Справа № 505/4808/14-ц
Провадження № 2/505/2145/2014
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне)

іменем України

23.12.2014 року Котовський міськрайонний суд Одеської області

повна назва суду

в складі: головуючого -судді Драгомерецької К. П судді_____________________________________________________

судді ______________________________________

при секретаріМарченко Н.Б.

та адвоката (ів)

представника громадськості

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Котовськ Одеської області

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до

ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

Про визнання дій неправомірними

ВСТАНОВИВ:

До Котовського міськрайонного суду Одеської області звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_5 про визнання дій неправомірними.

22.09.2013 року позивач уклала з відповідачем ОСОБА_2 договір купівлі-продажу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та передав відповідачці 32000 гривень за продаж будинку, про що відповідачка написала розписку та пообіцяла виготовити правовстановлюючі документи на присадибну ділянку для нотаріального посвідчення договору. Проте своїх зобов'язань не виконує, що позбавляє позивача належним чином оформити своє право власності на домоволодіння.

З огляду на вищенаведене позивач просить суд визнати дії відповідача, щодо ухилення від виготовлення правовстановлюючих документів на присадибну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 неправомірними, визнати договір купівлі-продажу цілого житлового будинку за вказаною адресою, який мав місце 22.09.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 дійсним та визнати за ОСОБА_1 право власності на даний житловий будинок з господарськими спорудами та приміщеннями.

Крім того, так-як у даному житловому будинку залишились прописані крім попередньої власниці ОСОБА_2 також її мати ОСОБА_3 та діти ОСОБА_4, ОСОБА_5, які не проживають в ньому то керуючись, ст. 163 ЖК України позивач просить визнати даних осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням за вищевказаною адресою.

В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив позов задоволити з мотивів викладених в позовній заяві.

Відповідачі, в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Суд, приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст.157 ЦПК України, ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

Згідно ст.638 ЦК України, договір є укладеним з моменту, коли сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно зі ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

На підставі ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 220 ч.2 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін уникає від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення не вимагається.

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.3 та ч.4 ст.334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту реєстрації.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про впізнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Зазначене вказує на те, що позивач скористалася своїм правом власності у відповідності з вимогами чинного законодавства.

З'ясувавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6202493, власником домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 являється відповідач ОСОБА_7.

Згідно свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 ОСОБА_7 після укладення шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_2.

Ч.1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Розписками ОСОБА_2, наявним в матеріалах справи, /а.с. 10-11/ підтверджується факт сплати позивачем коштів за договором купівлі-продажу.

Відповіддю приватного нотаріуса Котовського міського нотаріального округу ОСОБА_8 від 24.09.2014 р. № 66/01-16 встановлено, що позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у нотаріальному посвідчені договору купівлі-продажу житлового будинку через відсутність правовстановлюючих документів на присадибну земельну ділянку та було запропоновано відповідачу ОСОБА_2 звернутись до відділу Державного земельного кадастру.

Телефонограмами наявними в матеріалах справи підтверджується факт звернення позивача ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 з вимогою з'явитися для нотаріального посвідчення договору. /а.с. 9/

Таким чином в суду наявні всі підстави для визнання договору купівлі-продажу житлового будинку та визнання права власності на нього за позивачем.

Що стосується позовних вимог позивача щодо визнання відповідачів такими що втратили право користування житловим приміщенням, то відповідно до ст. 163 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї жиле приміщення за ними зберігається протягом шести місяців. Непроживання зазначеної особи без поважних причин понад встановлені строки є підставою для визнання її такою, що втратила право користування житлом.

Так-як відповідачі не проживають у спірному будинку уже більше року, суд приходить до висновку, що вони втратила право користування вказаним жилим приміщенням та підлягають зняттю з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

На підставі викладеного та керуючись ст. 48 ЗУ «Про власність», ст.ст. 220, 317, 328, 334, 655 ЦК України, ст. 163 ЖК України, ст.ст. 3, 107, 118, 119, 130, 174, 212,213 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1, укладений 22.09.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право приватної власності на житловий будинок поз. літ. "А" загальною площею 37,9 кв.м., житловою - 27,1 кв.м. з відповідними господарчими будівлями: веранда - літ. "а"; ганок - літ. "а1"; сарай - літ. "В", "Г"; гараж - літ. "Ж"; вбиральня - літ. "Е"; огорожа - № 1,2; замощення - І; водогін - ІІ, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 таким, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте Котовським міськрайонним судом Одеської області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області через Котовський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя К.П. Драгомерецька