Головуючий у 1 інстанції: Дзендзюра С.М.
Провадження № 22-ц/783/6595/14
Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Крайник Н.П.

суддів: Курій Н.М.,
Мельничук О.Я.

з участю секретаря Куцика
І.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
директора Львівського комунального
підприємства «Сокільницьке»
Потовського Василя Семеновича на
рішення Франківського районного суду
м. Львова від 12 серпня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_3 до директора
Львівського комунального підприємства
«Сокільницьке» Потовського Василя
Семеновича про усунення перешкод в
користуванні майном, -

в с т а н о в и л а:

Позивачка звернулась до суду з
позовом, який в подальшому уточнила та
просила зобов'язати директора ЛКП
«Сокільницьке» Потовського Василя
Семеновича звільнити приміщення
колясочної в будинку АДРЕСА_1. В
обґрунтування позовних вимог
покликалась на те, що їй на праві
приватної власності належить квартира
АДРЕСА_1, на підставі витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно № 22941843 від 05.06.2009 року. В квартирі
вона проживає разом з чоловіком ОСОБА_4
та трьома малолітніми дітьми. У
під'їзді будинку АДРЕСА_1 запроектована
та розміщена колясочна кімната, проте
її використовують працівники ЛКП
«Сокільницьке», як кладову малярів та
закривають на замок. На звернення
позивачки про надання доступу до
колясочної відповідач відповідає
відмовою, тому просить зобов'язати
директора ЛКП «Сокільницьке»
Потовського Василя Семеновича
звільнити приміщення колясочної в
будинку АДРЕСА_1 та стягнути з нього
судові витрати.

Рішенням Франківського районного суду
м. Львова від 12 серпня 2014 року позов
задоволено.

Зобов'язано директора ЛКП
«Сокільницьке» Потовського Василя
Семеновича звільнити приміщення
колясочної в будинку АДРЕСА_1.

Стягнуто з директора ЛКП
«Сокільницьке» Потовського Василя
Семеновича на користь ОСОБА_3 229 грн. 41
коп. судових витрат.

Рішення суду оскаржив директор
Львівського комунального підприємства
«Сокільницьке» Потовський Василь
Семенович.

В апеляційній скарзі
покликається на незаконність і
необґрунтованість рішення суду,
неповне з'ясування судом обставин
справи. Зазначає, що мешканцям
багатоквартирного житлового будинку,
що розташований за адресою: АДРЕСА_1
належить право користуватися усіма
допоміжними приміщеннями, але аж ніяк
не мешканцям однієї квартири. Крім
того, 14.08.2014 року було складено акт, в
якому мешканці під'їзду заперечують,
щоб колясочною користувались мешканці
квартири № 3 так як колясочна є місцем
загального користування. Крім того,
зазначає, що він - Потовський В.С. не є
належним відповідачем у справі,
оскільки, спірне приміщення займають
працівники ЛКП, а саме малярі, а не
особисто директор ЛКП «Сокільницьке»
Потовський В.С. Просить рішення суду
скасувати та постановити нове, яким у
позові ОСОБА_3 відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольнити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким
вимогам не відповідає.

Відповідно до ч.2 ст. 382 ЦК України
власникам квартири у дво - або
багатоквартирному житловому будинку
належать на праві спільної сумісної
власності приміщення загального
користування, опорні конструкції
будинку, механічне, електричне,
сантехнічне та інше обладнання за
межами або всередині квартири, яке
обслуговує більше однієї квартири, а
також споруди, будівлі, які призначені
для забезпечення потреб усіх власників
квартир, а також власників нежитлових
приміщень, які розташовані у житловому
будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України,
держава забезпечує рівний захист прав
усіх суб'єктів права власності.

Згідно з ч. 2 ст. 10 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», власники квартир
багатоквартирних будинків та житлових
приміщень у гуртожитках є
співвласниками допоміжних приміщень у
будинку чи гуртожитку. Допоміжні
приміщення передаються у власність
квартиронаймачів безоплатно і окремо
приватизації не підлягають.

Конституційний суд України в п.п.1
рішення № 4-рп від 02.03.2004 року надав
офіційне тлумачення положень ч. 2 ст. 10
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду», де
зазначив, що допоміжні приміщення
(підвали, сараї, кладовки, горища,
колясочні тощо) передаються безоплатно
у спільну власність громадян одночасно
з приватизацією ними квартир (кімнат у
квартирах) багатоквартирних будинків.
Підтвердження права власності на
допоміжні приміщення не потребує
здійснення додаткових дій, зокрема
створення об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку, вступу до
нього.

Згідно з рішенням Конституційного суду
України №14-п/2011 від 09.11.2011 року,
власники квартир дво- або
багатоквартирних житлових будинків та
житлових приміщень у гуртожитках
незалежно від підстав набуття права
власності на такі приміщення, є
співвласниками допоміжних приміщень у
будинку чи гуртожитку, технічного
обладнання, елементів зовнішнього
благоустрою.

З витягу про державну реєстрацію права
власності на нерухоме майно №22941843 від
05.06.2009 року вбачається, що квартира
АДРЕСА_1 належить позивачці ОСОБА_3 на
праві власності.

Як вбачається з матеріалів справи,
спірне приміщення є колясочною (а.с. 10).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3,
районний суд вірно виходив з того, що
спірне приміщення є місцем загального
користування власників квартир
будинку АДРЕСА_1, а відтак ЛКП
«Сокільницьке» без достатніх правових
підстав ним користується, однак не
врахував, що директор ЛКП
«Сокільницьке» не є належним
відповідачем у справі.

Згідно положень ч.1 ст.309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

З наведених мотивів, рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позову, що не позбавляє
позивача права на подачу позову до
належного відповідача.

Керуючись ст. 309, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу директора
Львівського комунального підприємства
«Сокільницьке» Потовського Василя
Семеновича задовольнити.

Рішення Франківського районного суду
м. Львова від 12 серпня 2014 року скасувати
та ухвалити нове рішення, яким в позові
ОСОБА_3 до директора Львівського
комунального підприємства
«Сокільницьке» Потовського Василя
Семеновича про усунення перешкод в
користуванні майном відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішення законної сили.

Головуючий:
Крайник Н.П.

Судді:
Курій Н.М.

Мельничук О.Я.