Справа № 444/1501/2011
Головуючий у 1 інстанції: Зеліско Р.Й.
Провадження № 22-ц/783/2594/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого:
Зверхановської Л.Д.

суддів: Цяцяка Р.П.,
Шеремети Н.О.

секретаря:
Ясиновської Я.М.

з участю:
представника позивача - Жарського І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 на рішення Жовківського
районного суду Львівської області від
24 жовтня 2013 року,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним заочним рішенням
Жовківського районного суду
Львівської області від 24 жовтня 2013 року
задоволено позов Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" до ОСОБА_3 про
звернення стягнення.

Передано в заклад Публічному
акціонерному товариству Комерційний
банк "Приватбанк" шляхом вилучення у
ОСОБА_3 належне їй на праві власності
заставлене майно, а саме: автомобіль
марки "Mercedes Benz", модель: С 220, рік випуску:
1999, тип ТЗ: Легковий автомобіль, №
кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний
номер: НОМЕР_3

В рахунок погашення заборгованості за
договором № LVH9AE00000137 від 12.03.2008 року в
розмірі 10560,61 доларів США, що за курсом
7,97 відповідно до службового
розпорядження НБУ від 21.09.2011 року
складає 84168,06 грн., звернено стягнення
на предмет застави: автомобіль марки
"Mercedes Benz", модель: С 220, рік випуску: 1999,
тип ТЗ: легковий автомобіль, №
кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний
номер: НОМЕР_3 що належить на праві
власності ОСОБА_3, шляхом продажу
вказаного автомобіля Публічним
акціонерним товариством Комерційний
банк "ПРИВАТБАНК" з укладанням від
імені відповідача договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою - покупцем, зі зняттям
вказаного автомобіля з обліку в
органах ДАІ України, а також наданням
ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив представник
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі зазначає, що
оскаржуване рішення є незаконним та
необґрунтованим, ухваленим з неповним
з'ясуванням усіх фактичних обставин
справи та за відсутності відповідача,
який не був повідомлений належним
чином про дату, час та місце розгляду
справи, що позбавило ОСОБА_3 та її
представника можливості реалізувати
їхні права, передбачені ст.ст. 176, 189 ЦПК
України. Вважає, що суд першої
інстанції не врахував ряду обставин
щодо самого предмету спору, зокрема, не
взяв до уваги результати розгляду
Галицьким районним судом м. Львова
цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до
ПАТ КБ "Приватбанк " про визнання
недійсним кредитно-заставного
договору. Звертає увагу суду на те, що
на момент розгляду даної справи між
позивачем та відповідачем велися
переговори щодо мирного врегулювання
спору шляхом списання частини суми
боргу та добровільного погашення її
різниці.

Просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити позивачу у задоволенні
позову.

Колегія суддів вважає можливим
розглядати справу у відсутності осіб,
які беруть участь у справі, у тому числі
і апелянта ОСОБА_4, котрі належним
чином відповідно до вимог ст.ст.74-76 ЦПК
України повідомлені про час та місце
розгляду справи, але не з'явилися в
судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги, виходячи із
наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обгрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Районним судом встановлено, що
відповідно до укладеного між сторонами
кредитно - заставного договору
№LVH9AE00000137 від 12.03.2008 року позивач надав
ОСОБА_3 кредит у розмірі 11577,59 доларів
США, зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 10,56 %
річних, з кінцевим терміном погашення
11.03.2013 року. Для забезпечення виконання
своїх зобов'язань відповідач надала в
заставу автомобіль марки "Mercedes Benz",
модель: С 220, рік випуску: 1999, тип ТЗ:
легковий автомобіль, № кузова/шасі:
НОМЕР_4 реєстраційний номер: НОМЕР_3, що
належить на праві власності ОСОБА_3 (80300,
АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1).

За кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ст.1054 ч.1 ЦК
України).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до положень ст. 530 ЦК України
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 статті 546 ЦК України
передбачає, що виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою
(штрафом або пенею), порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 572 ЦК України передбачено, що в
силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником(заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом(право
застави).

Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі
невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави. За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язань, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором.

Статтею 590 ЦК України передбачено, що
звернення стягнення на предмет застави
здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Заставодержатель набуває
право звернення стягнення на предмет
застави в разі, коли зобов'язання не
буде виконано у встановлений строк
(термін), якщо інше не встановлено
договором або законом.

Оскільки ОСОБА_3 своїх зобов'язань за
договором від 12.03.2008 року належним
чином не виконувала, внаслідок чого
станом на 14.09.2011 року заборгованість
складала 10560,61 доларів США, що в
еквіваленті становить 84168,06 грн., то
позивач звернувся в суд за захистом
своїх порушених прав у вибраний ним та
визначений законом спосіб.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване
рішення в повній мірі відповідає цим
вимогам.

Розгляд справи у відсутності
відповідачки, на думку судової колегії,
не вплинуло на законність та
обґрунтованість даного судового
рішення, а твердження апелянта про те,
що ОСОБА_3 належним чином не
повідомлено про дату, час та місце
розгляду справи є безпідставним, так як
таке повідомлення міститься на а.с.92.

Крім того, відповідно до ст.6 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод, яка є частиною
національного законодавства, кожен при
вирішенні питання щодо його
цивільних прав і обов'язків має право
на справедливий і відкритий розгляд
упродовж розумного строку незалежним і
безстороннім судом, створеним
відповідно до закону. Дана справа
надійшла до Жовківського районного
суду Львівської області 25.10.2011 року, за
клопотанням представника відповідача -
ОСОБА_4 23.11.2011 року та 10.10.2012 року
провадження по справі зупинялось, а
тому завершення розгляду справи 24.10.2013
року не свідчить про порушення
законних прав ОСОБА_3

Колегія суддів вважає, що твердження
апелянта про те, що суд, розглянувши
справу у відсутності відповідача,
позбавив її можливості подати докази, є
безпідставними, так як ОСОБА_3 та її
представник не подали таких доказів ні
протягом двох років, коли справа
розглядалась в місцевому суді, не
додали їх ні до заяви про перегляд
заочного рішення, ні до апеляційної
скарги.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому підстав
для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та дотримана
процедура розгляду, передбачена ЦПК
України, а тому колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення
суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314
ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жовківського районного суду
Львівської області від 24 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: