АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 600/1621/13-цГоловуючий у 1-й
інстанції Кренцель М.І. Провадження №
22-ц/789/675/14 Доповідач - Демкович
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2014 р.

Колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду
Тернопільської області в складі:

головуючого - Демковича Ю.Й.

суддів - Хоми М. В., Козака І. О.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Тернополя

апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк»

на рішення Козівського районного суду
Тернопільської області від 10 квітня 2014
року

по справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» /надалі «Банк»/

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ КБ «Приватбанк звернулося із
вимогами до відповідача про стягнення
заборгованості за кредитним договором
в сумі 17 175,23 грн.

В обгрунтування заявлених вимог
вказує, що відповідно до укладеного
договору б/н від 30.11.06 ОСОБА_1 отримав
кредит у розмірі 4 000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків в
розмірі 24,00% річних на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

Зазначає, що відповідач не надав
своєчасно Банку грошові кошти для
погашення заборгованості за Кредитом,
відсотками, а також іншими витратами
відповідно до умов Договору, а тому у
зв'язку із зазначеними порушеннями у
ОСОБА_1 станом на 28.11.13 виникла
заборгованість у сумі 17 175,23 грн.

Рішенням Козівського районного
суду Тернопільської області від 10.04.14 у
задоволенні позову ПАТКБ «Приватбанк»
до ОСОБА_1 відмовлено за пропуском
строку звернення до суду.

24.04.14 Банк звернувся із скаргою на
рішення суду першої інстанції,
вважаючи, що воно ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати рішення та
прийняти нове, яким задовольнити у
повному обсязі позовні вимоги ПАТ КБ
«Приватбанк».

Порушення вбачає в тому, що судом
першої інстанції при ухваленні даного
рішення порушено норми та принципи
процесуального права, такі як рівність
перед законом і судом, змагальність
сторін, диспозитивність цивільного
судочинства. Також зазначає, що
висновки суду про те, що позивачем
пропущено строк позовної давності не
відповідають дійсності, оскільки
договір не є припинений, так як
відповідач не надав Банку заяву про
припинення строку дії договору, а тому
договір автоматично продовжувався
щоразу на той же термін.

У суді представник апелянта підтримав
вимоги скарги, пославшись на мотиви,
зазначені в ній.

Відповідач скаргу не визнав і просив
рішення суду залишити без змін.

Заслухавши учасників судового процесу,
перевіривши юридичну оцінку
встановлених судом фактичних обставин
справи та їх повноту, колегія суддів
вважає, що скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що між ПАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено
кредитний договір № б/н від 30.11.06 про
надання кредиту в сумі 4000,00 грн. із
відсотковою ставкою 24,00% річних, термін
повернення до 30.11.07.

Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ст.1050 ЦК України,
якщо позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу. Якщо позичальник
своєчасно не повернув речі, визначені
родовими ознаками, він зобов'язаний
сплатити неустойку відповідно до
статей 549 - 552 цього Кодексу, яка
нараховується від дня, коли речі мали
бути повернуті, до дня їх фактичного
повернення позикодавцеві, незалежно
від сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно із розрахунком заборгованість
станом на 28.11.13 виникла заборгованість
у сумі 17175,23 грн., із них: 3996,40 грн. -
заборгованість за кредитом; 6809,85 грн. -
заборгованість з відсотків за
користування кредитом; 5074,92 грн. -
заборгованість з комісії за
користування кредитом; а також
відповідно до п. 8.6 Умов та правил
надання банківських послуг; 500 грн. -
штраф (фіксована частина); 794,06 грн. -
штраф (процентна складова).

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції
виходив із того, що позивачем
пропущено строк позовної давності та
заяви про поновлення строку позовної
давності останнім не надавалось.

Із таким висновком апеляційна
інстанція погоджується з огляду на
наступне.

Як вбачається із матеріалів справи
відповідачем порушено права позивача,
оскільки відповідач не виконав
належним чином зобов'язання за
кредитним договором.

Однак Банк звернувся до суду із
пропуском строку позовної давності та
питання про поновлення строку не
ставив.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

На підставі ч. 1 ст. 261 ЦК України,
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Згідно розрахунку за договором № б/н
від 30.11.06 вбачається, що відповідач із
січня 2007 року почав порушувати
зобов'язання по поверненню коштів.

Тобто, у Банку із січня місяця 2007 року
виникло право вимоги щодо стягнення
заборгованості за кожен прострочений
щомісячний платіж, нараховані відсотки
та на штрафні санкції.

Строк дії договору обумовлений
сторонами - до 30.11.07 (включно).

Посилання Банку про те, що відповідно
до п. 9.12 Умов та правил надання
банківських послуг, договір діє 12
місяців з моменту підписання. Якщо
протягом цього терміну жодна із сторін
не проінформує іншу сторону про
припинення дії Договору, він
автоматично лонгується на такий же
термін, колегія суддів до уваги не бере,
оскільки згідно договору про надання
кредиту, угода про збільшення строку
позовної давності між сторонами не
укладалася.

Також, долучені до справи Банком Умови
не містять підпису відповідача та
відсутні будь-які докази, що саме
вказані Умови відповідачу доводилися й
він зрозумів їх зміст та значення їх
положень.

Оскільки, фактично відсутні докази про
домовленість сторін щодо зміни строків
позовної давності у сторону
збільшення, а саме те, що Договорів
автоматично лонгується на такий же
термін, як зазначено у ньому, тому, слід
застосовувати загальний трирічний
строк позовної давності, передбачений
ст. 257 ЦК України.

Як зазначалося вище, право вимоги у
Банку виникло уже із січня місяця 2007
року, а щодо виконання усіх вимог - із
30.11.07.

Позивач звернувся до суду з вимогами до
відповідача 11.12.13, тобто по спливу трьох
років.

Таким чином, станом на день
звернення до суду строк давності за
вимогами про повернення споживчого
кредиту минув.

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України,
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

29.01.14 ОСОБА_1 подав заперечення на
позов, в якому просив відмовити у
задоволенні позову, у зв'язку із збігом
строку позовної давності.

Також слід врахувати положення п. 7 ч. 11
ст. 11 Закону України «Про захист прав
споживачів», яким кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув.

Враховуючи вищенаведене, апеляційна
інстанція вважає, що рішення суду
ухвалене з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстав для його скасування - не
вбачає.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Козівського районного
суду Тернопільської області від 10
квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у касаційному порядку протягом
двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Ю.Й. Демкович