Справа №2-824/11 27.05.2014 27.05.2014 27.05.2014
Провадження № 22-ц/784/1615/14
інстанції: Спінчевська Н.А.
Суддя-доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А

Іменем України

27 травня 2014 року
колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого:
Базовкіної Т.М.,

суддів:
Лівінського І.В.,

Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання:
Романенко Ю.О,

за участі: боржника ОСОБА_1, державного
виконавця Долини Д.В., представника ПАТ
«Миколаївгаз» - Козирєва А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Миколаєві матеріали
за апеляційною скаргою
ОСОБА_1

на ухвалу Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 18 квітня 2014 року,
постановлену за поданням старшого
державного виконавця Ленінського
відділу Державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції про надання дозволу на
примусове проникнення до житла,

в с т а н о в и л а :

14 квітня 2014 р. державний
виконавець Ленінського відділу
Державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції (далі - відділ ДВС)
Долина Д.В. звернувся до суду з поданням
про надання дозволу на примусове
проникнення до квартири АДРЕСА_1

Заявник вказував, що на виконанні
у відділі ДВС знаходиться виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа № 2/489/25 від 25 червня
2013 р., виданого Ленінським районним
судом м. Миколаєва про зобов'язання
ОСОБА_1 надати вільний доступ
працівникам публічного акціонерного
товариства по газопостачанню і
газифікації «Миколаївгаз» до квартири
АДРЕСА_1 для проведення робіт по
відновленню газопостачання до
квартири АДРЕСА_2

Посилаючись на те, що боржник в
добровільному порядку не виконує
вказаний виконавчий документ, в
квартиру АДРЕСА_1 доступу не надає,
заявник просив суд надати дозвіл на
примусове проникнення до житла
боржника.

Ухвалою Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 18 квітня 2014 р.
подання державного виконавця
задоволено.

Постановлено дозволити
державному виконавцю Ленінського
відділу Державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції примусове входження до
житлового приміщення - квартири
АДРЕСА_1 де проживає ОСОБА_1, для
проведення виконавчих дій.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
вказує на незаконність ухвали суду,
порушення нею його прав й просить
ухвалу скасувати.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення апелянта, державного
виконавця, представника ПАТ
«Миколаївгаз», дослідивши матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається та
судом встановлено, що на виконанні у
відділі ДВС знаходиться відкрите
постановою державного виконавця від 02
липня 2013 р. виконавче провадження №
38634955 з примусового виконання
виконавчого листа № 2/489/25 від 25
червня 2013 р., виданого Ленінським
районним судом м. Миколаєва про
зобов'язання ОСОБА_1 надати вільний
доступ працівникам публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню і газифікації
«Миколаївгаз» до квартири АДРЕСА_1
для проведення робіт по відновленню
газопостачання до квартири АДРЕСА_2,
виданого на підставі рішення
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 15 лютого 2013 р.

Як встановлено судом, державним
виконавцем було проведено наступні
дії: 03 липня 2013 р. постанова про
відкриття виконавчого провадження
направлена боржникові, але від її
отримання він відмовився.

09 липня 2013 р. державним
виконавцем складено акт про те, що
ОСОБА_1 відмовився від виконання
виконавчого документа № 2/489/25.

12 липня 2013 р. постановою
державного виконавця на ОСОБА_1
накладено штраф в розмірі 170 грн. за
невиконання виконавчого документа.

15 липня 2013 р. державним
виконавцем складено акт за участю
стягувача про невиконання боржником
ОСОБА_1 виконавчого документа № 2/489/25.

Своє небажання виконати рішення
суду ОСОБА_1 підтвердив в письмових
поясненнях державному виконавцю від 22
липня 2013 р.

Постановою державного виконавця
від 22 липня 2013 р. на боржника повторно
накладено штраф в розмірі 340 грн. за
невиконання виконавчого документа.

23 липня 2013 р. державним
виконавцем направлено подання
(повідомлення) правоохоронним органам
щодо притягнення ОСОБА_1 до
кримінальної відповідальності за
ознаками злочину, передбаченого ст. 382
КК України.

Постановою державного виконавця від 23
липня 2013 р. виконавче провадження
закінчено. При повторному зверненні з
виконавчим листом постановою
державного виконавця від 07 жовтня 2013 р.
Каюді Ю.О. відмовлено у відкритті
виконавчого провадження.

Ухвалою апеляційного суду
Миколаївської області від 11 лютого 2014
р. постанова державного виконавця від 23
липня 2013 р. про закінчення виконавчого
провадження скасована.

16 березня 2014 р. виконавче
провадження відновлено.

16 квітня 2014 р. державним
виконавцем за вих. № 16182 сторонам
виконавчого провадження, в тому числі
боржникові, направлено вимогу бути
присутнім 17 квітня 2014 р. з 15 год. до18 год.
за адресою: АДРЕСА_1, оскільки державним
виконавцем будуть проводитись
виконавчі дії щодо відновлення
газопостачання до квартири АДРЕСА_2

16 квітня 2014 р. виходом державного
виконавця за зазначеною адресою
встановлено, що боржник відмовився
отримати вимогу державного виконавця,
про що складено відповідний акт.

17 квітня 2014 р. виходом державного
виконавця на місце встановлено, що
ОСОБА_1 до квартири не допускає, рішення
суду не виконав, про що складено
відповідний акт в присутності понятих.

За таких обставин та з
урахуванням положень п. 15 ч. 3 ст. 11
Закону України «Про виконавче
провадження», ст. 376 ЦПК України суд
обґрунтовано задовольнив подання,
оскільки без входження до житла
боржника виконати рішення суду не
можливо.

Посилання апелянта на
незаконність підключення квартири
АДРЕСА_2 до газопостачання є
безпідставними, оскільки рішенням
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 15 лютого 2013 р. визначено
як правомірність підключення вказаної
квартири до газопостачання, так й
обов'язок боржника допустити
працівників газопостачальної
організації до своєї квартири.

Доводи апелянта щодо порушення
прав власності внаслідок дозволу на
примусове входження до житла не
заслуговують на увагу.

Так, згідно ст. 30 Конституції
України кожному громадянину
гарантується недоторканість житла.
Проникнення до житла чи до іншого
володіння особи, допускається лише за
вмотивованим рішенням суду.

Таким чином, гарантована Основним
законом недоторканість житла не
поширюється на випадки, коли суспільні
інтереси вимагають правомірного
обмеження прав людини, зокрема, для
захисту прав і законних інтересів
інших членів суспільства. Обмеження
прав особи на недоторканість житла, яке
визначено у Конституції України,
визнається легітимним втручанням
держави у права людини з метою
забезпечення загального блага.
Враховуючи, що ОСОБА_1 свідомо не
виконує рішення суду, яке направлено на
захист прав та інтересів Каюди Ю.О.,
задоволення подання державного
виконавця не можна вважати порушенням
прав боржника.

За такого колегія суддів не
вбачає підстав для скасування
оскаржуваної ували суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити, ухвалу Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 18
квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: