АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 213/3150/14-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/2551/К/14
Категорія - 48 ( І )
Доповідач Митрофанова
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді : Митрофанової Л.В.

суддів: Остапенко В.О.,
Савіної Г.О.

при секретарі: Петренко К.І.

за участю: відповідача ОСОБА_2;

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Інгулецького районного суду
м. Кривого Рогу від 10 листопада 2014 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4 про
стягнення аліментів на утримання
повнолітнього сина, -

В С Т А Н О В И Л А :

21 серпня 2014 року ОСОБА_3
звернулася з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
повнолітнього ОСОБА_4 і після уточнення
позовних вимог просила стягнути з
відповідача на свою користь аліменти в
розмірі 1/4 частини заробітної плати
щомісячно, до закінчення терміну
навчання, тобто до 01.06.2016 року,
посилаючись на те, що від спільного
подружнього життя з відповідачем вони
мають повнолітнього сина - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час син
навчається в Криворізькому
національному університеті на
факультеті економіки підприємництва
та права, на денній формі навчання за
кошти фізичних осіб, строк навчання до
30 червня 2016 року. Оплата за навчання за
весь період складає 29560 грн., стипендію
син не отримує. Позивач працює, але її
заробітної плати не вистачає, щоб
достатньо та повноцінно утримувати
сина - його необхідно одягати,
повноцінно годувати, давати гроші на
його навчання та канцелярські вироби,
на харчування, купувати йому методичну
літературу. Щомісяця позивач витрачає
на утримання сина приблизно 3000 грн., а
враховуючи сплату за навчання - до 5000
грн. Відповідач до лютого 2014 року
надавав допомогу на утримання сина в
добровільному порядку.

Рішенням Інгулецького
районного суду м. Кривого Рогу від 10
листопада 2014 року позовні вимоги
ОСОБА_3 задоволені частково. Стягнуто з
ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/5 усіх видів
його заробітку (доходу) щомісячно на
користь ОСОБА_3 на утримання
повнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1,
починаючи з 21.08.2014 року і до закінчення
ним навчання, тобто до 01.06.2016 року
Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на
користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп.,
рішення в частині стягнення аліментів
допущено до негайного виконання в
межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі
відповідач ОСОБА_2 ставить питання про
скасування рішення суду та
постановлення нового рішення про
зменшення розміру стягнутих аліментів
до 1/8 частини заробітної плати
щомісячно, посилаючись на неповне
з`ясування судом обставин справи,
невідповідність висновків суду
встановленим обставинам.

Зокрема, судом при ухваленні рішення не
взято до уваги, що відповідач регулярно
виконував грошові зобов'язання перед
дітьми, давав їм додаткові кошти, не
враховано, що відповідач, в рахунок
сплачення аліментів, залишив синові
частину квартири, не враховано
матеріальне становище відповідача у
утриманні якого знадиться
громадянська дружина та мати похилого
віку, також не враховано стан здоров'я
відповідача. Крім того, гроші які буде
отримувати позивач будуть становити 70 %
прожиткового мінімуму на особу на
місяць.

Також судом при ухваленні рішення
допущені порушення норм
процесуального права, зокрема в
описовій частині рішення вказано що
позов підлягає задоволенню повністю, а
в резолютивні частині зазначено, що
позов задоволено частково.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач і
відповідач з 10 серпня 1985 року
знаходяться в зареєстрованому шлюбі,
про що відділом ЗАГС Інгулецького
райвиконкому міста Кривого Рогу
зроблено відповідний актовий запис
№248. Від спільного шлюбу сторони мають
сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце
проживання якого зареєстровано за
адресою позивача.

Син сторін по справі є студентом 2
курсу, група МАР-12-1 факультету
економіки підприємництва та права
денної форми навчання, за кошти
фізичних осіб, з терміном навчання за
ОКР "Бакалавр" 3 навчальні роки. Згідно
Договору про надання освітніх послуг
№03-395 від 16.08.2012 року загальна сума
освітньої послуги становить 29560,00 грн.,
що становить 3695,00 грн. за один семестр,
за навчання сплачує позивач.

Задовольняючи позовні вимоги
позивачки та стягуючи з відповідача на
користь позивача аліменти на період
навчання сина в розмірі 1/5 частини з
усіх видів заробітку (доходу),
починаючи з 21.08.2014 року і до закінчення
сином навчання 01.06.2016 року, суд першої
інстанції виходив з положень ст.ст. 199,
200 СК України, майнового положення
сторін, обов`язку батьків утримувати
своїх повнолітніх дітей за умови
навчання в учбовому закладі.

Так, відповідно до ч.1 ст. 200 СК України,
при визначенні розміру аліментів на
повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчання, суд враховує
обставини, зазначені у ст. 182 СК України,
а саме: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини, стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів, наявність у платника
аліментів інших неповнолітніх дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки сина, інші обставини, що
мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 200 СК України, при
визначенні розміру аліментів з одного
з батьків суд бере до уваги можливість
надання утримання другим з батьків,
своїми дружиною, чоловіком та
повнолітніми дочкою, сином.

Як вбачається з матеріалів справи
повнолітній ОСОБА_4 самостійного
заробітку не має, являється студентом 2
курсу, група МАР-12-1 факультету
економіки підприємництва та права
денної форми навчання, за кошти
фізичних осіб, з терміном навчання за
ОКР "Бакалавр" 3 навчальні роки. Згідно
Договору про надання освітніх послуг
№03-395 від 16.08.2012 року загальна сума
освітньої послуги становить 29560,00 грн.,
що становить 3695,00 грн. за один семестр, у
зв'язку з чим потребує матеріальної
допомоги.

Відповідач працює водієм в ПАТ
«Південний гірничо-збагачувальний
комбінат» (Автоцех), зі слів отримує
заробітну плату, розмір якої
коливається та складає 3800-4100 грн.

Покладаючи на відповідача обов'язок зі
сплати аліментів на користь позивача,
суд першої інстанції виходив з факту
досягнення сином повноліття й
продовження ним навчання, що
підтверджується матеріалами справи,
при цьому визначаючи розмір аліментів,
що підлягає стягненню з відповідача,
суд встановив й врахував обставини, що
мають значення по справі, в тому числі й
те, чи має можливість відповідач
сплачувати аліменти у визначеному
судом розмірі.

Доводи відповідача в апеляційній
скарзі про те, що судом при ухваленні
рішення не взято до уваги його
матеріальне становище, спростовуються
встановленими обставинами,
матеріалами справи та висновками суду,
крім того, позивачем не надано належних
та допустимих доказів того, що на його
утриманні знаходиться громадянська
дружина та мати похилого віку.

Доводи апеляційної скарги відповідача
про те, що він, в рахунок сплачення
аліментів, залишив синові частину
квартири також спростовуються
матеріалами справи, оскільки в
договорі дарування від 13.01.2014 року не
міститься посилання на, що відповідач
подарував належну йому ? частину
квартири сину та дочці в рахунок сплати
ним аліментів.

Також не можуть буди підставою для
скасування рішення суду доводи
апеляційної скарги про те, що
відповідач регулярно виконував
грошові зобов'язання перед дітьми та
давав їм додаткові кошти, оскільки
особа, на утриманні якої знаходиться
неповнолітня, або повнолітня дитина,
має право на регулярність сплати
аліментів на утримання цієї дитини,
тому надання відповідачем коштів, до
подачі позову про стягнення з нього
аліментів, дійсно є добровільним
виконанням свого обов'язку утримання
дитини, проте позивач скористалась
своїм правом на регулярне отримання
від відповідача коштів на утримання
сина.

Доводи апеляційної скарги про те, що
гроші які буде отримувати позивач
будуть становити 70 % прожиткового
мінімуму на особу на місяць колегія
суддів не може прийняти до уваги,
оскільки відповідно до п. 17 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 3 від
15.05.2006 року «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
про розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
розмір аліментів на одну дитину не
може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2
ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на
увазі, що зміна законодавства в частині
визначення мінімального розміру
аліментів на одну дитину не є
підставою для перегляду
постановлених раніше судових рішень
про їх стягнення. Що ж до максимального
розміру аліментів, які стягуються з
боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70
Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV (
606-14 ) "Про виконавче провадження" він
не повинен перевищувати 50 відсотків
заробітної плати цієї особи.

З огляду на наведене прожитковий
мінімум для дитини відповідного віку
встановлює лише мінімальний, а не
максимальний розмір аліментів на її
утримання.

Порушення судом першої інстанції норм
процесуального права при розгляді
справи, на які посилаються відповідач
апеляційних скаргах, не можуть бути
підставою для скасування законного
рішення, оскільки зазначення в
описовій частині рішення що позов
підлягає задоволенню повністю, в той
час як позов задоволено частково, не
призвело до неправильного вирішення
справи судом.

Отже, на думку колегії суддів,
вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції в досить повному обсязі
встановив права і обов'язки сторін,
обставини по справі, перевірив доводи і
дав їм правову оцінку, ухвалив рішення
яке відповідає вимогам закону.

На підставі викладеного колегія суддів
вважає, що висновки суду відповідають
обставинам справи та вимогам закону, а
тому, підстав, для скасування рішення
суду немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Інгулецького районного суду
м. Кривого Рогу від 10 листопада 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий:

Судді: