Справа № 460/1319/14
Головуючий у 1 інстанції: Гоцко В.І.
Провадження № 22-ц/783/7400/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого:
Зверхановської Л.Д.

суддів: Ванівського О.М.,
Шеремети Н.О.

секретаря: Ясиновської
Я.М.

з участю: позивача ОСОБА_2,
представника відповідача - Бєлкіної
Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Яворівського районного суду
Львівської області від 16 жовтня 2014
року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Яворівського районного суду
Львівської області від 16 жовтня 2014 року
відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2
до Комунального підприємства
«Архітектурно-планувальне бюро
Яворівської районної ради» про
розірвання договору про виготовлення
проектної документації та
відшкодування завданої шкоди.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що
оскаржуване рішення є необґрунтованим.
Вважає, що районний суд необ'єктивно
оцінив здобуті по справі докази.
Вказує, що відповідач не надав суду
належних доказів, які б підтверджували
факт надання йому виготовленої
проектної документації, а тому
переконує суд в тому, що КП
«Архітектурно-планувальне бюро
Яворівської районної ради» не виконало
своїх зобов'язань по договору, що
суперечить вимогам ст.ст. 610, 629 ЦК
України. Відтак, посилаючись на ст. 623 ЦК
України, апелянт вважає, що має право на
відшкодування завданих йому
матеріальних збитків.

Просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким стягнути з КП
«Архітектурно-планувальне бюро
Яворівської районної ради»
матеріальну шкоду в розмірі 1468, 08 грн.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги, виходячи із
наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_2, районний суд виходив з того, що
договір про виготовлення проектної
документації для будівельного
паспорта житлового будинку по
індивідуальному проекту з
госпбудівлею, укладений між позивачем
та Комунальним підприємством
«Архітектурно-планувальне бюро
Яворівської районної ради», відповідає
вимогам діючого законодавства України
та виконаний відповідачем з
дотриманням умов договору, а тому
відсутні підстави для його розірвання
та стягнення коштів, сплачених
позивачем на його виконання.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції, так
як вони зроблені з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до положень ст.11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмету спору на власний розсуд.

Згідно із ст.ст.3, 4 ЦПК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом своїх порушених прав, а суд,
здійснюючи правосуддя, захищає
порушені права цих осіб у спосіб,
визначений законами України.

Перелік можливих способів захисту
міститься в ст.16 ЦК України.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що
суд, встановивши фактичні обставини
справи, для вирішення спору повинен
застосувати правову норму, яка регулює
виниклі правовідносини.

Скориставшись своїм правом, позивач
звернувся до суду з позовом, у якому
просив розірвати договір про
виготовлення проектної документації,
укладений між ним та відповідачем, та
стягнути з КП
«Архітектурно-планувальне бюро
Яворівської районної ради» оплачені по
договору кошти у розмірі 1468,08 грн.,
покликаючись на ст.ст.509, 525,526,610,612,629,852,858
ЦК України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. До підстав
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, належать договори
та інші правочини.

Статтею 627 ЦК України визначено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

У відповідності до ст.629 ЦК України,
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Районним судом встановлено, що 25.12.2013
року між ОСОБА_2 та Комунальним
підприємством
«Архітектурно-планувальне бюро
Яворівської районної ради» було
укладено договір № 382/п/12 про
виготовлення проектної документації
для будівельного паспорта житлового
будинку по індивідуальному проекту з
госпбудівлею. Строк виконання даного
договору - 60 днів.

26.12.2013 року ОСОБА_2 сплатив обумовлену
договором суму, а саме 1453 грн. 54 коп.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.837 ЦК України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.651 ЦК України
зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Частиною 2 ст.852 ЦК України визначено, що
за наявності у роботі істотних
відступів від умов договору підряду
або інших істотних недоліків замовник
має право вимагати розірвання договору
та відшкодування збитків.

З матеріалів справи вбачається, що
20.01.2014 року та 28.01.2014 року позивач
звернувся із заявами до відповідача
про розірвання вищевказаного договору
про виготовлення проектної
документації для будівельного
паспорта житлового будинку по
індивідуальному проекту з
госпбудівлею.

Відповідно до листа КП
«Архітектурно-планувальне бюро
Яворівської районної ради» від 30.01.2014
року №346 позивачу надано обгрунтовану
відповідь щодо його заяв про
одностороннє розірвання договору
№382/п/12, в якій зазначено, що усі роботи
згідно договору комунальним
підприємством завершені 16.01.2014 року.

Наведене свідчить про те, що ОСОБА_2
звернувся до відповідача із заявою про
розірвання договору ще до настання
терміну його виконання, але у час, коли
усі роботи КП
«Архітектурно-планувальне бюро
Яворівської районної ради» уже були
виконані, не навівши підстав для
розірвання договору(істотної зміни
обставин, якими сторони керувалися при
укладенні договору; істотних відступів
від умов договору підряду або інших
істотних недоліків тощо).

Відповідно до ч.ч. 3 і 4 ст.10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених законом.
Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджає про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом.

Доказами в розумінні ст.57 ЦПК України є
будь - які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їх представників,
допитаних як свідків, показань свідків,
письмових доказів, речових доказів,
зокрема звуко- і відеозаписів,
висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Колегія суддів вважає, що на підставі
належних та допустимих доказів
позивачем не доведено наявності,
передбачених законом підстав для
розірвання договору, а відтак і
повернення того, що було виконане ним
за договором - сплаченої суми 1453,54 грн.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване
рішення у повній мірі відповідає даним
вимогам.

Твердження апелянта про те, що районний
суд необ'єктивно оцінив здобуті по
справі докази, на думку колегії суддів
є безпідставними, так як оцінюючи
зібрані по справі докази, суд
дотримався встановленого ст.212 ЦПК
України принципу оцінки доказів,
відповідно до якого суд на підставі
всебічного, повного й об'єктивного
розгляду обставин справи аналізує і
оцінює докази як кожен окремо, так і в
їх сукупності, у взаємозв'язку, в
єдності і протиріччі, і ця оцінка
повинна спрямовуватися на
встановлення достовірності чи
відсутності обставин, які
обґрунтовують доводи і заперечення
сторін, та дав їм належну оцінку.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому підстав
для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та дотримана
процедура розгляду, передбачена ЦПК
України, а тому колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення
суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314
ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Яворівського районного суду
Львівської області від 16 жовтня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: