Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/3255/14 Головуючий у
суді І-ї інстанції Шевченко І. М.
УХВАЛА

25.12.2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

Белінської І.М.,

Франко В.А.,

Сукач Т.О.,

при секретареві - Постоєнко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5
на ухвалу Ленінського районного суду
міста Кіровограда від 19 листопада 2014
року у цивільній справі за поданням
державного виконавця Кіровського
відділу державної виконавчої служби
Кіровоградського міського управління
юстиції Тем’янської Т.В. про тимчасове
обмеження боржника ОСОБА_7 у праві
виїзду за межі України з вилученням
паспортного документа до виконання нею
своїх зобов'язань ,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року старший державний
виконавець Кіровського відділу
державної виконавчої служби
Кіровоградського міського управління
юстиції Тем’янська Т.В. звернулася до
Ленінського районного суду міста
Кіровограда з поданням про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України з вилученням паспортного
документа до виконання зобов'язань
боржником ОСОБА_7.

Посилалася на те, що Кіровським
відділом державної виконавчої служби
Кіровоградського міського управління
юстиції 31 січня 2013 року було відкрито
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчих листів, виданих 25
січня 2013 року Кіровським районним
судом м.Кіровограда про зобов'язання
ОСОБА_7 усунути перешкоди у спілкуванні
ОСОБА_5 з сином ОСОБА_9 та у його
вихованні, визначення часу участі
ОСОБА_5 у вихованні сина та спілкуванні
з ним.

Зазначала, що ОСОБА_7 добровільно не
виконувала рішення суду, за місцем
проживання кореспонденцію від ВДВС не
отримувала, була знята з реєстрації за
вказаною у виконавчому листі адресою,
змінила прізвище, не повідомивши про це
державного виконавця, що свідчить про
її ухилення від виконання рішення суду.
Також зазначала, що відносно боржниці
порушено декілька кримінальних
проваджень. Вказувала на те, що
боржниця разом із дитиною часто
перетинає кордон України і тривалий
час перебуває за межами держави, а тому
існує ймовірність виїзду боржника за
межі України.

Ухвалою Ленінського районного суду від
19 листопада 2014 року у задоволенні
подання державного виконавця
відмовлено.

В апеляційній скарзі на цю ухвалу
ОСОБА_5 просить скасувати її через
неправильне застосування норм Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України»,
неповне з'ясування обставин справи та
порушення норм матеріального та
процесуального права, і постановити
нову ухвалу, якою тимчасово обмежити
боржницю ОСОБА_7 у праві виїзду за межі
України з вилученням паспортного
документу до виконання нею рішення
суду.

Посилається на те, що державним
виконавцем було надано достатньо
доказів, які підтверджують факт
ухилення боржниці від виконання
обов»язків, покладених на неї судовим
рішенням, оскільки саме постійна зміна
місця проживання, зміна прізвища
боржниці та неповідомлення нею про
вказані зміни державного виконавця
свідчить про те, що ОСОБА_7 ухиляється
від виконання зобов'язань, покладених
на неї рішенням суду. Крім того, суд
першої інстанції не врахував, що
виконавче провадження відкрите ще в
січні 2013 року, однак боржниця жодного
разу не вчинила дій щодо виконання
рішення суду.

Заслухавши пояснення представників
ОСОБА_5 ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які просили
задовольнити скаргу, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги та залишення ухвали
суду першої інстанції без змін з
наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що Кіровським відділом
державної виконавчої служби
Кіровоградського міського управління
юстиції 31 січня 2013 року було відкрито
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчих листів, виданих 25
січня 2013 року Кіровським районним
судом м.Кіровограда про зобов'язання
ОСОБА_7 усунути перешкоди у спілкуванні
ОСОБА_5 з сином ОСОБА_9 та у його
вихованні, визначення часу участі
ОСОБА_5 у вихованні сина та спілкуванні
з ним. Боржником за виконавчим
документом є ОСОБА_7 (а.с. 8).

В матеріалах справи містяться
відомості щодо перетинання кордону
України ОСОБА_7 та ОСОБА_9 (а.с.9) та
відомості щодо неможливості розшуку
ОСОБА_7.

Відповідно до ст.33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишити територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод (далі -
Конвенція), який гарантує деякі права і
свободи, не передбачені в Конвенції та
у Першому протоколі до неї, кожен є
вільним залишати будь-яку країну,
включно зі своєю власною. На здійснення
цих прав не може бути встановлено
жодних обмежень, крім тих, що
передбачені законом і є необхідними в
демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про
громадянські і політичні права
передбачено, що кожна людина має право
покидати будь-яку країну, включаючи
свою власну. Згадані вище права не
можуть бути об'єктом ніяких обмежень,
крім тих, які передбачено законом, які є
необхідними для охорони державної
безпеки, громадського порядку, здоров'я
чи моральності населення або прав і
свобод інших і є сумісними з іншими
правами, визначеними в цьому Пакті.

Положенням ст.6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» встановлено,
що громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі
паспорта, або громадянинові України,
який має паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон, зокрема,
у таких випадках: якщо діють
неврегульовані аліментні, договірні чи
інші невиконані зобов'язання до
виконання зобов'язань або розв'язання
спору за погодженням сторін у
передбачених законом випадках, або
забезпечення зобов'язань заставою,
якщо інше не передбачено міжнародним
договором України; якщо він ухиляється
від виконання зобов'язань, покладених
на нього судовим рішенням, - до
виконання зобов'язань; якщо щодо нього
подано цивільний позов до суду - до
закінчення провадження у справі.

Відповідно до Закону України «Про
внесення змін до Закону України «Про
виконавче провадження» та деяких інших
законодавчих актів щодо вдосконалення
процедури примусового виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб)» за державним
виконавцем закріплено право
звертатись до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника з України, у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань
покладених на нього судовим рішенням
чи рішенням іншого органу, що перебуває
на виконанні.

Відповідно до Наказу Міністерства
юстиції України «Про затвердження
Інструкції з організації примусового
виконання рішень» подання державного
виконавця повинно містити
підтвердження факту ухилення боржника
від виконання своїх зобов'язань.

Відповідно до ст.. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Згода начальника відділу ДВС на
внесення подання - одна з форм
реалізації ним функцій контролю за
законністю виконавчого провадження,
закріплена у ст. 83 Закону України «Про
виконавче провадження». Відповідно до
положень цієї статті Закону начальник
відділу зобов'язаний перевірити
законність та обґрунтованість подання.

Закон не допускає випадків погодження
подання іншою, окрім начальника
(виконуючого обов'язки начальника),
посадовою особою органів ДВС.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що дане подання не
погоджене з начальником державної
виконавчої служби.

Судом першої інстанції дійшов також
правильного висновку про те, що
державним виконавцем не було надано
належних доказів щодо можливого виїзду
боржниці на постійне місце проживання
за межі України та щодо порушення
відносно неї кримінальних проваджень,
відкритих за фактом ухилення її від
виконання судового рішення, яке
знаходиться на примусовому виконанні

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 зазначає,
що суд першої інстанції не врахував
того факту, що виконавче провадження
відкрите ще в січні 2013 року, однак
боржниця жодного разу не вчинила дій
щодо виконання зобов'язання,
покладеного на неї судом, а навпаки
ухиляється від його виконання,
постійно змінюючи місце проживання та
систематично, на тривалий час
виїжджаючи за кордон, чим самим
унеможливлює виконання судового
рішення.

Проте, сам факт невиконання боржником у
добровільному порядку рішення суду не
може беззаперечно свідчити про
ухилення боржника від виконання
покладених на нього судовим рішенням
обов'язків.

Крім того, зважаючи на те, що обов»язок
боржника за рішенням суду, яке
перебуває на примусовому виконанні,
має немайновий характер і полягає в
усуненні перешкод ОСОБА_5 у спілкуванні
з малолітнім сином та у його вихованні,
неможливо визначити момент виконання
такого обов»язку та відповідно оцінити
можливу тривалість обмеження права
боржника у виїзді за межі України, яке
має бути тимчасовим, та доцільність
застосування такого обмеження. Як
вбачається з подання, рішенням
Кіровського районного суду
м.Кіровограда від 15.05.2012 року
визначений також порядок участі батька
- ОСОБА_5 у вихованні сина ОСОБА_9, проте
у поданні державного виконавця про
ухилення боржника від виконання
боржником рішення суду у цій частині не
йдеться, докази ухилення не надані,
хоча саме під час примусового
виконання рішення суду у цій частині
можливо більш конкретно встановити
наявність чи відсутність факту
ухилення боржника від виконання
покладених на неї обов»язків по
забезпеченню права батька на
спілкування та виховання своєї дитини.

Наведене свідчить про те, що суд першої
інстанції вирішив питання щодо
тимчасового обмеження боржника у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень з додержанням вимог
закону, що відповідно до п.1ч.1ст.312 ЦПК
України є підставою для відхилення
апеляційної скарги і залишення ухвали
без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 304, 307, п.1 ч.1 ст.312, 377-1 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу
Ленінського районного суду міста
Кіровограда від 19 листопада 2014 року
відхилити.

Ухвалу Ленінського районного суду
міста Кіровограда від 19 листопада 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і оскарженню не
підлягає.

ГОЛОВУЮЧА:

СУДДІ: