Провадження № 2/202/5208/2014
Індустріальний районний суд м.
у складі: головуючого судді - Мороз В.П.
при секретарі - Гармаш К.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської
міської ради про визнання права
У жовтні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до Дніпропетровської
міської ради про визнання права
В обґрунтування своїх позовних вимог у
позовній заяві позивач проси суд
визнати за ним право власності на гараж
літ.Б-1, що розташований за
адресою:АДРЕСА_1 загальною площею 45,6
Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримав, на його
задоволенні наполягав, посилаючись на
обставини, викладені у позові.
Представник Дніпропетровської міської
ради у судове засідання не з'явився, про
час і місце його проведення
повідомлявся належним чином, причину
неявки суду не повідомив. Суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає положенням ст.224 ЦПК
України.

Вислухавши пояснення представника
позивача вивчивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням
Виконавчого комітету Індустріальної
районної ради народних депутатів від
29.02.1996 року № 65/5 ОСОБА_1 надано дозвіл на
будівництво індивідуального гаражу по
АДРЕСА_1

Вищезазначений гараж було побудовано з
дотриманням всіх встановлених
санітарних, будівельних,
протипожежних, архітектурних норм та
правил. У зв?язку з тим, що земельна
ділянка, на якій знаходиться
побудований гараж не надавалась ОСОБА_1
в оренду, або будь-якій іншій особі,
відповідно до ч. 10 Постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 6 від 30.03.2012 «Про практику
застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)» позов про визнання права
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно на чужій земельній
ділянці, яка належить до державної чи
комунальної власності а бо фізичній чи
юридичній особі.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 319 Цивільного
кодексу України, власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд та має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 376 ЦК
України право власності на самочинно
збудоване нерухоме майно може бути за
рішенням суду визнане за особою, яка
здійснила самочинне будівництво, а
відповідно до положень ч. 5 вказаної
норми на вимогу власника (користувача)
земельної ділянки суд може визнати за
ним право власності на нерухоме майно,
яке самочинно збудоване на ній, якщо це
не порушує права інших осіб.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб
в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 319, 376 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 212 -
215, 218, 224 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Дніпропетровської міської ради про
визнання права власності -
задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) право
власності на гараж літ.Б-1, що
розташований за адресою:АДРЕСА_1
загальною площею 45,6 кв.м.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в 10 -
денний строк з дня проголошення
апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя:
В.П. Мороз