У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

18 грудня 2014 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Олійник А.С., Кузнєцова В.О., Наумчука М.І.,

провівши попередній розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до Державного комітету телебачення і радіомовлення України, Черкаської обласної державної телерадіокомпанії про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 квітня 2014 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 20 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом. Із урахуванням збільшених позовних вимог просив визнати його звільнення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України незаконним та поновити його на посаді генерального директора Черкаської обласної державної телерадіокомпанії, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 6 425 грн 12 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач звільнив його із займаної посади з порушенням норм чинного трудового законодавства, оскільки фактичної домовленості про припинення трудового договору за згодою сторін не досягнуто, а заява про звільнення написана внаслідок психологічного тиску. У порушення вимог ст. 47 КЗпП України в день звільнення Державний комітет телебачення і радіомовлення України не ознайомив його з наказом про звільнення, не видав належно оформлену трудову книжку, а також не провів розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 20 серпня 2014 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить скасувати судові рішення у справі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, та направити справу на новий розгляд.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Статтею 332 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Як встановлено судами, позивач перебував із відповідачем у трудових відносинах з 3 червня 2013 року, працюючи на посаді генерального директора Черкаської обласної державної телерадіокомпанії. Наказом від 20 лютого 2014 року № 21/к ОСОБА_4 було звільнено за п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Підставою звільнення стала заява позивача від 19 лютого 2014 року про звільнення за згодою сторін, передана факсовим зв'язком в цей же день та лист голови Черкаської обласної державної адміністрації від 18 лютого 2014 року.

Ухвалюючи судове рішення про відмову в позові, суд першої інстанції виходив із того, що обставини можливого психологічного тиску на позивача не знайшли свого підтвердження. Доводи позивача не підтверджені дослідженими і оціненими у сукупності судом доказами у справі.

Відповідно до акта позапланової перевірки Державної інспекції з питань праці територіальної державної інспекції з питань праці у м. Києві № 26-10-33/460, проведеної на підставі звернення ОСОБА_4, порушень вимог чинного законодавства Державним комітетом телебачення і радіомовлення України, у тому числі щодо порядку розірвання трудових договорів на підставі п. 1 ч. 1ст. 36 КЗпП України, встановлено не було.

Згідно із п. 8 ч.1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

Відповідно до підпункту «б» пункту 24 контракту № 197 з керівником організації (установи), що є у державній власності від 3 червня 2013 року цей контракт припиняється за згодою сторін.

Згідно із ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Судами встановлено та підтверджується матеріалами справи, що в день звільнення - 20 лютого 2014 року позивач був відсутній на робочому місці. ОСОБА_4 не звертався до Державного комітету телебачення та радіомовлення України із заявою про видачу йому копії наказу про звільнення. Платіжними дорученням від 24 лютого 2014 року № 53 та № 147 (а.с. 42) проведено остаточний розрахунок з ОСОБА_4 та на його прохання 13 березня 2014 року Черкаська обласна державна телерадіокомпанія направила рекомендованим листом трудову книжку.

Висновки судів відповідають нормам матеріального права та встановленим обставинам справи.

З огляду на викладене, касаційна скарга підлягає відхиленню, а ухвалені у справі судові рішення - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 332, 335, 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 20 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: А.С. Олійник

В.О. Кузнєцов

М.І. Наумчук