Справа №2-4486/11
Провадження №6/200/1635/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2014 року Бабушкінський
районний суд міста Дніпропетровська

у складі: головуючого судді -
Шевцової Т.В.,

при секретарі - Южаковій В.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську заяву відповідача
ОСОБА_1 про розстрочку виконання
рішення суду в цивільній справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Державний
експортно-імпортний банк України» до
ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська надійшла вказана
заява про розстрочку виконання рішення
суду.

В обґрунтування своїх вимог заявник
вказує на те, що судом двічі вже було
розстрочено виконання рішення суду, а
саме ухвалами суду від 02.03.2012 року та
від 10.09.2012 року, проте, наявні
обставини, які перешкоджають виконанню
рішення суду в строк з 01.07.2013 року по
31.07.2013 року. Вважає доцільним
встановити новий графік виконання
рішення суду строком на 12 місяців.
Всього нею погашено перед банком борг в
сумі 36 455,45 доларів США. Обставинами, які
утруднюють виконання рішення суду є
хвороба заявника з 03.09.2012 року по 02.10. 2012
року, побутова травма, отримана 29.05.2013
року, перебування на виховані боржника
малолітньої дитини, яку виховує без
батька, у зв'язку з чим не може
влаштуватись на іншу роботу, окрім
іншого зареєстрована як фізична особа -
підприємець. Майно, що є її єдиним
джерелом доходів, заставлене за
кредитними договорами, обтяжене
арештом державної виконавчої служби, а
інших доходів для погашення
заборгованості у неї немає. Примусова
реалізація заставленого майна не зможе
покрити усю заборгованість за
кредитним договором, призведе до
порушення прав обох сторін, оскільки
стягувач не задовольнить усіх своїх
вимог, а вона зможе здійснювати свою
підприємницьку діяльність. Існуючу
заборгованість за умови розстрочки
виконання рішення суду вона має змогу
погашати за рахунок отримання доходу
від передачі в тимчасову оренду
заставного майна.

В судовому засіданні представник
заявника підтримала заяву та просила
її задовольнити.

Представник стягувача в судовому
засіданні проти задоволення заяви
заперечував, просив в ній відмовити,
посилаючись на її безпідставність та
не те, що боржник з липня 2013 року
рішення суду не виконує.

Заслухавши представника заявника та
представника стягувача, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
наступного висновку.

Відповідно до ст.373 ЦПК України, за
наявності обставин, що утруднюють
виконання рішення (хвороба боржника
або членів його сім'ї, відсутність
присудженого майна в натурі, стихійне
лихо тощо), за заявою державного
виконавця або за заявою сторони суд,
який видав виконавчий документ, у
виняткових випадках може відстрочити
або розстрочити виконання, змінити чи
встановити спосіб і порядок виконання
рішення.

Згідно ст.124 Конституції України судові
рішення ухвалюються судами іменем
України і є обов'язковими до виконання
на всій території України. Згідно зі ст.
14 ЦПК України судові рішення, що
набрали законної сили, обов'язкові для
всіх органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій, посадових чи
службових осіб та громадян і
підлягають виконанню на всій території
України, а у випадках, встановлених
міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, - і за її межами.

Відстрочення виконання рішення суду не
скасовує цього рішення, а надає
боржникам певний термін для повного та
належного виконання судового рішення,
яке відповідно до ст. 14 ЦПК України
обов'язкове для всіх органів державної
влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України.

Рішенням Бабушкінського районного
суду м.Дніпропетровська від 30.06.2011 року
стягнуто солідарно з відповідачів на
користь позивача заборгованість за
кредитними договорами в сумі 5 364 606,60
грн.

По спливу майже трьох років, станом на
02.06.2014 року рішення суду залишається не
виконаним, а за обставинами,
викладеними заявником, погашеною є
сума 36 455,45 доларів США, що на 01 липня 2013
року становило 291 279,04 грн. і не можна
визнати належним виконанням рішення
суду.

Суд зазначає, що нестача коштів не
наділяє боржника правом звернення до
суду з заявою про розстрочку виконання
рішення суду з посиланням на брак
коштів для виправдання неспроможності
виконання судового рішення про
повернення боргу.

Як визначає ст.1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Наведене узгоджується із практикою
Європейського суду з прав людини щодо
застосування ст. 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод,
яка гарантує право людини на
справедливий суд.

Так, у справі ,,Юрій Миколайович Іванов
проти України" від 15 жовтня 2009 р.
Європейський суд неодноразово
наголошував, що право на суд було б
ілюзорним, якби національна система
Договірної держави допускала
невиконання остаточного та
обов'язкового судового рішення на
шкоду одній із сторін.

За таких обставин, з огляду на
зловживання боржником процесуальним
правом, безпідставністю заявлених
вимог, ухилення від виконання рішення
суду в тому числі і після подання даної
заяви 01.07.2013 року, виняткових підстав
для розстрочення виконання рішення
суду судом не встановлено, в
задоволенні заяви про розстрочку
виконання рішення суду слід відмовити.

Окрім того, графік платежів, визначений
боржником сплив, визначені боржником
суми щомісячного погашення боргу не
відповідають загальній
заборгованості, яка станом на 08.11.2013
року складає за відомостями банку 604
067,42 долари США, а тому задоволення
заяви боржника в даному випадку
призведе до порушення прав стягувача
та однобічного захисту інтересів
особи, котра порушила зобов'язання.

Керуючись ст. ст. 208 - 210, 369 ЦПК України,
суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1
про розстрочку виконання рішення суду
в цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Державний експортно-імпортний банк
України» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом
п'яти днів з дня її проголошення до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Бабушкінський районний
суд м. Дніпропетровська.

Суддя
Т.В.Шевцова