АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

при секретарі - Калашник О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката
ОСОБА_2 на рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 13 листопада
2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Державного підприємства «Український
науково-дослідний і навчальний центр
проблем стандартизації, сертифікації
та якості» про стягнення допомоги, -

ВСТАНОВИЛА:

Справа № 756/6773/14-ц № апеляційного
провадження: 22-ц/796/15401/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Васалатій
К.А.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Гаращенко Д.Р.16 травня 2014
року ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ДП «Український
науково-дослідний і навчальний центр
проблем стандартизації, сертифікації
та якості», у якому просила стягнути з
нього на свою користь грошову допомогу
у розмірі 6 місячних посадових окладів
(ставок) з урахуванням надбавок і
доплат у розмірі 20100 грн., моральну
шкоду у розмірі 5000 грн. та 3000 грн. за
надання правової допомоги.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з
01.07.1994 р. по 08.09.2011 р. працювала на
науковій посаді в ДП «УкрНДНЦ» та
отримувала пенсію за віком з 20.06.2005
року. 09.09.2011 р. її було переведено на
контракт. Також з 12.09.2011 р. їй було
призначено пенсію у відповідності до
Закону України «Про наукову-технічну
дальність». 11.03.2014 р. її було звільнено
за власним бажанням у зв'язку з виходом
на наукову пенсію. При звільненні вона
звернулась до ДП «УкрНДНЦ» з вимогою
про виплату передбаченої Законом
України «Про наукову і
науково-технічну діяльність» грошової
допомоги в розмірі 6 місячних посадових
окладів (ставок) з урахуванням надбавок
і доплат, однак отримала відмову з
посиланням на те, що пенсію відповідно
до Закону України «Про наукову і
науково-технічну діяльність» їй
призначено ще у 2011 р., на момент
призначення пенсії вона не
звільнилась, а тому не має право на
виплату грошової допомоги.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 13 листопада 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 було
відмовлено.

25 листопада 2014 року представник ОСОБА_1
- адвокат ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу на вказане рішення, у якій,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просив його
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позову. В обґрунтування
заявлених вимог апелянт вказав, що суд
першої інстанції помилково виходив з
того, що пенсія за віком відповідно до
Закону України «Про наукову та
науково-технічну діяльність» була
призначена ОСОБА_1 у січні 2012 року і
переведення на роботу за контрактом
відбулось у зв'язку з досягненням
пенсійного віку, оскільки в дійсності
переведення відбулось у зв'язку з
досягненням необхідного наукового
стажу для оформлення пенсії, а саму
наукову пенсію призначено з 12 вересня
2011 року. На думку апелянта, не
ґрунтується на вимогах закону
твердження суду першої інстанції про
те, що вихід на пенсію включає в себе
обов'язкове звільнення. Крім того,
апелянт зазначив, що у березні 2014 року
ОСОБА_1 звільнилася із займаної посади,
а тому наявні усі підстави для виплати
їй грошової допомоги.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її
представник - адвокат ОСОБА_2
апеляційну скаргу підтримали і просили
її задовольнити.

Представники ДП «УкрНДНЦ» за
довіреностями - Зорєва Н.В. і Козир І.Ю.
апеляційну скаргу просили відхилити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення осіб, які беруть участь у
справі і з'явилися у судове засідання,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
прийшла до наступного.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що ОСОБА_1 працювала у ДП
«УкрНДНЦ» з 03.11.2003 р. по 08.09.2011 р. на
постійній основі на посаді провідного
інженера інституту стандартизації ДП
«УкрНДНЦ».

У червні 2005 р. ОСОБА_1 оформила у УПФ
України в Оболонському районі м. Києва
пенсію за віком.

З 09 вересня 2011 р. ОСОБА_1 була переведена
на роботу на умовах контракту № 49.

З 12 вересня 2011 року ОСОБА_1 переоформила
пенсію згідно до Закону України «Про
наукову та науково-технічну
діяльність».

У березні 2014 р. ОСОБА_1 написала заяву
про звільнення за власним бажанням у
зв'язку з виходом на наукову пенсію
згідно із Законом України «Про наукову
та науково-технічну діяльність».

Наказом ДП «УкрНДНЦ» від 11 березня 2014
року ОСОБА_1 звільнено з посади
провідного інженера
науково-дослідного сектору
стандартизації у сфері інформаційних
технологій за власним бажанням за ст. 38
КЗпП України.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції керувався ст. 24 Закону
України «Про наукову і
науково-технічну діяльність» та
виходив з того, що на момент звільнення
ОСОБА_1 вже була призначена наукова
пенсія, а тому відсутні підстави для
застосування ст. 24 Закону України «Про
наукову і науково-технічну
діяльність».

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Згідно положень ст. 24 Закону України
«Про наукову та науково-технічну
діяльність» пенсія науковому
(науково-педагогічному) працівнику
призначається при досягненні
пенсійного віку: чоловікам - за
наявності стажу роботи не менше 25
років, у тому числі стажу наукової
роботи не менше 20 років; жінкам - за
наявності стажу роботи не менше 20
років, у тому числі стажу наукової
роботи не менше 15 років.

При виході на пенсію з посади наукового
(науково-педагогічного) працівника
відповідно до цього Закону науковому
(науково-педагогічному) працівнику
видається грошова допомога в розмірі
шести місячних посадових окладів
(ставок) з урахуванням надбавок і
доплат за наявності стажу роботи на
посадах, зазначених у Переліку посад
наукових (науково-педагогічних)
працівників підприємств, установ,
організацій, вищих навчальних закладів
III-IV рівнів акредитації, перебування на
яких дає право на призначення пенсії та
виплату грошової допомоги у разі
виходу на пенсію відповідно до цієї
статті, затвердженому Кабінетом
Міністрів України, не менше: для
чоловіків - 12, 5 року; для жінок - 10 років.

За змістом зазначених норм грошова
допомога у розмірі шести місячних
посадових окладів науковому
працівнику виплачується тільки при
виході на пенсію з посади наукового
працівника.

З огляду на те, що на час звільнення у
березні 2014 року ОСОБА_1 вже була
призначена пенсія відповідно до Закону
України «Про наукову і
науково-технічну діяльність», а тому
суд першої інстанції обґрунтовано
відмовив у задоволенні позову.

Відхиляючи посилання апелянта на те, що
не ґрунтується на вимогах закону
твердження суду першої інстанції про
те, що вихід на пенсію включає в себе
обов'язкове звільнення, колегія суддів
виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст.
38 КЗпП України вихід на пенсію є однією
з підстав розірвання трудового
договору, укладеного на невизначений
строк. За своїм змістом переведення на
роботу за строковим трудовим договором
(контрактом) не є виходом на пенсію, так
як особа продовжує працювати. Виходячи
з цих же міркувань колегія суддів не
приймає до уваги посилання апелянта на
те, що у березні 2014 року ОСОБА_1
звільнилася із займаної посади, а тому
наявні усі підстави для виплати їй
грошової допомоги, оскільки ОСОБА_1
звільнилася за власним бажанням уже
після призначення їй наукової пенсії.

Інші доводи апеляційної скарги колегія
суддів до уваги також не приймає,
оскільки вони не є підставою для
скасування рішення суду і ухвалення
нового про задоволення позову.

Отже, рішення Оболонського районного
суду м. Києва від 13 листопада 2014 року є
таким, що ухвалене з додержанням вимог
закону, а тому підстав для його
скасування немає.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- адвоката ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 13 листопада 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом 20 днів з дня набрання нею
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді