Справа № 224/80/14-ц
Номер провадження 2/224/436/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2014 року Дебальцевський
міський суд Донецької області в складі:

головуючої - судді

Крилової Ю.П.,

при секретарі –

Радченко Н.А.,

за участі представника позивача
ОСОБА_1,

відповідача

ОСОБА_2,

представника
відповідача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Дебальцеве
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства “ДТЕК
Донецькобленерго” до ОСОБА_2, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги, –

ВСТАНОВИВ:

14.01.2014 року позивач ОСОБА_6 акціонерне
товариство "ДТЕК Донецькобленерго"
звернулось до суду з даним позовом до
відповідачів про стягнення
заборгованості за житлово-комунальні
послуги. Свої вимоги позивач мотивує
тим,що відповідачі мешкають в квартирі
за адресою: м.
Дебальцеве,смт.Миронівський, вул.
Леніна, б. 29, кв. 5 і є споживачами
житлово-комунальних послуг, які надає
позивач. Однак в порушення п.5 ч.3 ст. 20
Закону України "Про житлово-комунальні
послуги" відповідачі оплату за
надані послуги не вносять , тому мають
заборгованість станом на 01.06.2013 року в
сумі 12826,63 грн. Просили стягнути
заборгованість в сумі 12826,63 грн.,
приріст інфляції в сумі 3611,3 грн., 3%
річних в сумі 1734,23 грн, судовий збір.

Представник позивача ОСОБА_1 (за
довіреністю) в судовому засіданні
підтримала позовні вимоги, надала
пояснення у відповідності зі змістом
позову, додатково пояснивши, що ПАТ
“ДТЕК Донецькобленерго” є виконавцем
житлово- комунальних послуг, які
надаються відповідачам. Нарахування
заборгованості здійснювалося на 4-ох
зареєстрованих в квартирі осіб,а позов
пред*явлено до 3-х повнолітніх
відповідачів, бо один з членів сім*ї є
неповнолітнім. Наголошувала, що,
фактично, у відповідачів мається
заборгованість тільки за опалення, за
інші комунальні послуги у них
заборгованості немає, і це
підтверджується довідкою. Відповідачі
самовільно відключили свою квартиру
від центральної системи опалення, а
тому повинні сплатити нараховану
заборгованість за цю комунальну
послугу. Вважає,що до виниклих між
сторонами правовідносин не можна
застосовувати позовну
давність,оскільки за спірний період
відповідачі,оплачуючи поточні платежі
за комунальні послуги, неодноразово
здійснювали переплату,що свідчить про
визнання ними заборгованості за
теплопостачання. До 2012 року при сплаті
споживачами комунальних послуг через
банківські установи не було
передбачено зазначення в квитанціях,
за які саме послуги вноситься оплата, а
сплачувалася щомісячно єдина сума за
комунальні послуги. Саме через те, що з
квитанцій не можливо встановити,за яку
саме послугу вносилася
оплата,представник позивача робить
висновок, що відповідачі оплачували
послугу з опалення, тим самим визнавши
свою заборгованість з опалення.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позов не визнав, пояснивши що в
квартирі за адресою: м.
Дебальцеве,смт.Миронівський, вул.
Леніна, б. 29, кв. 5 з 2007 року він мешкає
разом зі своєю сім*єю. Власник квартири-
його дружина ОСОБА_4, а він та його діти
зареєстровані в ній. З 2008 року вони не
отримують послугу з опалення і не
оплачують її, оскільки система
опалення в його квартирі стала
непридатною для експлуатації, а тому
була демонтована в серпні 2008 року.
Дозволу у виконавчому комітеті
місцевої ради на відключення квартири
від центральної системи опалення він
не отримував. Окрім опалення, всі
комунальні послуги він отримував і
сплачував, заборгованості за інші
комунальні послуги він не має. Просить
суд застосувати позовну давність.

Відповідачі ОСОБА_4 і ОСОБА_5П.в судове
засідання не з*явилися, про час та місце
судового розгляду повідомлені
належним чином, до суду надали заяви
про розгляд справи у їхній відсутності,
позов не визнали (а.с. 66-67)

Представник відповідача ОСОБА_2 за
довіреністю (а.с.27) ОСОБА_3 позов не
визнав, пояснив,що Законом України «Про
житлово-комунальні послуги»
передбачено, що житлово-комунальні
послуги споживачам мають надаватися
виконавцем цих послуг, тому позивач мав
бути визнаний виконавцем
житлово-комунальних послуг,в тому
числі і з опалення, рішенням місцевої
ради, але такого рішення прийнято не
було. Договори зі споживачами позивач
мав укладати на конкурсній основі
згідно із ЗУ «Про житлово-комунальні
послуги» і Постановою КМУ № 631 від
21.07.2005 року «Про затвердження Порядку
проведення конкурсу з надання
житлово-комунальних послуг», чого
зроблено не було. Відповідачі в свою
чергу не отримували і не мали наміру
отримувати послугу з опалення від
позивача, договір про надання
житлово-комунальних послуг позивачем з
відповідачами не укладався. З 2008 року
відповідачі не отримують послугу з
опалення і не оплачують її, оскільки
система опалення в їхній квартирі
стала непридатною для експлуатації, а
тому була демонтована в серпні 2008 року.
Просить застосувати позовну давність .

Суд, вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні,
відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
зареєстровані і мешкають в квартирі за
адресою: м.
Дебальцеве,смт.Миронівський, вул.
Леніна, б. 29, кв. 5. Квартира
приватизована, власником є
відповідачка ОСОБА_4 ( а.с. 38-39)

Відповідно до довідки ЖКГ МТЕС (а.с.5)
особовий рахунок по оплаті за
квартирну плату та комунальні послуги
відкритий на відповідача - ОСОБА_4 №7381.

Відповідно до вимог ст. 162 ЖК України
громадяни, яким належить квартира на
праві приватної власності,
зобов’язані своєчасно вносити
квартирну плату, а також плату за
комунальні послуги за затвердженими в
установленому порядку тарифами.

За змістом ст. 13 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" залежно
від функціонального призначення
житлово-комунальні послуги
поділяються, в тому числі й на
комунальні послуги -(централізоване
постачання холодної та гарячої води,
водовідведення, газо- та
електропостачання, централізоване
опалення, а також вивезення побутових
відходів тощо).

Статтями 20,21 Закону України "Про
житлово-комунальні
послуги"встановлені обов*язки
споживача та виконавця
житлово-комунальних послуг. Зокрема,
обов'язком споживача є укладення
договору на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовленого виконавцем на основі
типового договору, а також оплата
житлово-комунальних послуг у строки,
встановлені договором або законом.

Згідно з п.18 Правилами надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21.07.2005 року № 630, встановлено, що
розрахунковим періодом для оплати
послуг є календарний місяць. Плата за
послуги вноситься не пізніше 20 числа
місяця, що настає за розрахунковим,
якщо договором не встановлено інший
строк.

П.п.17,35 Правил користування
приміщеннями житлових будинків
користування приміщеннями житлових
будинків і прибудинковими територіями,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року
«Про приватизацію державного
житлового фонду», за власником
житлового будинку органом місцевої
державної влади закріплюється
прибудинкова територія; згідно з п.4
вказаних Правил власник житла за
рахунок власних коштів оплачує всі
витрати, пов'язані з утриманням
житлового будинку і закріпленої
прибудинкової території, встановлений
обов'язок власників, наймачів та
орендарів житлових приміщень
своєчасно вносити плату за
обслуговування і ремонт будинку, плату
за житло або оренду квартири,
комунальні послуги та інші.

Відповідно до нарахування
заборгованості за комунальні послуги,
наданої позивачем, відповідачі мають
заборгованість за комунальні послуги в
сумі 12826 гривень 63 копійки станом на
01.06.2013 року (а.с.41-42).

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 пояснила, що, фактично,
заборгованість відповідачів
утворилася за послугу з
теплопостачання, так як за інші
комунальні послуги вони
заборгованості не мають.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
наполягав на тому, що послугу з
теплопостачання він не отримував,тому
і не оплачував її, за інші комунальні
послуги він заборгованості немає. Під
час судового розгляду даної справи він
звертався до позивача для проведення
звірки по заборгованості, в результаті
чого було встановлено, що його
заборгованість перед позивачем
утворилася тільки за теплопостачання,
по інших комунальних послугах він
заборгованості не має.

Згідно з довідкою, виданою ЦЖКГ
Миронівської ТЕС Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Донецькобленерго» від 24.02.2014 року, за
період з вересня 2008 року до травня 2013
року заборгованості за послуги з
квартплати,вивозу сміття, холодну воду
та каналізацію у споживачів за адресою:
м. Дебальцеве, смт.Миронівський, вул.
Леніна, б. 29, кв. 5 немає. Заборгованість
в сумі 12826 грн. 63 коп. утворилася за
послугу з центрального опалення. ( а.с.
40)

Таким чином, судом встановлено, що спір
між сторонами виник саме через
заборгованість відповідачів за
послугу з теплопостачання за період з
вересня 2008 року до травня 2013 року
(включно), а за інші комунальні послуги
у відповідачів заборгованості немає.

Суд не бере до уваги доводи
представника відповідача ОСОБА_3 про
те, що позивач обов*язково мав бути
визнаний виконавцем
житлово-комунальних послуг з опалення
рішенням місцевої ради, договори зі
споживачами укладати на конкурсній
основі, оскільки ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги» ( ст. ст.
27-28) не передбачає обов*язкового
проведення конкурсу для укладання
договорів на надання
житлово-комунальної послуги з
централізованого опалення, а Постанова
КМУ № 631 від 21.07.2005 року «Про
затвердження Порядку проведення
конкурсу з надання житлово-комунальних
послуг», була прийнята саме на
виконання ст.28 ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги».

Крім того, згідно з рішенням
Виконавчого комітету Миронівської
селищної ради № 72 від 24.07.2013 року, ВП
«Миронівська ТЕС» ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» визнане виконавцем
послуг з централізованого опалення (
а.с. 85). Але той факт,що до 24.07.2013 року
Виконавчий комітет Миронівської
селищної ради не приймав такого
рішення стосовно виконавця послуг з
опалення, не свідчить про незаконність
надання такої комунальної послуги
позивачем мешканцям
смт.Миронівський,так як ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги» не
передбачає обов*язкове визначення
місцевою радою виконавця послуги з
опалення.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про
теплопостачання» споживач теплової
енергії має право на вибір одного або
декількох джерел теплової енергії чи
теплопостачання, якщо це можливо за
існуючими технічними умовами. Таким
чином, це право не є абсолютним, воно
може бути реалізоване за певних умов.

Згідно з п.18 Правилами надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21.07.2005 року № 630, встановлено, що
розрахунковим періодом для оплати
послуг є календарний місяць. Плата за
послуги вноситься не пізніше 20 числа
місяця, що настає за розрахунковим,
якщо договором не встановлено інший
строк.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
заперечував проти його обов*язку
сплачувати за послуги у вигляді
централізованого опалення, оскільки
його квартира була відключена від
системи центрального опалення з серпня
2008 року.

На підтвердження вказаної обставини
відповідачем був наданий акт від 19.08.2008
року, відповідно до якого
централізоване опалення в квартирі за
адресою: м.
Дебальцеве,смт.Миронівський, вул.
Леніна, б. 29, кв. 5 було самовільно
відключено (а.с.37).

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
пояснив, що дозволу в органі виконавчої
влади на відключення квартири від
центральної системи опалення він не
отримував, до позивача з приводу
неотримання або неякісного отримання
ним послуги з опалення з
актом-претензією не звертався.

Питання же відключення мереж
центрального опалення та постачання
гарячої води у багатоквартирних
житлових будинках регулюється
Правилами надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затвердженими
постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630
та Порядком відключення окремих
житлових будинків від мереж
централізованого опалення,
затвердженим Наказом Міністерства
будівництва, архітектури та житлово -
комунального господарства України № 4
від 22 листопада 2005 року із змінами,
внесеними наказом Міністерства
будівництва, архітектури та житлово -
комунального господарства України № 169
від 6.11.2007 року.

Пунктом 24 зазначених Правил
передбачено, що споживачі можуть
відмовитися від отримання послуг з
централізованого опалення та
постачання гарячої води.

Проте, відповідно до п. 25 Правил (в
редакції постанови КМ України № 1268 від
31.10.2007 року) відключення споживачів від
мереж централізованого опалення та
постачання гарячої води здійснюється у
порядку, що затверджується центральним
органом виконавчої влади з питань
житлово- комунального господарства, а
відповідно до п. 26 відключення
споживачів від системи здійснюється у
разі, коли технічна можливість такого
відключена передбачена затвердженою
органом місцевого самоврядування
відповідно до Закону України «Про
теплопостачання» схемою
теплопостачання, за умови забезпечення
безперебійної роботи інженерного
обладнання будинку та вжиття заходів
щодо дотримання в суміжних приміщеннях
вимог будівельних норм і правил з
питань проектування житлових будинків,
опалення, вентиляції, кодциціонування,
будівельної теплотехніки; державних
будівельних норм з питань складу ,
порядку розроблення, погодження та
затвердження проектної документації
для будівництва, а також норм
проектування реконструкції та
капітального ремонту в частині
опалення.

Так, згідно з п. 2.1 Порядку відключення
окремих житлових будинків від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води при відмові
споживачів він централізованого
теплопостачання (в редакції постанови
KM України № 169 від 06.11.2007 року) для
вирішення питання відключення
житлового будинку (будинків) від мереж
централізованого опалення його
власник (власники) повинен (повинні)
звернутися до Комісії з письмовою
заявою про відключення від мереж ІДО і
ГВП. У заяві про відключення від мереж
ЦО і ГВП (власники) будинку зазначає
причини відключення. До заяви
додається копія протоколу загальних
зборів мешканців будинку щодо
створення ініціативної групи з
вирішення питання відключення від
мереж ЦО і ГВП та прийняття рішення про
влаштування у будинку системи
індивідуального або автономного
опалення. Рішення про відключення
будинку від системи централізованого
опалення з улаштуванням
індивідуального опалення повинно буди
підтримане всіма власниками
(уповноваженими особами власників)
приміщень у житловому будинку.

Згідно з п. 2.2 вказаного Порядку комісія
розглядає надані документи за
наявності затвердженої органом
місцевого самоврядування в
установленому порядку оптимізованої
схеми перспективного розвитку систем
теплопостачання населеного пункту та у
відповідності до неї. Комісія, після
вивчення наданих власником документів,
у місячний строк приймає рішення щодо
відключення від мереж ЦО і ГВП,
улаштування індивідуальної
(автономної) системи теплопостачання
та збір вихідних даних технічних умов
для виготовлення проектної
документації.

Проте відповідачами не надано ніяких
доказів відключення від мережі
теплопостачання у встановленому
зазначеними нормативно - правовими
актами порядку.

Таким чином, законом на момент
виникнення спірних правовідносин, не
передбачена можливість відключення
окремих квартир в багатоповерховому
будинку від мереж централізованого
опалення та постачання гарячої води, а
встановлене, що таке відключення
можливе тільки для всього
багатоповерхового будинку за згодою
всіх власників приміщень в будинку з
дотриманням певного порядку та
процедури відключення.

З матеріалів справи вбачається,
визначена даним порядком процедура
відключення від централізованого
опалення відповідачами дотримана не
була, тому позивачем нарахування
оплати за теплопостачання проводилось
у відповідності із діючими тарифами.

Посилання же відповідача на
відсутність договору між
відповідачами та позивачем щодо
надання послуг є безпідставними.

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори, правочини, інші
юридичні факти.

Згідно зі ст. 509 ЦК України -
зобов'язання виникають з підстав,
передбачених ст. 11 ЦК України (в тому
числі і з юридичних фактів).

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певні дії (передати
майно, сплатити гроші тощо).

З обставин справи вбачається, що хоча
між сторонами по справі не укладено
письмового договору на оплату
комунальних послуг, проте, позивач
фактично їх надавав, а відповідачі не
здійснювали оплату ці послуги.

У судовому засіданні встановлено, що
між сторонами, фактично, існували і
існують правовідносини по наданню
житлово-комунальних послуг і
користування такими послугами, які
випливають із зазначених вище
нормативно-правових актів. Позивач
виконував свої зобов'язання по наданню
таких послуг, відповідачі є
споживачами цих послуг та зобов'язання
по їх оплаті не виконували.

Відповідно до ч.З ст.510 ЦК України, якщо
кожна із сторін у зобов'язанні має
одночасно і права, і обов'язки, вона
вважається боржником у тому, що вона
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони, і одночасно кредитором у тому,
що вона має право вимагати від неї.

Статтями 19, 21, 26 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» дійсно
передбачено укладання між споживачем
та виконавцем письмового договору на
надання житлово-комунальних послуг на
основі типового договору.

Більше того, статтями 20,21 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» визначені обов'язки споживача
та виконавця житлово-комунальних
послуг. Зокрема обов'язком споживача є
укладення договору на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовленного виконавцем на основі
типового договору, а також оплата
житлово-комунальних послуг у строки,
встановлені договором або законом, а
обов'язком виконавця-надання послуг
вчасно та відповідної якості згідно із
законодавством та умовами договору , а
також підготовка та укладення зі
споживачем договору про надання
житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором. Обов'язок власника
квартири укласти договір на надання
житлово-комунальних послуг та
оплачувати надані послуги передбачено
також п.17 Правил користування
приміщеннями житлових будинків,
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України №572 від 08.10.1992року.

Таким чином, необхідність укладення
договору на надання
житлово-комунальних послуг
передбачена законом і його укладення
визначено як обов*язок, а не право
сторін.

Згідно з розрахунком заборгованості
відповідачів з опалення ( а. с. 41), період
утворення заборгованості – з жовтня 2008
року до травня 2013 року (включно).

Суд вважає за можливе застосувати до
виниклих правовідносин позовну
давність на таких підставах.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк,у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов*язку.

В судовому засіданні було встановлено
і не заперечувалося сторонами, що
заборгованість відповідачів за
житлово – комунальні послуги
утворилася тільки за послугу з
централізованого опалення.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
заперечував проти отримання ним
послуги з опалення з серпня 2008 року і
наголошував, що не сплачував і не
повинен був сплачувати позивачу за цю
послугу,а за інші комунальні послуги
він сплачував в повному обсязі і
заборгованості з них не має.

Ці доводи відповідача ОСОБА_2
підтверджуються актом від 19.08.2008 року,
відповідно до якого централізоване
опалення в квартирі за адресою: м.
Дебальцеве,смт.Миронівський, вул.
Леніна, б. 29, кв. 5 було самовільно
відключено (а.с.37),а також довідкою ЦЖКГ
Миронівської ТЕС від 24.02.2014 року, згідно
з якою за період з вересня 2008 року до
травня 2013 року заборгованості за
послуги з квартплати,вивозу сміття,
холодну воду та каналізацію у
споживачів за адресою: м.
Дебальцеве,смт.Миронівський, вул.
Леніна, б. 29, кв. 5 немає. Заборгованість
в сумі 12826 грн. 63 коп. утворилася за
послугу з центрального опалення. ( а.с.
40)

Тому суд вважає переконливими доводи
відповідача ОСОБА_2 про те, що він,
взагалі, не сплачував за послугу з
опалення з 2008 року до теперішнього
часу.

А посилання представника позивача
ОСОБА_1 на те, що із банківських
квитанцій не вбачається, за яку саме
послугу здійснюється платіж, і,
можливо, платіж стосувався послуги з
опалення, спростовується довідкою
ЦЖКГ Миронівської ТЕС від 24.02.2014 року
(а.с.40) про те, що з 2008 року до 2011 року
оплата за комунальні послуги не
поділялася на види послуг,
здійснювалася однією квитанцією,
наприклад: квартплата, ком. послуги. За
період з вересня 2008 року до травня 2013
року заборгованість відповідачів
утворилася за послуги з опалення, а за
інші комунальні послуги
заборгованості немає.

Аналізуючи розрахунок заборгованості
відповідачів за комунальні послуги
(а.с. 41) суд дійшов висновку, що оплата
відповідачами комунальних послуг за
спірний період здійснювалася в межах
сум, які нараховувалися за утримання
будинку та прибудинкової території
(квартплата) і вивезення побутових
відходів. Оплата здійснювалася не
кожного місяця , але протягом 2-3
наступних місяців заборгованість за
зазначені комунальні послуги
сплачувалася в повному обсязі. До того
ж суд бере до уваги, що відповідач
категорично заперечує проти отримання
ним послуги з опалення і наявність
свого обов*язку сплачувати за цю
послугу. Тому суд не може дійти
висновку про наявність переплати з
боку відповідачів,які були здійснені в
рахунок заборгованості за опалення.

З цих підстав не можна стверджувати про
наявність за вказаний вище період дій
відповідача, які б свідчили про
визнання ним свого боргу, і мали б
наслідком переривання перебігу
позовної давності.

Визначаючи, за який період підлягає
стягненню з відповідача
заборгованість за комунальні послуги,
суд виходить з того, що позивач
звертався з цими позовними вимогами в
порядку наказного провадження 12.08.2013
року (а.с.92а), а після винесення судового
наказу, його було скасовано (а.с. 4).

Тому, застосовуючи до виниклих
правовідносин позовну давність, діючи
в межах позовних вимог, суд вважає
необхідним стягнути з відповідача
заборгованість з централізованого
опалення за період з 12.08.2010 року до
01.06.2013 року.

Аналізом розрахунку заборгованості
відповідачів за комунальні послуги
(а.с. 41) встановлено,
що,фактично,заборгованість з опалення
утворилася за період з жовтня 2010 року
(початок опалювального сезону) до 01.06.2013
року.

В зв'язку з чим суд вважає необхідним
стягнути заборгованість за послугу з
опалення , яка нараховуються за
встановленими тарифами, з
відповідачів, в сумі 8258,22 грн.
солідарно.

Що стосується вимог позивача про
стягнення з відповідача 3% річних в
порядку ст.625 ЦК України, то суд вважає,
що вони підлягають стягненню, оскільки
позивач звернувся до суду з позовом до
відповідачів про стягнення
заборгованості із житлово –
комунальних послуги.

Виходячи з аналізу норм ст.ст. 382, 509, ч. 2
ст. 625 ЦК України, грошовим є
зобов’язання, яке виражається в
грошових одиницях України (грошовому
еквівалентні в іноземній валюті), тобто
будь-яке зобов*язання зі сплати коштів.

Таким чином, грошовим зобов’язанням є
таке правовідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов’язана сплатити
гроші на користь другої сторони
(кредитора), а кредитор має право від
боржника виконання його обов*язку.

У ч.3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо
кожна із сторін у зобов’язанні має
одночасно і права, і обов*язки, вона
вважається у тому, що вона зобов’язана
вчинити на користь другої сторони, і
одночасно кредитором у тому, що вона
має право вимагати від неї, тому
грошових слід вважати зобов’язання, що
складається у тому числі, з
правовідношення, в якому права
кредитора вимагати від боржника
виконання певних дій відповідає
кореспондуючий обов’язок боржника
сплатити гроші на користь кредитора.

Таким чином, правовідношення, в якому
замовник зобов’язаний оплатити надану
послугу а грошах, а виконавець має
право вимагати від замовника
відповідної оплати, тобто в якому
передбачено передачу грошей як
предмета договору, або сплату їх як
ціни договору, є грошовим
зобов’язанням.

Саме до останнього виду грошових
зобов’язань належить існуючий між
сторонами договір про надання
житлово-комунальних послуг, оскільки
ним установлена ціна договору -
вартість наданих житлово-комунальних
послуг відповідно до тарифів.

Оскільки ст. 625 ЦК України розміщена в
розділі I книги 5 ЦК України «Загальні
положення про зобов’язання», а відтак
поширює свою дію на всі зобов’язання,
якщо інше не передбачено в спеціальних
нормах, які регулюють суспільні
відносини з приводу виникнення, зміни
чи припинення окремих видів
зобов’язань.

Враховуючи викладене, правовідносини,
які склалися між сторонами на підставі
договору про надання житлово-комульних
послуг, є грошовим зобов’язанням, в
якому серед інших прав і обов’язків
сторін, право виконавця (кредитора)
публічного акціонерного товариства “
ДТЕК Донецькобленерго” вимагати від
замовників (боржників) ОСОБА_4, ОСОБА_2 і
ОСОБА_5 гроші за надані виконавцем
послуги на його користь відповідає
кореспондуючий обов’язок замовника
сплатити ці гроші.

Як вбачається з матеріалів справи в
даному випадку між сторонами існують
зобов’язання з надання та отримання
послуг і їх оплати, що за своєю правовою
природою є грошовим зобов’язанням в
розуміння положення ч.2 ст.625 ЦК України,
в зв’язку с чим з відповідачів
підлягають стягненню солідарно 3%
річних в сумі 19,67 грн., та приріст
інфляції в сумі 192,03 грн.

Таким чином, позов підлягає частковому
задоволенню

Рікмісяць

Нараховано

(грн.)Індекс інфляції за поточний
місяцьСукупний індекс інфляції
Інфляційне

збільшення

суми боргу

(грн.)

201010254,02100,5106,215,75

11447,12100,3105,524,6

12447,77100,8105,323,73

20111447,77104,6104,620,60

2429,62104,6104,619,76

3462,67104,6104,621,28

4292,9104,6104,613,47

50

60

70

80

90

10223,56104,6104,610,28

11462,67104,6104,621,28

12462,63104,6104,621,28

20121462,6399,899,8-0,93

2462,6699,899,8-0,92

3447,799,899,8-0,89

4231,3499,899,8-0,46

50

60

70

80

90

10194,0199,899,8-0,39

11447,2599,899,8-0,89

12462,6399,899,8-0,92

20131462,63100,21000

2462,6799,999,9-0,46

3462,631001000

4231,341001000

50

Заг.сума

8258,22

192,03

Розраховуючи 3% річних від простроченої
суми, суд користується такою формулою:

3:365 х кількість днів в місяці х
суму боргу за місяць : 100

рікмісяцьнарахованоПеріод
прострочкиКількість днів прострочки 3%
річних

201010254,0221.11.10-20.12.10300,61

11447,1221.12.10-20.01.11311,11

12447,7721.01.11-20.02.11311,,7721.02.11-20.03.11281

2429,6221.03.11-20.04.11311,07

3462,6721.04.11-20.05.11301,11

4292,921.05.11-20.06.11310,73

50

60

70

80

90

10223,5621.11.11-20.12.11300,54

11462,6721.12.11-20.01.12311,15

12462,6321.01.12-20.02.12311,15

2012

462,6321.02.12-20.03.12291,07

2462,6621.03.12-20.04.12311,15

3447,721.04.12-20.05.12301,07

4231,3421.05.12-20.06.12310,57

50

60

70

80

90

10194,0121.11.12-20.12.12300,47

11447,2521.12.12-20.01.13311,11

12462,6321.01.13-20.02.13311,15

20131462,6321.02.13-20.03.13281,04

2462,6721.03.13-20.04.13311,15

3462,6321.04.13-20.05.13301,11

4231,3421.05.13-31.05.13110,2

50

Заг.сума

8258,22

19,67

Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК
України,стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково,судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог,а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог,у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

В силу ст.88 ЦПК України з відповідачів
підлягає стягненню на користь позивача
судовий збір, сплачений при звернені
ними до суду, в сумі 17,81 грн. з кожного.

На підставі ст.ст. 156,162 ЖК України, ст.ст.
257, 261, 264, 509, 510, ч.2 ст. 625 ЦК України,
ст.ст. 18,19,20,21,26 Закону України “Про
житлово-комунальні послуги”, Правил
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 21.07.2005 року №630,
керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного
товариства “ДТЕК Донецькобленерго”
до ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги–
задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 на користь Публічного
акціонерного товариства “ДТЕК
Донецькобленерго” заборгованість за
житлово – комунальні послуги в сумі 8258
(вісім тисяч двісті п’ятдесят вісім)
гривень 22 копійки, приріст інфляції в
сумі 186 (сто вісімдесят шість) гривень 17
копійок, 3% річних в сумі 19
(дев*ятнадцять) гривень 67 копійок, а
всього 8464 (вісім тисяч чотириста
шістдесят чотири) гривні 06 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог-
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на
користь Публічного акціонерного
товариства “ДТЕК Донецькобленерго”
судовий збір в сумі 17 (сімнадцять)
гривень 81 копійка з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Дебальцевського
міського суду протягом 10 днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Дебальцевського

міського суду
ОСОБА_7