Справа № 263/4842/14-ц.
Провадження № 6/263/259/2014
У Х В А Л А

29 травня 2014 року

місто Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя
Донецької області в складі головуючого
судді Кулика С.В., при секретарі
Антоненко К.Ю., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Маріуполі подання Жовтневого
відділу Державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції в Донецькій області про
тимчасове обмеження виїзду за кордон
громадянина ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В :

Жовтневий відділ державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції звернувся
до суду з поданням щодо обмеження
виїзду за кордон ОСОБА_1. В
обґрунтування вимог заявник зазначає,
що на виконанні Жовтневого відділу
ДВС Маріупольського МУЮ знаходиться
виконавче провадження по примусовому
виконанню виконавчого листа № 0538/5312
від 08.11.2013 року, виданого
Орджонікідзевским районним судом
Донецької області м. Маріуполя 11.12.2013
року про стягнення з громадянина
України ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди 45 349, 05 грн., витрати за проведення
авто товарознавчого дослідження у
сумі 500 грн., витрати на правову
допомогу у сумі 2 449 грн., витрати з
інформаційно-технічного забезпечення
розгляду справи у сумі 30 грн., а разом 48
325, 05 грн. 16.12.2013 року за вказаним
виконавчим провадження державним
виконавцем внесено постанову про
відкриття виконавчого провадження.
Станом на 26.05.2014 року сума
заборгованості не сплачена. Згідно
довідок контрольно-реєструючих
органів, майна, що належить боржниці на
яке можливо звернути стягнення не
виявлено. ОСОБА_1 від виконання
рішення ухиляється, дій, направлених на
погашення боргу не здійснює. На
підставі ст. 5 Закону України „Про
виконавче провадження", п. 5 ч.1, ч.4, ст.6
Закону України „Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну", просить
винести ухвалу, якою встановити
тимчасове обмеження у праві виїзду за
кордон громадянина України ОСОБА_1 за
кордон до виконання ним своїх
зобов'язань.

Дослідивши матеріали,
долучених до подання, суд приходить до
наступного.

Випадки тимчасового обмеження
права громадян на виїзд з України
визначено в Законі України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України».

За змістом п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6
зазначеного Закону громадянинові
України, який має паспорт, може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон у випадку, якщо він ухиляється
від виконання зобов'язань, покладених
на нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи), - до
виконання зобов'язань.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11
Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець у
процесі здійснення виконавчого
провадження має право в разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника фізичної особи або керівника
боржника юридичної особи за межі
України до виконання зобов'язань за
рішенням.

Згідно з ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника фізичної особи або керівника
боржника юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Наведені вище норми закону
дають підстави для висновку, що суд
має право встановити щодо боржника
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України лише за поданням
державного виконавця, обов'язково
погодженим з начальником відділу
державної виконавчої служби, за умови
доведення та документального
підтвердження факту ухилення боржника,
який має паспорт для виїзду за кордон і
з цією метою має намір та реальну
можливість вибути за межі України, від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням суду чи іншого органу
(посадової особи). Таке обмеження може
бути встановлено лише строком до
виконання боржником своїх зобов'язань.

Судом встановлено, що на
виконанні у Жовтневому відділі
державної виконавчої служби
Маріупольського МУЮ в Донецькій
області знаходиться виконавчий лист №
0538/5312 від 08.11.2013 року, виданого
Орджонікідзевским районним судом
Донецької області м. Маріуполя 11.12.2013
року про стягнення з громадянина
України ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди 45 349, 05 грн., витрати за проведення
авто товарознавчого дослідження у
сумі 500 грн., витрати на правову
допомогу у сумі 2 449 грн., витрати з
інформаційно-технічного забезпечення
розгляду справи у сумі 30 грн., а разом 48
325, 05 грн.

В матеріалах справи
відсутні будь-які дані про ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
не зазначено які дії придприйняв
державний виконавець по стягненню
боргу з ОСОБА_1

Ні в самому поданні, ні в ході
розгляду його судом, державним
виконавцем не доведено що ОСОБА_1 має
намір вибути за межі України з метою
ухилення від виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії, однак
державним виконавцем не надано суду
доказів того, що ним було вичерпано
весь передбачений зазначеним Законом
перелік заходів щодо примусового
виконання судових рішень або всі вони
виявилися безрезультатними.

Застосування таких обмежень
може мати місце лише у виключних
випадках і повинно використовуватися
лише як крайній захід після реалізації
усіх можливих та передбачених законом
засобів примусового виконання
судового рішення, оскільки стосується
гарантованого ст. 33 Конституції
України та ст. 313 ЦК України особистого
немайнового права особи вільно
залишати територію України та права на
свободу пересування, передчасне і
безпідставне обмеження яких є
неприпустимим.

Суду не надано доказів того,
що саме виключний захід повинен бути
застосований до боржниці з метою
стягнення з нього суми заборгованості
по виконавчому листу.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Згідно з роз'ясненням Міністерства
юстиції України та Адміністрації
Державної прикордонної служби України
від 06.06.2008 року №25-32507, наявність в
особи невиконаних зобов'язань, є
підставою для обмеження його у праві
виїзду за межі України, причому
питання щодо такого обмеження
вирішується судом.

На підставі наведеного, суд
вважає, що правові підстави для
встановлення щодо боржника ОСОБА_1
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України відсутні, а подання
державного виконавця є
необґрунтованим.

На підставі ст. ст. 5, 74 Закону
України „Про виконавче провадження", п.
п. 2, 5, 6 Закону України „Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну",
суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання Жовтневого
відділу Державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції в Донецькій області про
тимчасове обмеження виїзду за кордон
громадянина ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через Жовтневий
районний суд м. Маріуполя Донецької
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом п'яти днів з дня
проголошення ухвали. Особи, які брали
участі у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судової ухвали, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя

С.В. Кулик