Справа № 357/6500/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Федисько К. П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Біла Церква в залі суду №
5заяву ОСОБА_1, заінтересована особа :
відділ Держземагенства у м.Біла Церква,
про встановлення факту належності
правоустановчого документу,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернулась до суду із
заявою, посилаючись на те, що при
оформленні договору дарування частини
житлового будинку її ім»я та
по-батькові було вказане як «ОСОБА_1», а
в паспорті її імя значиться - ОСОБА_1.
Внаслідок цього в заявниці виникла
перешкода при оформленні приватизації
земельної ділянки, а тому заявник
просить суд встановити, що договір
даруваня частини житлового будинку
виданий на ОСОБА_1 належить ОСОБА_1.

В судовому засіданні заявник
підтримала свою заяву.

Представник заінтересованої особи
в судовому засіданні не заперечував
проти задоволення заяви.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає за можливе задовольнити заяву.

В судовому засіданні встановлено,
що відповідно до договору дарування
частини жилого будинку від 31.07.2000 року
ОСОБА_1 та ОСОБА_5 являються власниками
? частини будинку по АДРЕСА_1. При
оформленні данного договору заявник на
той час була неповнолітня, паспорта не
мала, а в свідоцтві про народження її
ім»я значиться російською мовою -
«ОСОБА_1», тому оформлення договору
дарування проводилось згідно данних
свідоцтва про народження заявниці та
відбувся переклад імя з російської
мови на українську - «ОСОБА_1» на
«ОСОБА_1». Під час оформлення
правовстановлюючого документу
прізвище ім»я по-батькові заявниці
було вказано російською мовою як
«ОСОБА_1».

Судом встановлено, що згідно
паспортних даних прізвище ім»я
по-батькові завника вказано як ОСОБА_1.

На даний час в заявника виникла
необхідність оформити документи та
приватизувати земельну ділянку, тому
заявник просить суд встановити, що
договір дарування частини житлового
будинку від 31 липня 2000року,
посвідченний державним нотаріусом
Білоцерківської державної
нотаріальної контори, належить зявнику
по справі ОСОБА_1. Інших розбіжностей,
чи сумнівів щодо належності
правоустановчого документу заявнику,
не має.

Згідно п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд
розглядає справи про встановлення
факту належності правовстановлюючих
документів особі, прізвище, ім'я, по
батькові, місце і час народження якої,
що зазначені в документі не збігаються
з ім'ям, по батькові, прізвище, місцем і
часом народження цієї особи,
зазначеним у свідоцтві про народження
або у паспорті.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995року
№5 «Про судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення» суд може встановити факти
належності особі документів, які не
відносяться до таких, що посвідчують
особу.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 213 - 215, 256-259, 294, 296 ЦПК
України суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що договір дарування
частини жилого будинку від 31 липня
2000року за № 2-2846 посвідчений державним
нотаріусом Білоцерківської державної
нотаріальної контори (будинок АДРЕСА_1)
- належить ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд протягом десяти днів з дня
проголошення рішення .

Суддя О. Я. Ярмола