Провадження 6/127/2600/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2014 року
м.Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області в складі:

головуючого судді Волошина С.В.

при секретарі: Тонкопій Ю.І.,

розглянувши подання державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Вінницького
районного управління юстиції ОСОБА_1
про встановлення тимчасового
обмеження боржнику ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ІДН НОМЕР_1, жителю
ІНФОРМАЦІЯ_2, у праві виїзду за межі
України без вилучення паспортного
документа до виконання ним своїх
зобов’язань, -

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Вінницького районного управління
юстиції ОСОБА_1 звернулася до суду із
вказаним поданням, в якому зазначила,
що на примусовому виконанні в відділі
державної виконавчої служби
Вінницького районного управління
юстиції перебуває виконавче
провадження з виконання виконавчого
листа №2-195 від 18.02.2001 року, виданий
Вінницьким районним судом про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
аліментів на утримання сина ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частини всіх
видів його заробітку, але не менше
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян, починаючи з 03.02.2004 року до
досягнення дитиною повноліття. Заявник
повідомив, що внаслідок неналежного
виконання рішення суду станом на 01.10.2014
року боржник має заборгованість по
сплаті аліментів в розмірі 25 148,50 грн.

Відповідно до Закону України “Про
виконавче провадження”, у разі
невиконання судового рішення у
добровільному порядку, воно підлягає
примусовому виконанню. Зокрема,
відповідно до ст. 5 вказаного Закону,
державний виконавець зобов’язаний
вжити заходів щодо примусового
виконання рішень, неупереджено,
своєчасно, повно вчинити виконавчі дії.

За час виконавчого провадження
державним виконавцем були проведені
наступні заходи примусового виконання
рішення суду, а саме: 22.09.2006 року
відкрито виконавче провадження, копію
якого направлено боржнику, направлено
запит до Державної податкової служби
України з метою вияснення наявність у
боржника джерел отримання доходу,
направлено запит до Пенсійного фонду
України про осіб-боржників, які
працюють за трудовими та
цивільно-правовими договорами, про
останнє місце роботи, направлено запит
до Пенсійного фонду України про
осіб-боржників, які отримують пенсії.

Згідно відповіді з ДПС інформація про
джерела доходів фізичних осіб стосовно
боржника відсутні.

Згідно відповіді з Пенсійного фонду
України інформація стосовно боржника
серед осіб-боржників, які працюють за
трудовими та цивільно-правовими
договорами, про останнє місце роботи та
осіб-боржників, які отримують пенсії –
відсутня.

12.02.2013 року державним виконавцем було
вчинено вихід за місцем реєстрації та
проживання боржника, проте перевірити
майновий стан боржника не було
можливості, оскільки будинок був
зачинений, про що державним виконавцем
складено відповідний акт (а.с.5).

Державний виконавець посилається на
те, що рішення суду боржник не виконує,
а отже від виконання своїх зобов’язань
ухиляється, кошти на користь стягувача
не сплачує, на попередження державного
виконавця не реагує, не приймає мір до
погашення вищевказаної
заборгованості.

Ще одним заходом примусового виконання
рішень може бути тимчасове обмеження
особі (боржнику) у праві виїзду за межі
України з вилученням паспортного
документа чи без такого, що можливо на
підставі рішення суду за поданням
державного виконавця.

У зв’язку з несплатою аліментів
державним виконавцем нарахована
заборгованість, яка, згідно
довідки-розрахунку, на 01.10.2014 року
становить 25 148,50 грн. (а.с. 4).

Вказані обставини стали підставою для
звернення державного виконавця з
вказаним поданням.

В судове засідання представник відділу
ДВС не з’явився, будучи повідомленим
про день, час та місце розгляду справи,
на адресу суду надійшла заява від
державного виконавця, якою просить
подання розглянути у її відсутність,
подання підтримує та просить його
задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
в сукупності представлені суду докази,
суд приходить до висновку про
відсутність підстав для задоволення
подання, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Закону України “Про
порядок виїзду з України та в’їзду в
Україну громадян України”,
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон, зокрема, у випадках, якщо діють
неврегульовані аліментні, договірні чи
інші невиконані зобов’язання – до
виконання зобов’язань або
розв’язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
випадках, або забезпечення
зобов’язань заставою, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, або він ухиляється від
виконання зобов’язань, покладених на
нього судовим рішенням, до виконання
зобов’язань.

Судом встановлено, що в провадженні
відділу ДВС Вінницького районного
управління юстиції знаходиться
виконавчий лист № 2 – 195 від 18.02.2004 року
виданий Вінницьким районним судом
Вінницької області про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 ну утримання
сина – ОСОБА_4 аліментів, в розмірі ?
частини всіх видів його заробітку, але
не менше неоподаткованого мінімуму
доходів громадян, починаючи з 03.02.2004
року і до повноліття дитини. (а.с. 2-3).

На момент звернення до суду з поданням,
факт ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, повинен вже відбутися і бути
об'єктивно наявним та вбачатися з
матеріалів виконавчого провадження.

Разом з тим, з матеріалів, доданих до
подання і зі змісту самого подання не
вбачається та не прослідковується факт
ухилення боржника від виконання
рішення суду.

У суду виникає об’єктивний сумнів і
доведеність ухилення ОСОБА_2 від
виконання рішення суду: виконавчий
лист про стягнення боргу із ОСОБА_2,
копія якого державним виконавцем
додана до подання (а.с.2), постанова про
відкриття виконавчого провадження
(а.с.3), розрахунок заборгованості (а.с. 4),
запити та акт державного виконавця (а.с.
5-6) свідчать про невиконання рішення
суду та вчинення державним виконавцем
певних виконавчих дій, однак ні в якому
разі не свідчать про умисел боржника на
ухилення від виконання рішення суду.

Відповідно до положення ч.2 ст. 10 ЦПК
наявність умислу та обставини, які є
предметом посилання суб'єкта подання
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України як на підставу його
вимог, підлягають доведенню. Зокрема,
задоволення такого подання можливе
лише за умови доведення факту ухилення
боржника від виконання зобов'язання, а
не лише за наявності факту невиконання
зобов'язань.

Враховуючи наведене, суд звертає увагу
на статтю 33 Конституції України,
відповідно до якої, кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

За таких обставин, суд вважає, що вимоги
державного виконавця перед судом не
доведені, та з матеріалів виконавчого
провадження не вбачається умисел
боржника на ухилення від виконання
рішення суду.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 6 ЗУ “Про порядок виїзду з
України і в’їзду в Україну громадян
України”, ст. 33 Конституції України, ст.
ст. 208-210, 217, 377-1 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні подання
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Вінницького районного управління
юстиції про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України боржника
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Вінницької області
шляхом подання апеляційної скарги
протягом п’яти днів з дня її
проголошення, а у разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали через Вінницький міський
суд Вінницької області.

Суддя: