Справа № 466/6466/14
Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 22-ц/783/7089/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бакус В. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого судді: Бакуса
В.Я.,

суддів: Гірник Т.А., Левика
Я.А.,

секретаря: Глинського О.А.,

з участю: представника ОСОБА_2 -
ОСОБА_3, представника заявника ОСОБА_4 -
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_6 - ОСОБА_3 на ухвалу
Шевченківського районного суду м.
Львова від 15 вересня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до територіальної
громади м. Львова в особі Львівської
міської ради, з участю третьої особи -
приватного нотаріуса Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_7,
про встановлення факту, що має юридичне
значення, -

встановила:

ухвалою Шевченківського районного
суду м. Львова від 15 вересня 2014 року, з
врахуванням ухвали Шевченківського
районного суду м. Львова від 29 вересня
2014 року про виправлення описки,
частково задоволено заяву ОСОБА_4,
забезпечено позов шляхом накладення
арешту на квартиру та майно, яке в ній
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалу суду оскаржив представник
ОСОБА_6 - ОСОБА_3, посилаючись на те, що
така ухвала є незаконною, судом, при
винесенні даної ухвали не наведено
дійсної підстави обрання заходу
забезпечення позову, а також
оскаржувана ухвала не містить жодної
мотивації про те, що невжиття заходів
забезпечення позову може в майбутньому
утруднити чи зробити неможливим
виконання судового рішення, а тому
просить її скасувати та постановити
нову, якою відмовити ОСОБА_4 в
задоволенні його заяви про
забезпечення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість
оскаржуваної ухвали, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід задовольнити з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ч.3 ст.151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року
«Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» - забезпечення
позову допускається на будь-якій
стадії розгляду справи після відкриття
провадження у ній (за винятком випадку,
передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК України),
якщо невжиття заходів забезпечення
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Крім того, у зазначеній постанові
(пункти 4, 10) Пленум Верховного Суду
України, роз'яснив, що розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову мають
тимчасовий характер і діють до
виконання рішення суду, яким
закінчується розгляд справи по суті.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_4 звернувся до суду з позовною
заявою про встановлення факту, що має
юридичне значення, а саме спільного
проживання з спадкодавцем однією
сім'єю.

Постановляючи ухвалу про забезпечення
позову у вигляді накладення арешту на
квартиру та майно, яке в ній
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що
належала спадкодавцю, суд не звернув
уваги, що відсутній
матеріально-правовий спір між
сторонами, а відтак невжиття заходів
забезпечення позову не може утруднити
чи зробити неможливим в майбутньому
виконання рішення суду, оскільки
заявник просить лише встановити факт,
що має юридичне значення, тобто
підтвердити наявність чи відсутність
неоспорюваних прав.

Відтак, з урахуванням викладеного,
колегія суддів приходить до висновку
про скасування ухвали про забезпечення
позову та ухвалення нової - про відмову
у задоволені заяви про забезпечення
позову.

Відповідно до положень ч. 1 п. 2 ст. 312 ЦПК
України апеляційний суд змінює або
скасовує ухвалу суду першої інстанції
і постановляє ухвалу з цього питання,
якщо воно було вирішено судом першої
інстанції з порушенням норм
процесуального права або при
правильному вирішенні було помилково
сформульовано суть процесуальної дії
чи підстави її застосування.

Керуючись ст.ст. 303, 305, п. 2 ч. 2 ст. 307, п. 2 ч.
1 ст. 312, п. 6 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 313, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_6
- ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду
м. Львова від 15 вересня 2014 року
скасувати й ухвалити нову, якою в
задоволені заяви ОСОБА_4 про
забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:
Бакус В.Я.

Судді:
Гірник Т.А.

Левик Я.А.