АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 88 - ц/790/52/2014
Доповідач - Кукліна Н.О.
Справа №2-2057/2011
Категорія : право власності
Головуючий 1 інст. - Алфьорова Т.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

04 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого Кукліної Н.О.

С у д д і в Черкасова
В.В.

Пономаренко
Ю.А.

При секретарі Лашаковій
Д.І.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
визнання права власності на нерухоме
майно

за заявою представника позивача
ОСОБА_3 - ОСОБА_5

про перегляд рішення
апеляційного суду Харківської області
від 28 травня 2014 року за нововиявленими
обставинами

В С Т
А Н О В И Л А :

В липні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання
права власності на нерухоме майно,
посилаючись на те, що 24 лютого 2009 року
він уклав з відповідачем Договір № 01/09
про спільну діяльність у будівництві
житлового будинку з господарськими
будівлями і спорудами. У відповідності
із умовами зазначеного Договору
відповідач зобов'язався за рахунок
його внесків побудувати для нього
приватний житловий будинок з
надвірними господарськими будівлями і
спорудами на земельній ділянці площею
0,1000 га, власником якої є відповідач на
підставі Державного акту на право
власності на земельну ділянку,
виданого Управлінням Держкомзему у м.
Харків 19.02.2009р., цільове призначення
земельної ділянки - для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), а він зобов'язався
прийняти об'єкт і оплатити відповідачу
грошові кошти згідно розділу 4
Договору. Упродовж 2009 року відповідач
на власній земельній ділянці за власно
розробленим проектом за рахунок його
внесків у матеріальній та грошовій
формі побудував двоповерховий
житловий будинок літ. "А-2" житловою
площею 249,0 кв. м. Рішенням Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 08.06.2010р. за
ОСОБА_4 визнано право власності на
житловий будинок літ. „А-2" житловою
площею 249,0 кв. м, загальною площею 363,7кв.
м з сараєм літ. „Б" за адресою : АДРЕСА_1,
яке було зареєстровано у КП
„Харківське МіськБТІ". У порушення
умов укладеного договору відповідач до
теперішнього часу не передав йому
спірний житловий будинок з надвірними
спорудами та земельну ділянку на
підставі Акту прийому-передачі, та
ухиляється від оформлення відповідних
документів з посиланням на те, що
згідно до законодавства України
перехід права власності на нерухоме
майно від нього можливий лише на
підставі договору купівлі-продажу або
договору дарування, але він не згоден з
цим, так як позивач є єдиним належним
власником спірного житлового будинку з
надвірними спорудами, тому що це майно
придбано, отримане та створено
відповідачем за рахунок його ,
позивача, внесків у матеріальній та
грошовій формі і на підставі ст. 331 ЦК
України є його власністю.

Рішенням Фрунзенського районного суду
м.Харкова від 26 жовтня 2011 року позов
ОСОБА_3 задоволено. Визнано за ОСОБА_3
право власності на житловий будинок
літ. „А-2" житловою площею 249,0 кв. м,
загальною площею 363,7 кв. м. з сараєм літ.
„Б" за адресою : АДРЕСА_1. Визнано за
ОСОБА_3 право власності на земельну
ділянку площею 0,1000 га, кадастровий №
:08:011:0005, цільове призначення
земельної ділянки - для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка).

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 ставиться
питання про скасування рішення суду
першої інстанції та ухваленні нового
про відмову у позові ОСОБА_3. В
обґрунтування доводів вказує, що
спірний житловий будинок з
господарчими спорудами збудовано під
час її шлюбу з відповідачем ОСОБА_4 , є
об'єктом спільного сумісного майна
подружжя. При вирішенні позову ОСОБА_3,
сина відповідача, її до участі у справі
не залучили . Рішення судом першої
інстанції ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 28 травня 2014
року апеляційну скаргу ОСОБА_8
задоволено. Рішення Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 26 жовтня
2011 року скасовано. У задоволенні позову
ОСОБА_3 відмовлено.

У вересні 2014 року представником
позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 подана заява
про перегляд рішення колегії суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
від 28 травня 2014 року у зв'язку із
нововиявленими обставинами. Просить
рішення апеляційного суду Харківської
області від 28 травня 2014 року скасувати
та ухвалити нове, яким позовні вимоги
ОСОБА_3 задовольнити у повному обсязі.
Зазначається, що рішення Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 8 червня
2010 року , яке було підставою для
ухвалення апеляційним судом 28 травня
2014 року нового рішення за про відмову
ОСОБА_3 у позові скасовано та
поставлено судом апеляційної
інстанції 9 липня 2014 року нове рішення
про відмову у позові ОСОБА_4 до
Харківської міської ради, третя особа :
інспекція державного архітектурно-
будівельного контролю у Харківсьій
області про визнання права на
самочинно побудований житловий
будинок літ. „А-2" з сараєм літ. „Б" по
АДРЕСА_1.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, вислухавши пояснення
сторін та їх представників,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи заяви про перегляд
у зв'язку з ново виявленими обставинами
рішення , що набрало чинності, доводи
апеляційної скарги виходить із
наступного.

Відмовляючи у позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про визнання права власності на
житловий будинок та земельну ділянку,
як новостворене майно за адресою
АДРЕСА_1, суд апеляційної інстанції
виходив із наявності рішення
Фрунзенського районного суду м.
Харкова від 8 червня 2010 року, яким право
власності на об'єкт нерухомого майна
визнано за відповідачем, рішення
набрало законної сили і згідно до ч.3 ст.
61 ЦПК України є обов'язковим при
вирішенні даної цивільної справи, бо
стосується одного і того ж предмету
спору. ( а.с.72-73)

Підстави перегляду рішення у
зв'язку із нововиявленими обставинами,
що набрали законної сили, визначені
статтею 361 ЦПК України. Відповідно до
пункту 3 частини 2 статті 361 ЦПК України
та п.9 роз'яснень, що містять в постанові
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про застосування
цивільного процесуального
законодавства при перегляді судових
рішень у зв'язку з нововиявленими
обставинами» №4 від 30 березня 2012 року
скасування судового рішення може бути
визнано нововиявленою обставиною лише
в тому випадку, коли суд обґрунтував
ухвалене судове рішення скасованим
(воно було підставою для ухвалення
такого судового рішення) або виходив із
нього, хоча прямо й не посилався на
нього на підтвердження наявності
вказаних обставин., а також якщо
наслідком скасування судового рішення
є інше за змістом вирішення спору. При
вирішенні питання про скасування
судового рішення із зазначених
підстав, суди мають виходити з
преюдиційного зв'язку судових рішень,
зокрема, із того, що між рішеннями має
існувати матеріально-правовий зв'язок,
факти, встановлені в одній із справ,
мають значення для іншої справи.

Заявником доведено, що в
апеляційному порядку рішення
Фрунзенського районного суду м.
Харкова від 8 червня 2010 року скасовано
та ухвалено апеляційним судом
Харківської області 9 липня 2014 року
нове рішення, яким у позові ОСОБА_4 до
Харківської міської ради, третя особа :
інспекція державного архітектурно-
будівельного контролю у Харківсьій
області про визнання права на
самочинно побудований житловий
будинок літ. „А-2" з сараєм літ. „Б" по
АДРЕСА_1 відмовлено.

Колегія суддів знаходить , що
наведена в заяві представника
позивача обставина є відповідно п.3
частини 2 ст. 361 ЦПК України істотною
для справи обставиною, бо наслідки
вирішення апеляційним судом справи за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання
права власності на житловий будинок та
земельну ділянку пов'язувалися із
рішенням Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 8 червня 2010 року , що
набуло законної сили.

Виходячи з наведеного колегія
суддів визнає, що наведені в заяві
доводи та обставини є нововиявленими ,
такими, що є підставою для перегляду
ухваленого апеляційною інстанцією
рішення та його скасування у зв'язку з
нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч.2 статті 365 ЦПК
України розгляд заяви здійснюється
судом за правилами, встановленими цим
Кодексом для провадження в суді тієї
інстанції , яка здійснює перегляд.
Розглянувши заяву про перегляд у
зв'язку з нововиявленими обставинами,
суд може скасувати судове рішення, що
переглядається , і прийняти нове
рішення.

Згідно ст.. 303 ЦПК України
апеляційний суд в апеляційному порядку
перевіряє законність та
обґрунтованість рішення суду 1
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді 1
інстанції. Апеляційний суд досліджує
докази, які судом 1 інстанції були
досліджені з порушенням встановленого
порядку або в дослідженні яких було
неправомірно відмовлено, а також нові
докази, неподання яких до суду 1
інстанції було зумовлено поважними
причинами. Апеляційний суд не
обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

Матеріали справи свідчать, що між
сторонами 24 лютого 2009 року укладено
Договір № 01/09 про спільну діяльність у
будівництві житлового будинку з
господарськими будівлями і спорудами.
За умовами розділу 1 та 4 Договору
забудовник ОСОБА_4 здійснює
будівництво об'єкта на власній
земельній ділянці площею 0,1000 га по
АДРЕСА_1 та після прийняття об'єкту в
експлуатацію забудовник передає
об'єкт інвестору ОСОБА_3 разом із
земельною ділянкою без зміни її
цільового призначення. ( а.с. 5-7)

Задовольняючи позов про визнання
права власності на об'єкт нерухомого
майна самочинно побудованого
відповідачем на власній земельній
ділянці , суд першої інстанції виходив
з того, що саме позивач, а не відповідач,
як забудовник, є власником
новоствореного майна відповідно до
умов укладеного Договору № 01/09 про
спільну діяльність у будівництві
житлового будинку з господарськими
будівлями і спорудами та вимог ст. 331 ЦК
України.

Проте з такими висновками суду
першої інстанції погодитися не можна
виходячи з наступного.

Згідно до статті 328 ЦК України право
власності на об'єкти нерухомого майна
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Чинним цивільним законодавством
передбачено обов'язкове нотаріальне
посвідчення цивільно-правових
договорів, предметом який є об'єкти
нерухомого майна , до складу яких
віднесено і землі, та встановлено
правило, згідно з яким недотримання
письмової нотаріальної форми договору
спричиняє його недійсність.

Відповідно до вимог ст.ст. 182,334 ЦК
України право власності на нерухоме
майно виникає з моменту державної
реєстрації такої речі.

Згідно до ст.. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Підстави виникнення цивільних прав
та обов'язків , право та способи їх
захисту встановлені положеннями ст. 11,
15.16 ЦК України .

Положеннями статті 331 ЦК України
визначено, що право власності на нову
річ, яка виготовлена (створена) особою,
набувається нею, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Право власності на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва
(створення майна). Якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації. Якщо право
власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає державній
реєстрації, право власності виникає з
моменту державної реєстрації.

Зазначена стаття не передбачає
можливості виникнення права власності
на новостворене нерухоме майно за
рішенням суду.

За таких обставин у суду першої
інстанції не було правових підстав для
задоволення позову про визнання права
власності на самочинно збудований
житловий будинок та земельну ділянку,
власником якої є відповідач, на
підставі ст. 331 ЦК України та умов
Договору № 01/09 про спільну діяльність у
будівництві житлового будинку з
господарськими будівлями і спорудами,
якими не передбачено можливості
інвестора визнавати за ним право
власності на об'єкт будівництва,
здійснений забудовником на власній
земельній ділянці самочинно.

Матеріали справи не містять
доказів існування обставин, які
унеможливлюють виконання умов
договору , укладеного між сторонами, та
оформлення переходу права власності на
об'єкти нерухомого майна шляхом
укладення цивільно-правових договору,
що відповідають вимогам закону.

При розгляді даної справи ОСОБА_8
участі у справі не приймала, до участі у
даній справі судом першої інстанції не
залучалася, тоді як наслідки вирішення
позову ОСОБА_3 стосуються її прав та
обов'язків , як особи, що претендує на
спірний об'єкт нерухомого майна як
спільне сумісне майно подружжя..

За таких обставин колегія суддів ,
перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, визнає , що рішення
судом першої інстанції ухвалено з
порушенням норм матеріального і
процесуального права, що відповідно до
ст. 309 ЦПК України є підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції та ухваленні нового про
відмову у позові про визнання за
позивачем права власності на житловий
будинок з сараєм та земельну ділянку за
адресою : АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 361-365, 307, 309, 313,
319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Заяву представника позивача ОСОБА_3 -
ОСОБА_5 про перегляд у зв'язку з
нововиявленими обставинами рішення
колегії суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Харківської області від 28 травня 2014
року задовольнити.

Скасувати рішення колегії суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
від 28 травня 2014 року та ухвалити нове
рішення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_8
задовольнити .

Рішення Фрунзенського районного
суду м.Харкова від 26 жовтня 2011 року
скасувати.

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
визнання права власності на житловий
будинок літ. „А-2" житловою площею 249,0
кв. м, загальною площею 363,7 кв. м. з
сараєм літ. „Б" та на земельну ділянку
площею 0,1000 га, кадастровий №
:08:011:0005, цільове призначення
земельної ділянки - для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка)за адресою :
АДРЕСА_1, відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
і може бути оскаржено в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді