Справа № 461/6881/14 Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 22-ц/783/7422/14 Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.

суддів: Приколоти Т.І., Тропак О.В.,

секретаря - Іванової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до прокуратури Львівської області про відшкодування моральної шкоди -

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням відмовлено у задоволенні зазначеного позову, яким ОСОБА_2 просив стягнути із прокуратури Львівської області 1000000 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої йому унаслідок вчинення заступником прокурора області дій у не передбачений процесуальним законом спосіб.

Рішення оскаржив ОСОБА_2, просить його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Посилається на те, що суд неповно встановив обставини, що мають значення для справи і висновки суду не відповідають дійсним обставинам. Зазначає про неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи без участі сторін колегія суддів зазначає, що хоч і не з'явилися учасники процесу в судове засідання, проте вони належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, у такий спосіб розпорядилися своїми правами і в силу приписів ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги колегія суддів не знаходить законних підстав для її задоволення з огляду на викладені мотиви.

Встановлено, що 07.03.2009 року ОСОБА_2 звернувся до Президента України із заявою про вчинений злочин (а.с. 32).

13.03.2009 року вказана заява ОСОБА_2 була скерована Секретаріатом Президента України до прокуратури Львівської області в порядку ч. 3 ст. 7, ст. 12 Закону України "Про звернення громадян" для її розгляду в частині, що належить до компетенції органів прокуратури (а.с. 49).

20.03.2009 року заступником прокурора Львівської області ОСОБА_2 надано відповідь. Серед іншого прокурор зазначив, що підстав для представництва органом прокуратури його інтересів в суді не має, перевірка законності рішень не відноситься до компетенції прокуратури.

Висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову є вірним, ґрунтується на матеріалах справи та нормах матеріального права.

Як убачається із позовної заяви ОСОБА_2, підставою для відшкодування моральної шкоди позивач вважав факт обмеження його процесуального права на оскарження дій прокурора у кримінальному процесі, так як замість прийняття процесуального рішення заступник прокурора області дав йому відповідь лисом.

Таке твердження позивача, як і доводи апеляційної скарги, не відповідають матеріалам справи і нормам права.

Так, підставами для про порушення кримінальної справи ОСОБА_2 убачав ухвалене колегією суддів неправосудне, на його думку, судове рішення у справі за його адміністративним позовом, а саме: неналежна оцінка наданих ним доказів, неправильне встановлення фактичних обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права, тощо. Окрім цього - порушення строків видачі судового рішення .

Із цього випливає, і саме це вбачав заступник прокурора області, що заявник ОСОБА_2 фактично не погодився із судовим рішенням і просив перевірити його законність у спосіб провадження у кримінальній справі.

Однак, законність ухвалених судами рішень перевіряється судами вищих інстанції шляхом подання відповідних скарг, як у даному випадку, в порядку касаційного оскарження до Вищого адміністративного суду України. Порушення строків виготовлення судових актів може бути підставою для подання відповідних скарг до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України чи Вищої Ради Юстиції, а не до органів прокуратури.

Отже, звернувшись із заявою про вчинений злочин ОСОБА_2 обрав не вірний спосіб захисту свого права.

При цьому слід зазначити, що заступник прокурора Львівської області надав ОСОБА_2 відповідь в порядку реалізації Закону України "Про звернення громадян" і роз'яснив йому порядок її оскарження.

Таким чином, оскільки права ОСОБА_2 не охороняються у обраний ним спосіб шляхом провадження у кримінальній справі і посадовою особою органу прокуратури йому надано відповідь у встановленому порядку, належно роз'яснені його права то ці дії прокурора не можуть вважатися порушенням прав заявника і підставою для відшкодування моральної шкоди..

Підстав для відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 1167, ст. 1176 ЦК України позовна заява не містить і судом першої інстанції не встановлено.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність його висновків і тому рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 317 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: