Провадження : 22ц/790/9010/14
Головуючий 1-ї інстанції - Шишкін О.В.
Справа № 2-638/3291/14
Доповідач - Шевченко Н.Ф.
Категорія : договірне.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Бобровського В.В.,
Кокоші В.В.

при секретарі - Лашаковій Д.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від 06 листопада 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_1 про
стягнення коштів, посилаючись на те, що
між сторонами була досягнута
домовленість в строк до 31 січня 2014 року
укласти договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, де він виступав в
якості покупця.

На забезпечення укладання вказаного
договору купівлі-продажу він сплатив
ОСОБА_1 грошові кошти на загальну суму 1
500 доларів США, проте відповідачка
відмовляється укласти цей договір на
умовах, передбачених у договорі про
наміри.

У зв'язку з викладеним, просив
стягнути з ОСОБА_1 отримані нею гроші та
додатково сплатити штрафні санкції.

Відповідачка ОСОБА_1 та її
представник проти позову заперечували
з посиланням на те, що вона не
ухилялась від укладання договору
купівлі-продажу квартири, тому і
підстави для стягнення отриманих нею
грошових коштів в якості забезпечення
укладання вказаного договору відсутні.

Рішенням Дзержинського районного
суду м. Харкова від 06 листопада 2014 року
позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
24 981,46 грн. відповідно договору про
наміри від 02 грудня 2013 року, а також
судовий збір в розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким в задоволенні позову відмовити в
повному обсязі, ухвалити нове рішення ,
яким відмовити в задоволенні позову.

В обгрунтування доводів апеляційної
скарги апелянт посилається на
порушення судом норм процесуального і
матеріального права та неповне
з'ясування фактичних обставин справи.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, що сторонами були
заявлені у суді першої інстанції,
дослідивши матеріали справи, судова
колегія приходить до наступного.

Судом встановлено , що 23 грудня 2013
року сторонами укладено у простій
письмовій формі договір про наміри,
відповідно до якого ними досягнено
попередньої домовленості про
купівлю-продаж належної ОСОБА_1
квартири АДРЕСА_2, нотаріальне
посвідчення якого обумовлено до 31
січня 2014 року.

На підтвердження свого наміру
укласти договір купівлі-продажу
квартири за 57 000 доларів США ОСОБА_3
передав ОСОБА_1 аванс у розмірі 4 150 грн.,
що становило еквівалент 500 доларів США,
а ОСОБА_1 прийняла вказані кошти до
підписання договору (п.п.1.1, 3.2 договору).

28 грудня 2013 року ОСОБА_1 отримала
від ОСОБА_3 додатково в якості завдатку
що 500 доларів США, про що власноручно
зробила напис після п.5.8. у договорі про
наміри.

Посилання позивача ОСОБА_4 на
передачу відповідачці ОСОБА_1 ще 500
доларів США в рахунок належних з нього
платежів за договором купівлі-продажу
квартири, про що відповідачкою надано
йому власноручну розписку від 21.12.2013
року не відповідають обставинам справи
і спростовуються п.3.2. договору про
наміри, в якому вказано про передачу
відповідачці грошових коштів ще до
підписання договору про наміри.

Отже, розпискою ОСОБА_1
підтвердила отримання нею 4 150 грн.
(еквівалент 500 доларі США) до підписання
договору про наміри як аванс.

Отримані позивачкою 28.12.2013 року
грошові кошти у розмірі 500 доларів США,
які сторони визначили як завдаток,
таким визнати не можна.

Згідно зі ст. 570 ЦК України,
завдатком є грошова сума або рухоме
майно, що видається кредиторові
боржником у рахунок належних з нього за
договором платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання. Якщо не буде встановлено, що
сума сплачена в рахунок належних з
боржника платежів є завдатком, вона
вважається авансом.

Таким чином внесення завдатку як
засобу виконання зобов'язання може
мати місце лише у випадку наявності
зобов'язання, яке б мало випливати із
договору, укладеного сторонами.

Суд на вказане уваги не звернув і
500 доларів США визнав завдатком,
застосувавши правові наслідки
порушення або припинення зобов'язання,
забезпеченого завдатком, передбачені
ст. 571 ЦК України, зобов'язавши
відповідачку повернути його позивачу
та стягнувши з неї суму у розмірі
завдатку.

Оскільки договір купівлі-продажу
квартири сторонами не укладався, то
передані ОСОБА_2 відповідачці кошти
28.12.2013р. у розмірі 500 доларів США є
авансом, а не завдатком, як зазначено в
розписці, що не тягне за собою
наслідків, передбачених ст.571 ЦК
України.

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1
отриманих від позивача коштів в
рахунок належних з нього за договором
купівлі-продажу платежів, який
сторонами не укладався, суд
обґрунтовано виходив з положень ч.1
ст.1212 ЦК України щодо зобов'язання
відповідачки повернути майно тоді,
коли підстава, на якій воно було набуте,
згодом відпала.

В той же час, судом безпідставно
стягнуто з ОСОБА_1 кошти у розмірі 500
доларів США, отримані нею за договором
про наміри і розпискою від 21.12.2013р.,
оскільки ОСОБА_2 вказану суму сплачено
за вказаним договором один раз, а
розписка є підтвердженням отримання
відповідачкою цієї суми.

Також безпідставно стягнуто і кошти,
в еквіваленті 1 000 доларів США, як
наслідки порушення зобов'язань, в
зв'язку з чим стягненню підлягає
отриманий ОСОБА_1 аванс у розмірі 1 000
доларів США (500 доларів США + 500 доларів
США), що за курсом НБУ станом на 03.03.2014
року становить 9 992,40 грн.

З огляду на наведене, на підставі
п.4 ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 309 ЦК України, судова
колегія в цій частині змінює рішення і
стягує з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 9 992,40
грн. замість 24 981,46 грн. в зв'язку
неправильним застосуванням закону,
який підлягає застосуванню.

В іншій частині рішення залишає
без зміни.

Керуючись ст.ст.209, 218, 309, 317, 319, 324 ЦПК
України , колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Дзержинського районного
суду м. Харкова від 06 листопада 2014 року
змінити.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення грошових коштів
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 9
992 грн. 40 коп. (девять тисяч дев'ятсот
дев'яносто дві грн. 40 коп.).

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення ,
але може бути оскаржено в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти діб з дня
набрання законної сили.

Головуючий :

Судді