РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ № 384/757/14-ц

№пр. 2/384/148/2014

09 грудня 2014 року
Вільшанський районний суд
Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Галицького В.В.,

зі секретарем - Лалаян А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Вільшанка справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ПСП ім.
Ватутіна про стягнення вартості
майнового паю в сумі 7597 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною
заявою до ПСП ім. Ватутіна про
стягнення вартості майнового паю в
сумі 7597 грн.. Позовна заява мотивована
тим, що позивач отримав у спадщину за
законом від його батька ОСОБА_2 право
власності на майновий пай, який
протягом 1988-2005 років працював у КСП ім.
Ватутіна, яке 1999-2000 років
реорганізоване у ПСП ім. Ватутіна із
правонаступництвом. Відповідно до
списку осіб, які мають право на
майновий пай, затвердженого зборами
співвласників КСП (ПСП ім. Ватутіна)
01.04.2001 року Маловільшанською сільською
радою, Вільшанського району,
Кіровоградської області, 16.12.2013 року
йому видано свідоцтво серії КДА № 271129
про право власності на майновий пай
члена колективного
сільськогосподарського підприємства
(майновий сертифікат) вартістю 7597 грн.,
що складає 0,441 % від загальної вартості
майна пайового фонду підприємства,
який станом на 01.04.2001 року становить
1720000 грн.. З 05.02.2005 року батько позивача
звільнений з ПСП ім. Ватутіна за
власним бажанням, а відтак з вказаної
дати не є членом ПСП. Відповідно до
ст.ст. 7, 9 Закону України «Про
колективне сільськогосподарське
підприємство» від 14.02.1992 року
вбачається, що майно КСП належить його
членам на праві спільної часткової
власності і пайовий фонд їх майна
складається з балансової вартості
основних виробничих та оборотних
фондів, створених за рахунок
діяльності підприємств, цінних
паперів, акцій, а також коштів у
грошовому виразі; майновий пай є
грошовим еквівалентом трудового
внеску кожного працівника в колективне
майно, визначеним на дату паювання.
Згідно до ст.ст. 5, 8 цього Закону, право
розпоряджатись своїм паєм на власний
розсуд член КСП набуває після
припинення членства в підприємстві. У
разі виходу з підприємства його члени
мають право на пай натурою, грішми або
цінними паперами відповідно до розміру
та структури пайового фонду або в іншій
формі за згодою сторін. З доданих до
позовної заяви матеріалів вбачається,
що батько позивача припинив своє
членство у КСП(ПСП) у 2005 р. а позивач не є
членом ПСП ім. Ватутіна, за
користування майновим паєм відповідач
орендної плати позивачу не сплачує, в
натурі майновий пай не виділяє, чим
порушує його права. В межах досудового
врегулювання спору стороною позивача
були вжиті всі можливі законні заходи
до отримання належним чином завірених
копій документів, а саме акту
розрахунку уточненого пайового фонду,
уточнена структура пайового фонду та
уточнений перелік майна пайового
фонду. Проте, вказані дії позитивних
результатів не дали. Позивач
неодноразово намагався врегулювати
даний спір в досудовому порядку, шляхом
усних звернень і письмових заяв до
керівника ПСП ім. Ватутіна від 24.05.2013
року та 20.06.2014 року про видачу йому
майнового паю, але тільки на останню
отримав письмову відповідь, б/н від
23.07.2014 р. за підписом директора Димова
О.П., за змістом якої йому відмовлено по
суті заяви. На підставі викладеного,
приймаючи до уваги, що згідно чинного
законодавства право громадянина на
вихід із членів КСП з майновим паєм не
може бути обмежено будь-яким рішенням,
а відповідно до приписів ч. 3 ст. 9 Закону
України «Про колективне
сільськогосподарське підприємство»
від 14.02.1992 року, у разі виходу з
підприємства його члени мають право на
пай натурою, грішми або цінними
паперами відповідно до розміру і
структури пайового фонду або в іншій,
за згодою сторін, формі та враховуючи,
що відповідач не тільки не бажає
досягнути будь-якої згоди, але й
свідомо перешкоджає позивачу в
реалізації його конституційних
майнових прав, позивач вважає, що
позовні вимоги про стягнення із
відповідача вартості майнового паю в
грошовому еквіваленті на суму 7597 грн.
ґрунтуються на Законі, а тому
підлягають задоволенню, суттєво не
вплинуть на ведення господарської
діяльності відповідача та не порушать
інтересів інших власників паїв.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився. Надав суду заяву,
в якій просить долучити до матеріалів
справи спростування заперечень
відповідача від 09.12.2014 року та
розглянути справу без його участі.
Вважає даний позов єдиним способом
захисту порушених прав позивача, який
просить задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився. Надав суду
заперечення на позовну заяву, згідно
яких не визнає позов в повному обсязі,
вважає що відповідач не є власником
майна, що ввійшло в пайовий фонд
реорганізованого КСП. Договорів оренди
позивач з відповідачем на користування
майновими паями не укладали. Просить
розглянути справу без його участі.

Вивчивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовна заява
не підлягає задоволенню із наступних
підстав.

Порядок виділення майнового паю
врегульовано, зокрема Законом України
«Про колективне сільськогосподарське
підприємство» від 14 лютого 1992 року та
Порядком розподілу та використання
майна реорганізованих колективних
сільськогосподарських підприємств,
затвердженого Наказом Міністерства
аграрної політики України від 14
березня 2001 року № 62 (далі-Порядок).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про
колективне сільськогосподарське
підприємство» у разі виходу з
підприємства його члени мають право на
пай натурою, грішми або цінними
паперами відповідно до розміру та
структури пайового фонду або в іншій,
за згодою сторін, формі.

Пунктом 9 Порядку передбачено, що
виділення із складу пайового фонду
майна у натурі окремим власникам чи
групам власників за їх бажанням у
процесі вирішення майнових питань
здійснюється підприємством
правонаступником (користувачем) на
підставі рішення зборів
співвласників.

При цьому, з метою реалізації права
власності громадян на майнові паї
створюється комісія, яка визначає
користувачів майнового фонду майна
реорганізованого підприємства, до
якого відповідно перейшли зобов'язання
щодо виділення майнових паїв
співвласникам. Відповідна комісія
формує структуру пайового фонду,
вартість майна та готує на збори
співвласників перелік майна для
виділення його в натурі кожній із груп
співвласників. Збори співвласників
майнових паїв після розгляду
пропозицій комісії затверджують
результати розподілу майна пайового
фонду і переліки майна, яке виділяється
в натурі групам співвласників.

У випадку невиконання зборів
співвласників щодо виділення
підприємством-правонаступником майна
в натурі власнику майнового паю,
останній може реалізувати своє право
на судовий захист.

Зазначене свідчить про те, що порядок
виділення майнового паю, його
структура віднесений до компетенції
органу самоврядування колективного
підприємства, або зборів
співвласників, які діють відповідно до
статуту підприємства та затверджених
ним актів, зокрема Положення про
пайовий фонд майна.

Тобто, підставою для виділення
майнових паїв у натурі чи отримання їх
вартості окремими особами є заяви
власників майнових паїв про виділення
їхнього майна в натурі. Такі заяви
розглядають збори співвласників
майнових паїв, які приймають
відповідні рішення, що оформляються
протоколом зборів співвласників.

Відповідно до довідки виданої
директором ПСП ім. Ватутіна,
Вільшанського району, Кіровоградської
області, № 55 від 28.07.2014 року, КСП ім.
Ватутіна є правонаступником колгоспу
ім. Димитрова (згідно протоколу № 1 від
07.04.1987 року), а ПСП ім. Ватутіна є
правонаступником КСП ім. Ватутіна
(згідно протоколу № 2 від 28.02.2000 року)
(а.с. 11).

В судовому засіданні встановлено, що
спадкодавець ОСОБА_2 був членом КСП ім.
Ватутіна, яке в подальшому було
реорганізоване у ПСП ім. Ватутіна, та із
05.02.2005 року звільнений із ПСП ім.
Ватутіна, за власним бажанням. Позивач
отримав у спадщину за законом право
власності на майновий пай. ОСОБА_1
відповідно до свідоцтва про право
власності на майновий пай члена
колективного сільськогосподарського
підприємства серії КДА № 271129, виданого
16.12.2013 року Маловільшанською сільською
радою Вільшанського району
Кіровоградської області, має право на
пайовий фонд майна ПСП ім. Ватутіна.
Частка ОСОБА_1 визначена в розмірі 7597
грн. та становить 0,441 % (а.с. 15).

У відповідності до ст. 759 ЦК України, за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк. Законом можуть
бути передбачені особливості
укладення та виконання договору найму
(оренди).

В судовому засіданні встановлено, що
позивач та відповідач не укладали
жодного договору оренди щодо свого
майнового паю.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Суду не надано жодних доказів того, що
відповідач отримав, безпідставно набув
чи використовує майно, яке належить
позивачу.

Належних доказів, відповідно до вимог
ст. ст. 10, 60 ЦПК України, щодо порядку
виділення майнового паю, визначення
його структури, звернення позивача до
співвласників з відповідною заявою про
виділ її долі із спільного майна
матеріали справи не містять, таке
рішення органу самоврядування
колективного підприємства або зборів
співвласників відсутнє.

Таким чином, будь-яких переконливих і
безспірних доказів на підтвердження
обставин, з якими як з юридичним фактом
пов'язувались правові вимоги,
позивачем не надано, не містять їх і
матеріали справи, а обставини, на які
позивач посилався, не є достатніми для
висновку про наявність
цивільно-правових підстав для
стягнення вартості майнового паю.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що в задоволені позовних
вимог слід відмовити за недоведеністю.

Враховуючи вищезазначене, керуючись
ст.ст. 11, 60, 61, 88, 213-215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ПСП
ім. Ватутіна про стягнення вартості
майнового паю в сумі 7597 грн., відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Кіровоградської області через суд
першої інстанції (Вільшанський
районний суд). Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: