Справа № 181/438/14-ц
Провадження № 2/181/176/14
"16" липня 2014 р. смт. Межова
Межівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді Літвінової Л.Ф.,
при секретарі Васільєвій І.С.,
з участю позивача ОСОБА_1 його представника ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за розпискою та процентів за користування грошовими коштами ,-
24 квітня 2014 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_1 з позовом про стягнення з ОСОБА_3 боргу за розпискою та процентів за користування грошовими коштами. В обґрунтування заявлених вимог зазначається, що 01 серпня 2012 року ОСОБА_3 запозичив у позивача грошові кошти в розмірі 10 000 гривень, які зобов'язався повернути протягом дванадцяти місяців. На підтвердження цього відповідач власноручно, без будь-якого примусу, написав розписку, яка складає укладений договір позики між сторонами. Зазначеної вище суми коштів ОСОБА_3 не вистачало для придбання житлового будинку. Позивач істотні умови договору позики виконав у повному обсязі, а саме передав кошти відповідачу, який всупереч взятих на себе зобов'язань з повернення позики не дотримався. З вересня 2013 року ОСОБА_1 неодноразово звертався до ОСОБА_3 стосовно повернення коштів останнім, однак відповідач добровільно повертати кошти відмовлявся. Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_3 суму боргу за розпискою в розмірі 10 000 гривень, проценти за користуванням грошовими коштами в сумі 1 222,78 гривень та судові витрати.
Позивач у судовому засіданні підтвердив обставини, які викладені вище при цьому позов підтримав у повному обсязі. Представник позивача позов підтримує повністю та просить задовольнити його в повному обсязі на підставі наявних у справі доказів. Згідний на розгляд справи в порядку заочного розгляду.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.
Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні суду показала, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. На даний момент вони розлучені. Підтвердила, що дійсно ОСОБА_3 брав позику в ОСОБА_1 на придбання житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1. Розмір позики складав 10 000 гривень про що ОСОБА_3 власноручно написав розписку. У подальшому вказані грошові кошти ОСОБА_3 витрачав на особисте лікування та оформлення групи інвалідності. Додала, що на теперішній час у зазначеному вище будинку ніхто не проживає.
Суд, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
У судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_3 взяв у ОСОБА_1 позику в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень, які зобов'язувався повернути протягом 12 місяців на підтвердження чого мається відповідна розписка датована 01 серпня 2012 року (а.с.11).
В силу ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
За положенням ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні, встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами.
У відповідності до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що між сторонами мають місце правовідносини, що виникли з цивільно - правового зобов'язання повернення грошових коштів за договором позики.
Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
В силу ч. 1 ст. 1050 ЦК України визначено, що в разі якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, якою встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Судом з'ясовано, що дотепер відповідачем своїх обов'язків за договором позики не виконано, грошові кошти не повернуто. ОСОБА_3 допущено порушення майнових прав позивача, тому звернення до суду позивачем є обґрунтованим та позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
З ОСОБА_3 також слід стягнути документально підтверджені судові витрати, які поніс позивач при зверненні до суду, що відповідає положенням ч.1 ст.88 ЦПК України.
В силу статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Судові витрати покласти на рахунок відповідача.
Керуючись ст.ст.224,1046,1047,1048,1050 ЦК України,-
Позов задовольнити ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за розпискою та процентів за користування грошовими коштами повністю.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором позики в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень, проценти за користуванням грошовими коштами в сумі 1 222 (одна тисяча двісті двадцять дві) гривні 78 копійок та судові витрати 243 гривні 60 копійок, а всього 11 466 (одинадцять тисяч чотириста шістдесят шість) гривень 38 копійок.
Судові витрати покласти на рахунок ОСОБА_3.
Апеляційна скарга на рішення суду подяється до апеляційного суду Дніпропетровської області через Межівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: Л. Ф. Літвінова