УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року Ленінський районний
суд м.Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Береді Я.І.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

та представника відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Кіровограді
при проведенні попереднього судового
засідання цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до Кіровоградської міської
ради, секретаря Кіровоградської
міської ради ОСОБА_4 про визнання
недійсними та скасування
розпорядження №55 від 11.06.2014 року та
протоколу №58 від 15.07.2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом до Кіровоградської міської
ради, секретаря Кіровоградської
міської ради ОСОБА_4, в якому просить
визнати недійсним та скасувати
розпорядження секретаря міської ради
м.Кіровограда ОСОБА_4 № 55 від 11.06.2014 року
«Про зупинення рішення
Кіровоградської міської ради від 06.06.2014
року», яким Кіровоградською міською
радою прийнято рішення про надання
ОСОБА_3 дозволу на розроблення
технічної документації землеустрою по
вул.Преображенській, 48/65, а також
визнати недійсним та скасувати
протокол №58 від 15 липня 2014 року Першого
засідання 39-ої сесії Кіровоградської
міської ради шостого скликання про
відмову у наданні дозволу на складання
та розроблення технічної документації
із землеустрою.

В судовому засіданні представником
відповідачів в порядку ст.205 ЦПК
України заявлено клопотання про
закриття провадження у справі з тих
підстав, що зазначену справу не
належить розглядати за правилами,
встановленими Цивільним процесуальним
кодексом України. На обґрунтування
клопотання представник відповідачів
зазначив, що спірні правовідносини
виникли у зв`язку з діяльністю
відповідача – Кіровоградського
міського голови, який є суб’єктом
владних повноважень, діяльність якого
полягає у прийнятті останнім
розпорядження №55 від 11.06.2014 року «Про
зупинення рішення Кіровоградської
міської ради від 06.06.2014 року», тобто
предметом позову є визнання нечинним
та скасування зазначеного
розпорядження, при цьому спір
стосується перевірки правильності
формування волі відповідача, який є
суб`єктом владних повноважень, при
прийнятті вищевказаного
розпорядження, тобто при здійсненні
владних управлінських функцій, в
зв`язку з чим, дана справа підлягає
судовому розгляду за правилами
адміністративного судочинства.

Представник позивача заперечила щодо
задоволення клопотання та закриття
провадження по справі, зазначивши на
обґрунтування заперечень, що даний
спір виник з приводу порушення
відповідачами суб’єктивного
цивільного права позивача на отримання
у власність земельної ділянки.

Зваживши доводи, викладені в
клопотанні представника відповідача
про закриття провадження у справі,
заслухавши думку представника
позивача, суд вважає, що клопотання
підлягає задоволенню, а провадження по
цивільній справі закриттю на підставі
п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України, як такої, що не
підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому ЦПК України, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин; інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства.

Тобто, в силу положень ст. 15 ЦПК України,
допускається вирішення спору за
правилами цивільного судочинства, за
умовою, якщо його вирішення не
проводиться за правилами іншого
судочинства.

У зв’язку з наведеним, слід виходити з
того, що критеріями відмежування справ
цивільної юрисдикції від інших є, по
перше, наявність у них спору про право
цивільне (справи за позовами, що
виникають із будь-яких правовідносин,
крім випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства), по друге, суб’єктний
склад такого спору (однією із сторін у
спорі є, як правило, фізична особа).

Як роз’яснив у п.п.6, 7 Постанови №3 від
01.03.2014 року «Про деякі питання
юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ» Пленум Вищого Спеціалізованого
Суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ при вирішенні
питань, пов’язаних із компетенцією
судів у спорах, що виникають із
земельних відносин, суди мають
виходити з того, що згідно зі ст.ст.13, 14
Конституції України, ст.ст.177, 181, 324 і
Главою 30 ЦК України земля та земельні
ділянки є об’єктами цивільних прав, а
держава та територіальні громади через
свої органи беруть участь у земельних
відносинах із метою реалізації
цивільних та інших прав у
приватноправових відносинах, тобто
прав власників земельних ділянок. Отже,
суд має з’ясувати, є спір
приватноправовим або
публічно-правовим, чи виник спір із
відносин, урегульованих нормами
цивільного права, чи пов’язані ці
відносини зі здійсненням сторонами
цивільних прав або інших майнових прав
на земельні ділянки на засадах
рівності; чи виник спір щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта
владних повноважень при реалізації ним
управлінських функцій у сфері
земельних правовідносин.

Земельні відносини, суб’єктами яких є
фізичні та юридичні особи, органи
місцевого самоврядування, органи
державної влади,а об’єктами – землі у
межах території України, земельні
ділянки та права на них, регулюються
земельним законодавством на принципах
забезпечення юридичної рівності прав
їх учасників.

Відповідно до цього, спори, що
виникають із земельних відносин, у яких
хоча б однією із сторін є фізична особа,
незважаючи на участь у них суб’єкта
владних повноважень, згідно із ст.15 ЦПК
України, розглядаються в порядку
цивільного судочинства.

Разом з тим, вирішуючи питання про
віднесення норми до публічного права, а
спору до публічно-правового, суди
повинні враховувати
загальнотеоретичні та законодавчі
критерії. Зокрема, за змістом п. 1 ч. 1 ст.
3 КАС України у публічно-правовому
спорі, як правило, хоча б однією
стороною є орган виконавчої влади,
орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа або інший
суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, у тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Суди повинні звертати увагу на те, що
спір набуває ознак публічно-правового
за умов не лише наявності серед
суб’єктів спору публічного органу чи
посадової особи, а й здійснення ним
(ними) у цих відносинах владних
управлінських функцій.

Для цілей і завдань адміністративного
судочинства владну управлінську
функцію необхідно розуміти як
діяльність усіх суб’єктів владних
повноважень з виконання покладених на
них Конституцією чи Законами України
завдань (п.3 Постанови Пленуму Вищого
Адміністративного Суду України від 20
травня 2013 року № 8 «Про окремі питання
юрисдикції адміністративних судів»).

За змістом ч. 2 ст. 17 КАС України,
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема, на спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Вжитий у зазначеній процесуальній
нормі термін «суб’єкт владних
повноважень» означає орган державної
влади, орган місцевого самоврядування,
їхню посадову чи службову особу, інший
суб’єкт при здійсненні ним владних
управлінських функцій на основі
законодавства, у т.ч. на виконання
делегованих повноважень (п.7 ч.1 ст.3 КАС
України).

Встановлено, що предметом позову є
визнання недійсним та скасування
розпорядження секретаря міської ради
м.Кіровограда ОСОБА_4 №55 від 11.06.2014 року
«Про зупинення рішення
Кіровоградської міської ради від 06.06.2014
року».

Зазначеним розпорядженням зупинено
рішення Кіровоградської міської ради
від 06 червня 2014 року «Про надання
ОСОБА_3 дозволу на розроблення
технічної документації із землеустрою
по вул.Преображенській, 48/65»;
зобов’язано управлінню земельних
відносин та охорони навколишнього
природного середовища внести на
повторний розгляд Кіровоградської
міської ради зазначене рішення
відповідно до чинного законодавства з
обгрунтуванням зауважень, викладених у
даному розпорядженні.

Окрім того, предметом позову є визнання
недійсним та скасування протоколу №58
першого засідання 39 сесії
Кіровоградської міської ради шостого
скликання від 15 липня 2014 року.

Повноваження сільського, селищного,
міського голови визначені ст.42 ОСОБА_5
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», до яких, серед іншого,
відносяться, забезпечення здійснення у
межах наданих законом повноважень
органів виконавчої влади на
відповідній території, додержання
Конституції та законів України,
виконання актів Президента України та
відповідних органів виконавчої влади;
право підпису рішень ради та її
виконавчого комітету; видання
розпоряджень у межах своїх повноважень
(п.п.1, 3, 20 ч.4 ст.42 ОСОБА_5).

Відповідно до ст.59 ОСОБА_5 в межах своїх
повноважень приймає нормативні та інші
акти у формі рішень, які приймаються на
її пленарному засіданні після
обговорення більшістю депутатів від
загального складу ради, крім випадків,
передбачених цим ОСОБА_5.

Рішення сільської, селищної, міської
ради у п'ятиденний строк з моменту його
прийняття може бути зупинено
сільським, селищним, міським головою і
внесено на повторний розгляд
відповідної ради із обґрунтуванням
зауважень. Рада зобов'язана у
двотижневий строк повторно розглянути
рішення. Якщо рада відхилила
зауваження сільського, селищного,
міського голови і підтвердила
попереднє рішення двома третинами
депутатів від загального складу ради,
воно набирає чинності.

Сільський, селищний, міський голова,
голова районної у місті, районної,
обласної ради в межах своїх
повноважень видає розпорядження (ч.8
ст.59 ОСОБА_5).

Акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів
їхньої невідповідності Конституції
або законам України визнаються
незаконними в судовому порядку (ч.9 ст.59
ОСОБА_5).

Аналізуючи викладене вище, судом
відзначається, що спірні
правовідносинами між сторонами
виникли у зв’язку з діяльністю
відповідача – секретаря
Кіровоградської міської ради ОСОБА_4,
який в силу положень ч.2 ст.42 ОСОБА_5
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» здійснює повноваження
міського голови, яка (діяльність)
полягає у прийнятті останнім як
суб’єктом владних повноважень при
здійсненні владних управлінських
функцій на основі законодавства,
зокрема, ст.ст.42, 59 ОСОБА_5 України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
розпорядження №55 від 11 червня 2014 року
«Про зупинення рішення
Кіровоградської міської ради від 06
червня 2014 року», та який (спір)
стосується перевірки правильності
формування волі відповідача, який є
суб’єктом владних повноважень при
прийнятті зазначеного розпорядження,
тобто, при здійсненні владних
управлінських функцій.

При цьому, судом відзначається, що
зазначеним розпорядженням,
правомірність якого оскаржується
позивачем ОСОБА_3 не вирішувалися
питання земельних відносин, як не
вирішувалися і будь-які інші питання,
що відповідно до закону необхідні для
набуття і реалізації права на землю, що
є виключною компетенцією
представницького органу місцевого
самоврядування – Кіровоградської
міської ради, тим самим спростовуються
доводи представника позивача, що
зазначеним розпорядженням порушено
право позивача на отримання у
власність земельної ділянки, на
підставі чого даний спір згідно зі ст.15
ЦПК України слід розглядати за
правилами цивільного судочинства.

Окремо відзначається, що протокол
засідання сесії міської ради, зокрема,
за №58 від 15 липня 2014 року, який позивач
просить визнати недійсним та
скасувати, – є процедурним документом
колегіального органу, ведення якого
здійснюють під час пленарних засідань
ради працівники апарату міської ради,
що фіксує хід та результати проведення
засідання ради, всі виступи з питань, що
розглядаються і рішення, ухвалені в
результаті обговорення.

З огляду на викладене вище, суд вважає,
що між позивачем ОСОБА_3, як суб’єктом
права звернення до суду, та
відповідачем секретарем
Кіровоградської міської ради ОСОБА_4,
як суб’єктом владних повноважень,
виник публічно-правовий спір, ознаками
якого є по-перше, наявність серед
суб’єктів спору посадової особи
органу місцевого самоврядування,
по-друге, здійснення посадовою особою
органу місцевого самоврядування, як
суб’єктом владних повноважень, у
зазначених відносинах владної
управлінської функції, яку слід
розуміти як діяльність суб’єкта
владних повноважень з виконання
покладених на нього Конституцією та
Законами України завдань, по-третє,
наявність публічно-правового спору,
який підпадає під юрисдикцію
адміністративного суду (ч.2 ст.17 КАС
України), що є підставою для розгляду
зазначеної справи за правилами Кодексу
адміністративного судочинства
України, та, як наслідок, закриття
провадження по справі (п.1 ч.1 ст.205 ЦПК
України), як таку, що не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України
суд своєю ухвалою закриває провадження
у справі, якщо справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства, та, відповідно до ч.2 ст.206
ЦПК України повідомляє заявника до
юрисдикції якого суду віднесено
розгляд зазначеної справи.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 206 ЦПК
України у разі закриття провадження у
справі повторне звернення до суду з
приводу спору між тими самими
сторонами, про той самий предмет і з тих
самих підстав не допускається.

Керуючись ст.130, п.1 ч.1 ст. 205, ст.293 ЦПК
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження по цивільній
справі за позовом ОСОБА_3 до
Кіровоградської міської ради,
секретаря Кіровоградської міської
ради ОСОБА_4 про визнання недійсними та
скасування розпорядження №55 від 11.06.2014
року "Про зупинення рішення
Кіровоградської міської ради від 06
червня 2014 року" та протоколу №58 від
15.07.2014 року першого засідання 39-ої сесії
Кіровоградської міської ради шостого
скликання про відмову у наданні
дозволу на складання та розроблення
технічної документації із землеустрою.

Роз'яснити позивачу ОСОБА_3, що
зазначена справа підлягає розгляду в
порядку адміністративного судочинства
з дотриманням позивачем при
пред'явленні адміністративного позову
правил предметної та територіальної
підсудності адміністративної справи.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Кіровоградської
області через Ленінський районний суд
м. Кіровограда протягом п’яти днів з
дня її проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п’яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда Л. А.
Іванова