Справа № 2-5941/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року Солом»янський
районний суд м.Києва в складі:

головуючого- судді -Кушнір С.І,

при секретарі - Загородній І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного
товариства «СВЕМОН-КИЇВ» про визнання
недійсним договору орени

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 08.09.2014 р. звернувся до
суду з позовом до відповідача та
просив визнати недійсним договір
оренди кімнати АДРЕСА_1, укладений
01.04.2011 року з ВАТ «Свемон-Київ».

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що
ОСОБА_1 було надано жилу кімнату у
гуртожитку по АДРЕСА_1, оскільки він
перебував у трудових правовідносинах з
ВАТ «СВЕМОН-КИЇВ». В 2010 р. було видано
ордер на житлову площу в гуртожитку.
Позивач в позові зазначає, що після
звільнення з підприємства,
адміністрація ВАТ «СВЕМОН-КИЇВ» ввела
його в оману, змусивши під тиском
погроз, що його виселять укласти
договір оренди кімнати, який було
підписано 01 квітня 2011 року.

Позивач не знав, що поселившись до
гуртожитку як працівник підприємства і
набувши право на проживання за
наявності трудових правовідносин, це
право проживання не припиняються у
зв'язку із звільненням і що він не був
зобов'язаний укладати договір оренди,
який обмежував і погіршував його
житлові права.

Крім того, даний договір погіршує умови
користування жилим приміщенням,
оскільки встановлено більший розмір
плати, чим той, який передбачений
чинним законодавством за користування
гуртожитками.

Договір не відповідає вимогам ст.203 ЦПК
України, оскільки зміст оспорюваного
правочину суперечить встановленому
чинним законодавством порядку
користування гуртожитками, особами, що
набули право проживання як працівники
підприємства і не втратили його, ці
особи набувають і мають право
проживання без будь яких договорів
оренди.

Згідно ст.230 ЦК України, якщо одна із
сторін правочину навмисно ввела другу
сторону в оману щодо обставин, які
мають істотне значення, такий правочин
визнається судом недійсним.

В судовому засіданні позивач,
представники позивача підтримали
позовні вимоги з підстав наведених в
позовній заяві.

Представник відповідача проти позову
заперечувала та пояснила, що 01.04.2011 р.
між ОСОБА_1 та ВАТ «СВЕМОН-КИЇВ» було
укладено договір найму житлового
приміщення АДРЕСА_1. Однак, з моменту
укладення договору, позивач своєчасно
оплату не здійснював та звертався до
адміністрації відповідача про
розстрочення оплати боргу протягом
липня-грудня 2011, 2012 р.р., та про надання
послуг з центрального опалення та
гарячого водопостачання із подальшим
вирахуванням вартості оплати наданих
послуг із суми оплати згідно договору
найму житлового приміщення від 01.04.2011
року. А отже, своїми діями позивач
визнав наявність цивільно-правових
відносин та свій обов'язок виконання
умов зазначеного договору найму. В діях
ВАТ «СВЕМОН-КИЇВ» умислу на обман під
час укладання договору не було, про що
також свідчать умови оспорюваного
договору, який не містить умов
встановлення для ОСОБА_1 будь-яких
інших наслідків ніж ті, що вказані в
договорі. Договір також визначав
розмір оплати за користування кімнатою
в сумі 1000 грн., про що було відомо
позивачу та він погодився з такими
умовами договору.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
представників позивача, представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи дійшов висновку, що позов
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 в період з 30.09.2002 р. по 21.01.2011 р.
працював на посаді монтажника
зв"язку-паяльщика, машиністом
автонавантажувача у ВАТ "СВЕМОН-КИЇВ".

15.03.2010 р. ОСОБА_1 було видано ордер № 18 на
право зайняття з сім"єю із 1 особи
житлової площі в гуртожитку по АДРЕСА_1.

В судовому засіданні встановлено, що
01.04.2011 р. між ОСОБА_1 та ВАТ
«СВЕМОН-КИЇВ» було укладено договір
найму житлового приміщення АДРЕСА_1.

Відповідно до умов договору ВАТ
«СВЕМОН-КИЇВ» передає, а позивач ОСОБА_1
приймає у строкове платне користування
житлове приміщення по АДРЕСА_1 для
проживання позивача у кількості трьох
чоловік. Згідно п.2.1 договору №10 розмір
плати за місяць становить 1000 грн. , який
складається із вартості відповідної
кількості ліжко-місць, які займає
наймач, вартості комунальних послуг,
витрат на електроенергію та вартості
додаткових послуг, в тому числі надання
меблів в користування, тощо.

Згідно ст. 202 ЦК України правочином є
дія особи, спрямована на набуття, зміну
або припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно ч.ч. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
цьому кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Згідно ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Відповідно до ст.230 ЦК України, якщо
одна сторона правочину навмисно ввела
другу сторону в оману щодо обставин,
які мають істотне значення (частина
перша статті 229 цього кодексу) такий
правочин визнається судом
недійсним.Обман має місце, якщо сторона
заперечує наявність обставин, які
можуть перешкодити вчиненню правочину,
або якщо вона замовчує їх існування.

За змістом ч. 1 ст. 230, абз.2 ч. 1 ст. 229 ЦК
України обставини, які мають істотне
значення для визнання правочину таким,
що вчинений під впливом обману,
стосуються природи правочину, прав та
обов'язків сторін, таких властивостей і
якостей речі, які істотно знижують її
цінність або можливість використання
за цільовим призначенням.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» від
06.11.2009 року № 9, правочин визнається
вчиненим під впливом обману у випадку
навмисного введення іншої сторони в
оману щодо обставин, які впливають на
вчинення правочину. На відміну від
помилки, ознакою обману є умисел у діях
однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача,
істотність значення обставин, щодо
яких особу введено в оману, і сам факт
обману повинна довести особа, яка діяла
під впливом обману. Обман щодо мотивів
правочину не має істотного значення.

У відповідності до ст.ст. 10, 60
Цивільного процесуального кодексу
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачем не доведено тієї обставини,
що оспорюваний правочин вчинений
ОСОБА_1 під впливом обману, навмисним
введенням ОСОБА_1 в оману щодо обставин,
які впливають на вчинення правочину.
Під час розгляду справи не знайшов
підтвердження факт наявності в діях
відповідача ВАТ «СВЕМОН-КИЇВ» умислу
на обман та сам факт обману, про що
також свідчать умови оспорюваного
договору, який не містить умов
встановлення для ОСОБА_1 будь-яких
інших наслідків ніж ті, що вказані в
договорі.

За таких обставин суд приходить до
висновку про відсутність підстав
визнавати договір найму житлового
приміщення від 01.04.2011 р. недійсним.

Керуючись ст. 10, 60, 88, 130, 208, 209, 212-215, 223, 294
ЦПК України, на підставі ст. ст.203, 215, 230
ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

В задовленні позову ОСОБА_1 до
Відкритого акціонерного товариства
«СВЕМОН-КИЇВ» про визнання недійсним
договору оренди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
С.І.Кушнір