У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової палати
у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євграфової
Є.П., Євтушенко О.І.,

Журавель В.І.,
Завгородньої І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за касаційною скаргою
представника Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» - Могилян Людмили Василівни на
рішення Солом'янського районного суду
міста Києва від 18 листопада 2013 року та
ухвалу апеляційного суду міста Києва
від 22 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП
Факторинг Україна») звернулося до суду
з позовом до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що відповідно до
укладеного договору від 22 лютого 2007
року ОСОБА_4 отримав кредит у вигляді
овердрафту шляхом кредитування
поточного рахунку в розмірі ліміту
кредитування, який становить 46 500 грн,
зі сплатою процентів за користування
кредитом в розмірі 26 % річних та за
користування простроченим кредитом в
розмірі 36 % річних.

Посилаючись на те, що внаслідок
неналежного виконання відповідачем
своїх грошових зобов'язань за
кредитним договором утворилась
заборгованість в розмірі 40 847 грн 35 коп.,
з яких 25 582 грн 16 коп. - заборгованість за
тілом кредиту та 15 265 грн 19 коп. -
несплачені проценти, яку позивач на
підставі договору факторингу від 27
січня 2012 року просив стягнути з ОСОБА_4

Рішенням Солом'янського районного суду
міста Києва від 18 листопада 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду міста Києва від
22 січня 2014 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі представник ТОВ
«ОТП Факторинг Україна» - Могилян Л.В.
просить судові рішення скасувати та
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в позові, місцевий суд, з
висновками якого погодився й суд
апеляційної інстанції виходив із того,
що у спорах щодо споживчого
кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. Позовна давність за
позовом про повернення споживчого
кредиту застосовується судом
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі.

Проте погодитися з таким висновком
судів не можна.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

При вирішенні справи судом першої
інстанції встановлено, що 22
лютого 2007 року між Закритим
акціонерним товариством «ОТП Банк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі
- ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_4 був
укладений договір про кредитування
поточного рахунку (овердрафт) згідно із
умовами якого відповідачу було надано
овердафт шляхом кредитування
поточного рахунку в межах ліміту в
розмірі 46 500 грн, на умовах сплати 26 %
річних за користування непростроченим
кредитом та 36 % річних за користування
простроченим кредитом.

Відповідно до договору факторингу від
27 січня 2012 року ПАТ «ОТП
Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» прийняло право вимоги за
кредитним договором укладеним 22 лютого
2007 року із ОСОБА_4

Пунктом 6.1. вказаного кредитного
договору визначено, що будь-який
кредит, виданий в рамках овердрафту має
бути погашений не пізніше останнього
робочого дня місяця наступного за
місяцем надання такого кредиту.

Остання сума в рамках овердрафту за
договором в розмірі 552 грн 71 коп.
була отримана відповідачем 31 травня 2010
року.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для
окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю.

Сплив позовної давності є підставою
для відмови в позові (ч.
4 ст. 267 ЦК України). Якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає
захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України).

ЦК України не передбачає заборони
пред'явлення окремих вимог у зв'язку з
пропущенням позовної давності.

Пункт 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів», яким
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого
кредиту, строк давності якого минув, у
системному зв'язку із самою
ч. 11 ст. 11 зазначеного Закону
стосується позасудового порядку
повернення споживчого кредиту і
спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту.

Таких же висновків дійшов Верховний
Суд України у своєму рішенні від 20
листопада 2013 року № 6-126цс13,
обов'язковість якого для всіх суб'єктів
владних повноважень, які застосовують
у своїй діяльності нормативно-правовий
акт, що містить зазначену норму права,
та для всіх судів України визначена ст.
360-7 ЦПК України.

Частинами 3, 4 ст. 267 ЦК України
визначено, що позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Матеріали справи не містять заяви
відповідача про застосування
наслідків спливу позовної давності, а
тому висновок судів про відмову в
позові з цих підстав зроблено всупереч
вищевказаним нормам законодавства.

Оскільки допущені судами при вирішені
цієї справи порушення норм
процесуального права призвело до
неправильного вирішення справи, тому
судові рішення повинні бути скасовані,
а справа передана на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» - Могилян Людмили Василівни
задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду
міста Києва від 18 листопада 2013 року та
ухвалу апеляційного суду міста Києва
від 22 січня 2014 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді: Є.П. Євграфова О.І. Євтушенко
В.І. Журавель І.М. Завгородня