Справа № 162/327/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Труш В.О. Провадження №
Доповідач: Грушицький А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2014 року           місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого – судді Грушицького А.І.,

суддів: Свистун О.В., Федонюк С.Ю.,

при секретарі Губарик К.А.,

з участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітніх дітей у твердій грошовій
сумі за апеляційною скаргою
відповідача ОСОБА_2 на рішення
Любешівського районного суду
Волинської області від 22 квітня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Любешівського районного суду
Волинської області від 22 квітня
2014 року позов задоволено частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 аліменти на утримання
неповнолітніх дітей – ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, в твердій грошовій
сумі в розмірі по 550 грн. на кожну дитину
щомісячно, починаючи з дня подання
заяви з 27 березня 2014 року і до
досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
243,60 грн. судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів
у межах суми платежу за один місяць
звернуто до негайного виконання.

Не погоджуючись з рішенням суду
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій зазначає, що при постановленні
рішення судом першої інстанції неповно
з’ясовано обставини, що мають значення
для справи, просить скасувати рішення
Любешівського районного суду
Волинської області від 22 квітня 2014 року
та постановити нове рішення, яким
стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 аліменти на утримання
неповнолітніх дітей в твердій грошовій
сумі в розмірі по 386 грн. на кожну дитину
щомісячно до досягнення дітьми
повноліття.

Позивач подала письмове заперечення на
апеляційну скаргу, в якому просить
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги та залишити рішення
Любешівського районного суду
Волинської області від 22 квітня 2014
року без змін.

Відповідач у судовому засіданні
апеляційну скаргу підтримав з підстав,
у ній зазначених.

Позивач заперечила апеляційну скаргу.

Заслухавши пояснення сторін,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційну скаргу слід відхилити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін з таких підстав.

Задовольняючи частково позов суд
першої інстанції виходив з
матеріального становища відповідача,
стану здоров’я та матеріального
становища дітей.

Такі висновки суду першої інстанції
відповідають встановленим в судовому
засіданні обставинам справи, нормам
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України
батьки зобов’язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням
суду кошти на утримання дитини
(аліменти) присуджуються у частці від
доходу її матері, батька і (або) у
твердій грошовій сумі.

Як передбачено ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров’я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров’я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення. Мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею
184 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

З матеріалів справи та пояснень сторін
вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1
перебували у шлюбі, який було
зареєстровано Деревківською сільською
радою Любешівського району Волинської
області 13 січня 2000 року (а.с. 5). Від шлюбу
сторони мають неповнолітніх дітей:
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, які
проживають разом з матір’ю (а.с. 3, 4).

Як зазначено у довідці від 17 квітня 2014
року № 6, виданій Бихівською лікарською
амбулаторією загальної практики –
сімейної медицини Любешівського
району Волинської області, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 хворіють і
знаходяться на диспансерному обліку в
Бихівській амбулаторії. В зв’язку з
захворюваннями діти потребують
кожного року профілактичного
лікування, консультації у лікарів
спеціалістів ІІ-ІІІ рівня медичної
допомоги і санаторно-курортного
лікування (а.с. 21).

Також в матеріалах справи наявні
виписки з медичної карти,
консультативний висновок спеціаліста
з яких вбачається, що стан здоров’я
дітей є незадовільним, у зв’язку з чим
потрібні значні кошти на підтримку
їхнього здоров’я (а.с. 18-20, 22-27).

Згідно довідки Любешівського
відділення Ратнівської ОДПІ від 25
квітня 2014 року № 824 відповідач ОСОБА_2
зареєстрований як фізична
особа-підприємець.

Суд першої інстанції зробив правильний
висновок про наявність підстав
стягувати аліменти в твердій грошовій
сумі, оскільки платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід і такий
висновок сторони не оспорюють.

Відповідач не погоджується із
визначеною судом сумою коштів на
утримання дітей, зазначаючи в
апеляційній скарзі, що слід визначити
розмір аліментів по 386 грн. на кожну
дитину щомісячно до досягнення дітьми
повноліття.

У позовній заяві позивач просила суд
стягувати аліменти в розмірі по 700 грн.
на кожну дитину щомісячно до
досягнення дітьми повноліття.
Задовольняючи позов частково суд
постановив стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 аліменти на утримання
неповнолітніх дітей в розмірі по 550
грн. на кожну дитину щомісячно і такий
висновок відповідає обставинам справи
та нормам матеріального права.

Згідно визначення, даного у ч. 1 ст. 1
Закону України «Про прожитковий
мінімум» прожитковий мінімум –
вартісна величина достатнього для
забезпечення нормального
функціонування організму людини,
збереження його здоров’я набору
продуктів харчування, а також
мінімального набору непродовольчих
товарів та мінімального набору послуг,
необхідних для задоволення основних
соціальних і культурних потреб
особистості.

Статею 7 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік» установлено
прожитковий мінімум на одну особу в
розрахунку на місяць для дітей віком
від 6 до 18 років – 1286 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов’язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу свої вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

ОСОБА_2 на обліку в центрі зайнятості не
перебуває, зареєстрований як фізична
особа-підприємець, працездатний,
здоровий, а тому зобов’язаний на рівні
не меншому, ніж матір брати участь в
утриманні дітей, а визначений судом
розмір аліментів є навіть меншим ніж
половина прожиткового мінімуму на
дитину.

Відповідач не надав суду доказів, які
відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
доводили б ті обставини, що він в силу
матеріального становища не спроможний
сплачувати аліменти на утримання
неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4
та ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі в
розмірі по 550 грн. щомісячно на кожну
дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Таким чином, висновки суду першої
інстанції зроблені внаслідок повного,
всебічного і об’єктивного з’ясування
дійсних обставин справи, перевірки
доводів і заперечень сторін, належної
правової оцінки зібраних у справі
доказів, з огляду на те, що рішення суду
відповідає обставинам справи та
вимогам закону, є законним та
обґрунтованим – підстав для його
скасування чи зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Любешівського районного суду
Волинської області від 22 квітня 2014 року
в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді