Справа № 510/589/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.05.2014 р.
Ренійський районний суд Одеської
області

у складі: - головуючого судді Дудник
В.І.;

- при секретарі Пройка С.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні в м. Рені цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Комунального
підприємства Ренійської міської ради
«Ренійське бюро технічної
інвентаризації» про визнання права
власності, -

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача - КП
«Ренійське бюро технічної
інвентаризації» позовні вимоги визнав,
щодо їх задоволення не заперечував,
просив про розгляд справи без його
участі.

Позивач, його представник на
задоволенні позову наполягали, просили
розглянути справу за їхньої
відсутності.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що
рішення у справі можливо постановити
при проведенні попереднього судового
засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК
України при визнанні позову
ухвалюється судове рішення в порядку,
встановленому ст. 174 цього ж Кодексу.
Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

В ході розгляду справи судом були
дослідженні наступні докази: копія
акту винесення в натуру меж земельної
ділянки по АДРЕСА_1 від 10.10.1991р.,
оформленого на ім'я ОСОБА_2; копія
рішення Ренійської міської ради від
08.09.1991р. про надання ОСОБА_2 земельної
ділянки по АДРЕСА_1 для житлової
забудови; копія технічного паспорту на
житловий будинок АДРЕСА_1, оформленого
на ім'я ОСОБА_1; копія відповіді
відповідача від 26.03.2014р.; копія
відповіді відділу містобудування,
архітектури, житлово-комунального
господарства та розвитку
інфраструктури Ренійської РДА від
11.04.2014р.

Судом в ході судового розгляду справи
встановлено, що рішенням Ренійської
міської ради від 08.09.1991р. було виділено
ОСОБА_2 (іншій особі) земельну ділянку
площею 600 кв.м. по АДРЕСА_1 для
будівництва та обслуговування
житлового будинку. Оскільки ОСОБА_2
розпочинати будівництво не планував,
він у 1991р. домовився із позивачем -
ОСОБА_1 про те, що останній буде для себе
будувати там житловий будинок та
використовувати його потім для своїх
потреб. 10.10.1991р. було винесено в натуру
межі земельної ділянки за вищевказаною
адресою та складена відповідна схема.
Наприкінці 1991р. позивач завершив
будівництво житлового будинку, після
чого здав його до експлуатації, про що
було складено відповідний акт. У
зв'язку із численними виїздами
позивача за межі України, він всю
документацію на нерухомість, що була
ним побудована, перевозив із собою та
за своєю недбалістю - згодом її загубив.

З метою поновлення документів на
будинок позивач звернувся до
Ренійського БТІ. За результатами
звернення позивача, 18.03.2014р. йому було
виготовлено технічний паспорт на
нерухомість - житловий будинок АДРЕСА_1,
в якому зазначались об'єкти побудов,
їхні технічні характеристики, рік
побудови. В даний час у позивача
виникла необхідність у реєстрації
належного йому житлового будинку,
однак, за відсутністю акту про введення
житлового будинку до експлуатації,
нерухомість не може вважатися
новозбудованим нерухомим майном, що
належить власнику. За відсутності
цього обов'язкового документу об'єкт
нерухомості - житловий будинок
неможливо внести до Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, акт
прийняття до експлуатації спірної
нерухомості ні у позивача самого, ні в
архіві КП «Ренійське БТІ», ні у відділі
містобудування, архітектури,
житлово-комунального господарства та
розвитку інфраструктури Ренійської
РДА - не зберігся.

Як стверджує позивач у своїх доводах,
діючи через свого представника, за
цивільним законодавством, що раніше
діяло в Україні, не було передбачено
обов'язкової державної реєстрації
нерухомості, на той час діяв ЗУ «Про
власність» від 07.02.1991р., відповідно до
ст. 12 якого, праця громадян була основою
створення і примноження їх власності, а
громадяни набували права власності на
доходи від участі в суспільному
виробництві, індивідуальній праці,
підприємницькій діяльності, вкладення
коштів у кредитні установи, акціонерні
товариства, а також на майно, одержане
внаслідок успадкування або укладення
інших угод, не заборонених законом.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 сам побудував
об'єкт нерухомості - житловий будинок
АДРЕСА_1, своєчасно здав його до
експлуатації, позивач вважає, що має
право на визнання за ним права
власності на нього, у зв'язку із чим
звернувся до суду.

Вивчивши матеріали справи та надані
документи, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги позивача
обґрунтовані і підлягають задоволенню,
оскільки його доводи знайшли своє
належне підтвердження в судовому
засіданні.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

У відповідності до ст. 15 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного право у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

За ст. 392 ЦК України власник майна може
пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою. А також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Таким чином, за змістом наведених норм
права, потреба в такому способі захисту
права виникає тоді, коли наявність
суб'єктивного права власника не
підтверджена відповідними доказами,
підлягає сумніву, не визнається іншими
особами або ними оспорюється.

На підставі рішення Ренійської міської
ради від 08.09.1991р. громадянину ОСОБА_2
було виділено земельну ділянку по
АДРЕСА_1 під житлову забудову.
Користувач земельної ділянки не
розпочав будівництво, передав земельну
ділянку ОСОБА_1, який побудував на ній
житловий будинок, зберігав у себе всі
документи на нерухомість, а по
закінченні будівництва - здав його в
експлуатацію, про що було складено
відповідний акт. В даний час при
оформленні документації на будинок
виникли певні труднощі
документального характеру, які усунути
неможливо без надання акту про
прийняття до експлуатації житлового
будинку. Даний акт не зберігся ані у
самого позивача, ані в архівах КП
«Ренійське БТІ» та відділу
містобудування, архітектури,
житлово-комунального господарства та
розвитку інфраструктури Ренійської
РДА.

З урахуванням викладених
представником позивача та досліджених
у судовому засіданні обставин, суд
вважає можливим задовольнити вимоги
позивача щодо визнання за ним права
власності на нерухомість - житловий
будинок із надвірними спорудами по
АДРЕСА_1

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213
ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 392 ЦК України, -

В И Р І Ш
И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок із надвірними
спорудами (окрім самочинно
побудованих), розташований по АДРЕСА_1.

Строк оскарження рішення в Апеляційний
суд Одеської області через Ренійський
районний суд Одеської області: 10 днів -
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя
В.І. Дудник