 2007 р. за N 547/13814,
вимогам ч.2 ст.52 Закону України "Про
освіту", ч.2 ст.56 Закону України "Про
вищу освіту", Указу Президента України
№77/96 від 23.01.1996 року "Про заходи щодо
реформування системи підготовки та
працевлаштування випускників вищих
навчальних закладів, підготовка яких
здійснювалась за державним
замовленням", Постанови Кабінету
Міністрів України №313 від 01.03.2007 року
"Про затвердження Порядку
відшкодування особами витрат,
пов'язаних з їх утриманням у вищих
навчальних закладах Міністерства
внутрішніх справ".

Договір про підготовку фахівця у
вищому навчальному закладі МВС України
від 01.09.2007 року, укладений між ХНУВС,
УМВС України в Полтавській області та
ОСОБА_2, не було розірвано за згодою
сторін, або в судовому порядку. В межах
розглянутої цивільної справи позовні
вимоги про розірвання договору не
заявлялись, зустрічний позов з
вказаними позовними вимогами не
подавався. Відповідачем та його
представником не було наведено
істотних порушень договору другою
стороною, тобто порушень, коли
внаслідок завданої шкоди друга сторона
значною мірою позбавлена того, на що
вона розраховувала при укладенні
договору.

Тому відповідно до принципу
правової визначеності, принципу
змагальності та диспозитивності,
вважає вказаний договір чинним.

Відповідно ст. 32 ЦК України, якою
врегульовано питання щодо цивільної
дієздатності фізичної особи у віці
від 14 до18 років. Так встановлено, що в
цьому віці неповнолітня особа вчиняє
правочини, інші ніж зазначено в ч. 1
цієї статті, за згодою батьків.

З матеріалів справи вбачається,
що неповнолітній ОСОБА_2,будучі у віці
17 років уклав договір про підготовку
фахівців у ВНЗ МВС України від 01.02.2007
року за згодою батька, що підтверджено
підписом останнього у договорі.

Тому суд вважає, що на момент
укладення договору ОСОБА_2 мав
необхідний обсяг цивільної
дієздатності.

Суд критично відноситься к
твердженням відповідача про
безпідставність позовних вимог ХНУВС у
зв'язку з тим, що порядок відшкодування
витрат на навчання не врегульовано
законодавством України.

Так, відповідно до ч.9 ст.8 ЦПК
України, забороняється відмова у
розгляді справи з мотивів відсутності,
неповноти, нечіткості, суперечливості
законодавства, що регулює спірні
відносини.

Суд критично відноситься к
твердженням відповідача та його
представника про те, що ХНУВС є
неналежним позивачем у справі за
позовом про стягнення витрат на
навчання курсанта, з тих підстав, що за
умовами законодавства витрати,
пов'язані з їх утриманням у вищому
навчальному закладі, відшкодовуються
Міністерству внутрішніх справ України
в порядку, установленому Кабінетом
Міністрів України.

Так, відповідно до п.п. 1.1.
Положення про вищі навчальні заклади
МВС, затвердженого Наказом
Міністерства внутрішніх справ України
14.02.2008 N 62 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 11.03.2008 р.
за N 193/14884 (далі Положення), Вищі
навчальні заклади Міністерства
внутрішніх справ України є державними
навчальними закладами, які
підпорядковані МВС, засновані і діють
згідно із законодавством України,
реалізовують відповідно до наданої
ліцензії (ліцензій)
освітньо-професійні програми
підготовки фахівців за певними
освітньо-кваліфікаційними рівнями,
забезпечують навчання, виховання та
професійну підготовку осіб з
урахуванням нормативних вимог у галузі
вищої освіти з метою задоволення
освітніх потреб особи, суспільства і
держави, а також здійснюють наукову і
науково-технічну діяльність.

В п. 9.1, 9.2., 9.8. Положення
встановлено, що Фінансування ВНЗ
здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету, призначених для
фінансування МВС, та інших джерел
фінансування, не заборонених чинним
законодавством. Розміри бюджетних
призначень на підготовку фахівців з
вищою освітою, а також підготовку
наукових і науково-педагогічних
працівників на кожний календарний рік
визначаються відповідним Законом "Про
Державний бюджет України". Додатковими
джерелами фінансування ВНЗ є кошти,
отримані за навчання, підготовку,
підвищення кваліфікації та
перепідготовку кадрів, відповідно до
укладених договорів.

В п.3 Порядку розрахунку витрат,
пов'язаних з утриманням курсантів у
вищих навчальних закладах,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 30.07.2007 р. за N 863/14130
встановлено, що Відшкодовані за
утримання курсантів у ВНЗ кошти
враховуються у кошторисних показниках
спеціального фонду відповідних
центральних органів виконавчої влади
як власні надходження ВНЗ та витрати на
утримання курсантів.

В листах №1216-1556 від 13.08.2009 року,
МВС України дало роз'яснення, що
оскільки вищі навчальні заклади хоча і
є самостійними юридичними особами,
проте входять до структури МВС України,
вищі навчальні заклади фінансуються з
державного бюджету, вищі навчальні
заклади фактично несуть витрати на
навчання, а тому саме вищі навчальні
заклади є позивачами у цивільних
справах про відшкодування витрат на
навчання курсантів. (а.с.50-51).

УМВС України в Полтавській
області, залучений до участі у справі
як третя особа, не заперечував, що ХНУВС
є належним позивачем, поніс витрати на
навчання курсанта, а тому
відшкодовувати витрати необхідно саме
ХНУВС.

З огляду на наведене, суд вважає
ХНУВС належним позивачем у справі про
відшкодування витрат на навчання
ОСОБА_2

Як вбачається з матеріалів справи
ХНУВС не звертався до ОСОБА_2 в
досудовому порядку з вимогою
добровільно відшкодувати витрати на
його навчання, як передбачено умовами
п.4.4. Договору та ст.18 Закону України
"Про міліцію".

Проте в ст.3 ЦПК України
передбачено, що кожна особа має право
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Рішенням Конституційного Суду
України від 09.07.2002 року №15-рп/2002
визначено, що положення ч.2 ст.124
Конституції України щодо поширення
юрисдикції судів на всі
правовідносини, які виникають у
державі, необхідно розуміти так, що
право особи на звернення до суду за
вирішенням спору не може бути обмежено
законом, іншими нормативно-правовими
актами. Встановлення законом або
договором досудового врегулювання
спору за волевиявленням суб'єктів
правовідносин не є обмеженням
юрисдикції судів і права на судовий
захист.

Відповідно до розрахунку,
поданого позивачем Харківським
національним університетом внутрішніх
справ, витрати пов'язані з утриманням
ОСОБА_2 у вищому навчальному закладі
склали 32789,75 грн., в тому числі грошове
забезпечення 12037,90 грн., продовольче
забезпечення 9658,60 грн. речове
забезпечення 2310,47 грн., вартість
житлово-комунальних послуг і спожитих
енергоносіїв 8782,78 грн.

Порядок розрахунку витрат,
пов'язаних з утриманням курсантів у
вищих навчальних закладах затверджено
Наказом Міністерства оборони України,
Міністерства фінансів України,
Міністерства внутрішніх справ України,
Міністерства транспорту та зв'язку
України, Адміністрації Державної
прикордонної служби України,
Управління державної охорони України,
Служби безпеки України 16.07.2007 N 419/831/240/605/
537/219/534, Зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 30.07.2007 р. за N 863/14130 (далі
Порядок)

Відповідно до п. 1.1. Порядок
розрахунку витрат, пов'язаних з
утриманням курсантів у вищих
навчальних закладах, розроблено з
метою впорядкування діяльності
посадових осіб та органів військового
управління щодо відшкодування
курсантами, які проходять підготовку
на посади осіб офіцерського складу,
Міністерству оборони України,
Міністерству внутрішніх справ України,
Державній прикордонній службі України,
Управлінню державної охорони України,
Службі безпеки України та Державній
спеціальній службі транспорту України
(далі - міністерства) витрат, пов'язаних
з їх утриманням у вищому військовому
навчальному закладі, військовому
навчальному підрозділі вищого
навчального закладу (далі - ВНЗ), у разі
дострокового розірвання контракту про
проходження військової служби
(навчання) (далі - контракт) через
небажання продовжувати навчання або
через недисциплінованість, а також у
разі відмови від подальшого
проходження військової служби на
посадах офіцерського складу у
військових формуваннях,
правоохоронних органах або органах
спеціального призначення після
закінчення ВНЗ.

В зазначеному Порядку наведена
методика розрахунку витрат, пов'язаних
з утриманням курсанта у ВНЗ.

Так, відповідно до п.2.1. Порядку,
відшкодування здійснюється в розмірі
фактичних витрат, пов'язаних з
утриманням курсантів у ВНЗ, а саме
витрат на грошове забезпечення;
продовольче забезпечення; речове
забезпечення; медичне забезпечення;
перевезення до місця проведення
щорічної основної та канікулярної
відпустки та назад; оплату комунальних
послуг та спожитих енергоносіїв.

Відповідно до п. 2.1.1. Порядку,
Витратами на грошове забезпечення є
отримане курсантом щомісячне грошове
забезпечення за весь період навчання.
Щомісячне грошове забезпечення
визначається з посадового окладу та
додаткових видів грошового
забезпечення (підвищення посадового
окладу та надбавки), передбачених
чинним законодавством для цієї
категорії військовослужбовців.
Фактичні дані беруться з розрахункових
відомостей та інших передбачених
документів, що підтверджують виплату
щомісячного грошового забезпечення
курсанту. Курсанти за визначений
період навчання відшкодовують
фактично отримане грошове
забезпечення.

Відповідно до п.2.1.2., п.2.1.2.1.
Порядку, витратами на продовольче
забезпечення є витрати, пов'язані із
забезпеченням курсанта продовольством
згідно з нормами харчування. Для
курсантів утримання провадиться на
підставі довідки-розрахунку, складеної
начальником продовольчої служби, за
визначений період навчання (у тому
числі перебування на стажуванні, на
лікуванні, на польовому виході тощо, за
винятком терміну перебування у
відпустках). У довідці-розрахунку
відображається кількість діб
перебування на харчуванні та фактична
його вартість, яка підраховується на
підставі відповідних норм харчування.

Відповідно до п.2.1.3., 2.1.3.1. Порядку,
Витратами на речове забезпечення є
витрати, пов'язані із забезпеченням
курсанта речовим майном згідно з
нормами забезпечення та
лазне-пральними послугами. Для
курсантів утримання провадиться на
підставі довідки-розрахунку, складеної
начальником речової служби, про
вартість речового майна та
лазне-прального забезпечення.

Відповідно до п.2.1.6. п.2.1.6.1. Порядку, До
спожитих курсантом ВНЗ комунальних
послуг та енергоносіїв належать тепло,
гаряча та холодна вода, водовідведення
та електроенергія.

Розрахунок здійснюється виходячи з
середнього обсягу споживання на одного
курсанта за добу:

тепла та гарячої води - 0,0134 ГКал.;

води та водовідведення - 0,2074 куб.м;

електроенергії - 2,56 кВт/г.

При проведенні розрахунків
застосовуються тарифи, що встановлені
для бюджетних установ і діють у
місцевості, в якій розташований ВНЗ, у
відповідному навчальному році.

Витрати на оплату комунальних
послуг та спожитих енергоносіїв
Курсанти відшкодовують за визначений
період навчання, за винятком терміну
перебування у відпустках.

Відповідно до п.2.3. Порядку, Після
закінчення навчального року у наказі
начальника ВНЗ про переведення
курсантів на наступний курс навчання
проти прізвища кожного курсанта
проставляється загальна сума його
утримання за цей рік відповідно до
розрахунків, визначених пунктом 2.1
Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з
утриманням курсантів у вищих
навчальних закладах. Щорічні витяги з
цих наказів долучаються до особової
справи випускника ВНЗ.

На підтвердження розрахунку
витрат, пов'язаних з утриманням
відповідача ОСОБА_2 у ВНЗ, позивач
Харківський національний університет
внутрішніх справ подав суду відповідні
довідки, а також накази про переведення
курсантів, складені згідно з вимогами
Порядку, які є належними, допустимими
та достатніми доказами.

Суд критично відноситься к
твердженням відповідача та його
захисника про те, що він не повинен був
оплачувати продовольче забезпечення,
комунальні послуги та спожиті
енергоносії, оскільки після закінчення
першого курсу не проживав у гуртожитку
ВНЗ, і взагалі не був в ньому
прописаний, не харчувався в їдальні.

Доводи відповідача та його
представника про те, що він після
першого курсу проживав за межами
університету, а відтак не повинен
відшкодовувати витрати на комунальні
послуги та енергоносії, спростовуються
Порядком, за змістом якого такі витрати
несуться ВНЗ незалежно від місця
проживання курсанта, а фактично на
забезпечення навчального процесу.

Так, п. 6.23.Положення про вищі
навчальні заклади МВС України
передбачено, що лише Курсанти першого
курсу (крім військовослужбовців
внутрішніх військ) розміщуються в
казармах (гуртожитках). Курсанти
наступних курсів проживають у
гуртожитках, що знаходяться в
розташуванні навчального закладу, або
поза розташуванням ВНЗ.

З огляду на наведене, відповідно
до п.6.23. Положення про вищі навчальні
заклади МВС України, Договору та
Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з
утриманням курсантів у вищих
навчальних закладах, Харківський
університет внутрішніх справ не мав
зобов'язання забезпечити курсантів
гуртожитком після першого курсу. Разом
з тим вбачається обов'язок курсанта
відшкодувати оплату за комунальні
послуги та спожиті енергоносії в
період навчання в університеті, а не за
період проживання в гуртожитку.

Тому суд вважає, що відповідач
ОСОБА_2 зобов'язаний відшкодувати
витрати навчального закладу на
комунальні послуги та енергоносії для
його утримання під час навчального
процесу незалежно від місця його
проживання.

Доводи відповідача та його
представника про те, що він після
першого курсу не харчувався в їдальні
університету, а відтак не повинен
відшкодовувати витрати на харчування,
спростовуються Порядком та вимогами
Договору.

Поставлення слухачів та
курсантів на продовольче забезпечення,
зняття з нього здійснюється відповідно
до Наказу МВС України від 13.06.1995 року
№438 "Про ведення в дію норм
забезпечення майном продовольчої
служби".

Відповідач не надав доказів, що
під час навчання подавав рапорт про
зняття з продовольчого забезпечення
відповідно до вимог Наказу МВС України
від 13.06.1995 року №438.

Тому суд вважає обґрунтованими
вимоги позивача про відшкодування
витрат на продовольче забезпечення
ОСОБА_2 за весь час навчання відповідно
до норм харчування.

Доводи відповідача про те, що він
не отримував речове забезпечення, а
придбавав формений одяг за власні
кошти - не підтверджені належними,
допустимими та достатніми доказами,
спростовуються відомістю №36 та
атестатом НОМЕР_1 на предмети речового
майна виданих ОСОБА_2, довідкою -
розрахунком начальника речової
служби.

З огляду на наведене, вимоги ХНУВС про
стягнення з ОСОБА_2 витрат на його
навчання в розмірі 32789,75 грн. є
обґрунтованими та законними.

А тому суд вважає за необхідне позовні
вимоги ХНУВС про відшкодування витрат
на навчання - задовольнити в повному
обсязі.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України,
стороні на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Отже з відповідача ОСОБА_2 на користь
ХНУВС необхідно стягнути
документально підтверджені судові
витрати на судовий збір в розмірі 327,90
грн.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215
Цивільно-процесуального Кодексу
України, суд , -

в и р і ш и в :

Позов Харківського національного
університету внутрішніх справ до
ОСОБА_2 за участі третьої особи УМВС
України в Полтавській області про
відшкодування витрат на навчання -
задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Харківського національного
університету внутрішніх справ витрати
на навчання в розмірі 32789,75 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Харківського національного
університету внутрішніх справ судові
витрати на судовий збір в розмірі 327,90
грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів після отримання копії
цього рішення.

Суддя Крюківського районного суду

м. Кременчука Полтавської області
Мурашова Н.В.