РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2014 року Київський районний
суд м. Харкова у складі

головуючого судді -
Сенаторова В.М.

при секретарі -
Сергєєвої Н.С.

представників -
ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, № - ї особи ОСОБА_5,
ОСОБА_6, Харківська міська рада
Харківської області про усунення
перешкод у користуванні частиною
земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з
позовною заявою, у якій просила усунути
перешкоди в користуванні частиною
земельної ділянки, площею 227 кв.м, по
АДРЕСА_1, зобов'язавши відповідача
ОСОБА_4 відновити межу у відповідності
до порядку користування земельною
ділянкою, визначеного рішенням
Народного суду Московського району м.
Харкова від 10.09.1976 року.

В обґрунтування позовних вимог
ОСОБА_3 вказала, що 15 лютого 1955 року
рішенням Московського РВК №31
первісним власникам домоволодіння
АДРЕСА_1 була виділена в користування
земельна ділянка, площею 800 кв.м.
Чоловік ОСОБА_7 (нині померлий, право
власності перейшло до позивачки в
порядку спадкування) був власником 1/3
частини або 10/30 частин домоволодіння
АДРЕСА_1 на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого 13.04.1972
року Третьою ХДНК, р.№2-3890.

Порядок користування земельною
ділянкою визначався двічі:

за запитом Народного суду 3-ої дільниці
Сталінського району м. Харкова від
22.05.1958 року, згідно якого визначалася в
користування площа земельної ділянки
для житлового будинку літ.«Е-1», яким
користувалися ОСОБА_8 (баба
відповідача) та Д/У №0624. Вказаним
рішенням суду їм було виділено
земельну ділянку, площею 200 кв.м, з боку
домоволодіння №27, що на 40 кв.м більше,
ніж припадало на їх сумісну первісну
ідеальну долю - 6/30 частини.

В користування інших співвласників
виділялася земельна ділянка, площею 600
кв.м. Даний варіант порядку
користування було винесено в натурі
судовим виконавцем району 21.04.1959 року
згідно ухвали від 29.05.1975 року та рішення
від 10.09.1976 року Народного суду
Московського району м. Харкова, на
підставі якого визначалася в
користування площа земельної ділянки
для житлового будинку літ.«Д-1»,
належного чоловікові позивача
ОСОБА_7. Вказаним рішенням суду в його
користування виділялася земельна

ділянка, площею 227 кв.м, що складалася з
двох часток, а саме земельної ділянки
площею 197 кв.м - з боку тильної межі та
земельної ділянки, площею 30 кв.м. для
виходу на вулицю, що на 40 кв.м менше, ніж
припадало на його первісну ідеальну
долю. Частина земельної ділянки, що
виділялась для влаштування окремого
виходу на АДРЕСА_1, була шириною 1,5 м,
згідно висновку технічної експертизи
№185 від 28 серпня 1975 року.

Відповідно в користуванні інших
співвласників ОСОБА_6 та ОСОБА_5
залишалась земельна ділянка, площею 373
кв.м (800 кв.м загальна площа) - 200 кв.м
/ОСОБА_4./ - 227 кв.м / ОСОБА_3 /.

Позивачка ОСОБА_3 вважає, що ОСОБА_4
порушує її права в користуванні
належної їй частині земельної ділянки.

В судовому засіданні … підтримала
позовні вимоги, уточнила і просила суд
встановити межі користування
земельною ділянкою у відповідності до
судово - технічної експертизу, яку вона
просила провести.

ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився,
належним чином був повідомлений про
день та час розгляду справи, раніше
коли з'явився в судове засідання проти
позовних вимог заперечував.

Третя особа: представник Харківської
міської ради в судове засідання не
з'явився, належним чином був
повідомлений про день та час розгляду
справи.

Треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, …… ради в
судове засідання не з'явився, належним
чином був повідомлений про день та час
розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивачки, дослідивши матеріали
справи та докази, надані сторонами в
обґрунтування заявлених вимог та
заперечень, дійшов наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
право власності на 1/3 частину або 10/30
частин домоволодіння АДРЕСА_1 перейшло
до позивачки на підставі свідоцтва про
право на спадщину за законом від 16.12.2010
року, виданого Восьмою ХДНК, р.№7-1522.
/ а. с.
10 /

Право власності на 6/30 частин або 1/5
частину домоволодіння АДРЕСА_1
перейшло до відповідача ОСОБА_4 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 18.05.2012 року,
виданого Восьмою ХДНК, р.№7-422.

Рішенням Київського районного суду м.
Харкова від 20.09.2012 року / справа
№2018/2-78/11, н/п2/2018/39/2012/ здійснено поділ в
натурі домоволодіння АДРЕСА_1, яким
відповідно припинено право спільної
часткової власності на нього,
перерозподілено ідеальні долі
співвласників / а. с. 26 /

В даній частині рішення залишено без
змін рішенням апеляційного суду
Харківської області від 04.12.2012 року /
Провадження №22-ц/2090/7091/2012 /, яке
залишено без змін ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22.03.2013 року /Справа№6-173св13/
/ а. с. 33 /

На сьогодні за вказаним рішенням суду
частки співвласників мають наступний
вигляд:

частка ОСОБА_3 складає 34/100 частин
замість 10/30 частин, частка ОСОБА_4
складає 22/100 частин замість 6/30 частин,
частка ОСОБА_5 складає 20/100 частин
замість 7/30 частин, частка ОСОБА_9
складає 24/100 частин замість 7/30 частин.

Не зважаючи на встановлений порядок
користування земельною ділянкою,
ОСОБА_4 постійно переносить паркан,
який заходить на частину виділеної
позивачу в користування земельної
ділянки.

В судовому засіданні була призначена
судова будівельно - технічна
експертиза.

Згідно висновків цієї експертизи:

1. розташування огорожі (встановленої
межі) між частиною земельної ділянки,
що перебуває в користуванні ОСОБА_4, не
відповідає розташуванню огорожі
(встановленої межі), встановленої
порядком користування земельною
ділянкою АДРЕСА_1 у відповідності до
рішення Народного суду Московського
району м. Харкова від 10.09.1976 року

2. враховуючи рішення Народного суду
Московського району м. Харкова від
10.09.1976 встановлено, що частина огорожі
літ. «№4», яка є межею між частиною
земельної ділянки, якою фактично
користується співвласниця ОСОБА_3, та
частиною земельної ділянки, якою
фактично користується співвласник
ОСОБА_4, зменшилася на 0,30 м (зменшилася
частина земельної ділянки, якою
фактично користується співвласниця
ОСОБА_3.) за рахунок збільшення частини
земельної ділянки співвласника ОСОБА_4

3. межа (огорожа) між частинами
земельної ділянки, виділеними в
користування співвласників ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 для того, щоб відновити порядок
користування земельною ділянкою у
відповідності до рішення Народного
суду Московського району м. Харкова від
10.09.1976, повинна проходити в таким чином:

- від точки А до точки Б, розділивши
огорожу на ділянки розмірами 3,50 м
(частина земельної ділянки, якою
повинен користуватися співвласник
ОСОБА_4.) та 1,5 м (частина земельної
ділянки, якою повинна користуватися
співвласниця ОСОБА_3.), по прямій лінії
довжиною 20,20 м, при цьому ширина проходу
від точки Б до точки Е повинна складати
1,5 м;

- від точки Б до точки В по лінії
довжиною 7,85 м;

- від точки В до точки Г по прямій лінії
довжиною 4,07 м, а від точки Г до точки Д
так, як зазначено на схемі (докладніше
див. додаток №1-1 до даного висновку).

В судовому засіданні позивачка
просила в основу судового рішення
покласти висновок вказаної експертизи.

Згідно ч.2, 3 ст.152 Земельного кодексу
України, власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. Захист
прав громадян на земельні ділянки
здійснюється шляхом - відновлення
стану земельної ділянки, який
існував до порушення прав,
запобіганню вчинення дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав.

На аналогічний спосіб захисту
порушеного права користування
земельною ділянкою звернено увагу в
роз'ясненнях, викладених у п.7 постанови
№2 Пленуму Верховного Суду України від
19.03.2010 року про внесення змін та
доповнень до постанови Пленум;
Верховного Суду України від 16 квітня 2004
року №7 «Про практику застосування
судам] земельного законодавства при
розгляді цивільних справ».

Відповідно до ч. ч. 2, 3, 6 ст.13 Цивільного
кодексу України, при здійсненні своїх
прав особа зобов'язана утримуватися
від дій, які могли б порушити права
інших осіб. Ні допускаються дії особи,
що вчиняються з наміром завдати шкоди
іншій особі, а також зловживання правом
в інших формах. У разі недодержання
особою при здійсненні своїх прав цих
вимог, суд може зобов'язати її
припинити зловживання своїми правами,
а також застосувати інші наслідки,
встановлені законом.

У відповідності до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України в п.4 Постанови
від 16 квітня 200^ року №7 «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляд цивільних
справ» згідно зі статтею 158 ЗК суди
розглядають справи за спорами про меж
земельних ділянок, що перебувають у
власності чи користуванні
громадян-заявників, які ш погоджуються
з рішенням органу місцевого
самоврядування чи органу виконавчої
влади: питань земельних ресурсів.
Зазначені спори підлягають розгляду
місцевими судами незалежно від того,
розглядалися вони попередньо органом
місцевого самоврядування або органом
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів чи ні. Рішення цих органів що
до такого спору не може бути підставою
для відмови в прийнятті заяви чи для
закриття провадження в порушеній
справі.

З урахуванням наведеного, суд вважає,
що ОСОБА_4 самовільно переніс паркан,
чим зменшив площу земельної ділянки
позивача та відповідно порушив прохід
до АДРЕСА_1, тим самим чинить перешкоди
в здійсненні права користування
виділеною позивачу частиною
земельної ділянки, а тому порушене
право позивача користування частиною
земельної ділянки підлягає захисту а
позовні вимоги задоволенню шляхом
зобов'язання відповідача відновити
межу у відповідності до порядку
користування земельною ділянкою,
визначеного рішенням Народного суду
Московського району м. Харкова від
10.09.1976 року та висновком судово
будівельно - технічною експертизою №
7766 від 27.10.2014 року.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215,
218 ЦПК України, ч.2 ст. 120, ч.2, 3 ст. 152, п.7
Перехідних положень Земельного
кодексу України, Постановою Пленуму
Верховного Суду України від 16 квітня 2004
року за № 7 « Про Практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ», суд , -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4, 3 - ї
особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, Харківська
міська рада Харківської області про
усунення перешкод у користуванні
частиною земельної ділянки
задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_3 в
користуванні частиною земельної
ділянки, площею 227 кв.м, по АДРЕСА_1,
зобов'язавши відповідача ОСОБА_4
відновити межу у відповідності до
порядку користування земельною
ділянкою, визначеного рішенням
Народного суду Московського району м.
Харкова від 10.09.1976 року та висновку
судової будівельно - технічної
експертизи № 7766 від 27.10.2014 року, у
відповідності з якою відновити
порядок користування земельною
ділянкою згідно рішення Народного
суду Московського району м. Харкова від
10.09.1976 року та встановити межу
наступним чином:

- від точки А до точки Б, розділивши
огорожу на ділянки розмірами 3,50 м
(частина земельної ділянки, якою
повинен користуватися співвласник
ОСОБА_4.) та 1,5 м (частина земельної
ділянки, якою повинна користуватися
співвласниця ОСОБА_3.), по прямій лінії
довжиною 20,20 м, при цьому ширина проходу
від точки Б до точки Е повинна складати
1,5 м;

- від точки Б до точки В по лінії
довжиною 7,85 м;

- від точки В до точки Г по прямій лінії
довжиною 4,07 м, а від точки Г до точки Д
так, як зазначено на схемі (докладніше
див. додаток №1-1 до даного висновку).

Апеляційна скарга на рішення суду
подається апеляційному суду
Харківської області протягом десяти
днів з дня проголошення через
Київський районний суд м. Харкова.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя -