Провадження № 2/522/8256/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року
м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого судді Єршової Л.С.,

при секретарі Ларіній Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - Приватне
акціонерне товариство «Міська
страхова компанія», про відшкодування
шкоди, заподіяної
дорожньо-транспортною пригодою,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення матеріальної
шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, в сумі
24 983 грн. 56 коп. та витрат за проведення
експертного автотоварознавчого
дослідження в сумі 450,00.

Під час розгляду справи до участі у
справі було залучено третю особу -
Приватне акціонерне товариство
«Міська страхова компанія».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22
грудня 2011 року, о 15 годині 30 хвилин
ОСОБА_2, керуючи автомобілем ФАВ,
державний номер НОМЕР_1, по вул. М.
Грушевського в м. Одеса не витримав
безпечну дистанцію, внаслідок чого
скоїв зіткнення з автомобілем
Мерседес, номерний знак НОМЕР_2, який
рухався, попереду, в попутному
напрямку, чим порушив вимоги п.13.1
Правил дорожнього руху. Під час
дорожньо-транспортної пригоди
автомобілі отримали механічні
пошкодження. Таким чином, ОСОБА_2 скоїв
адміністративне правопорушення,
передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою
Приморського районного суду м. Одеси
від 23 січня 2012 року встановлено, що
вищевказана дорожньо-транспортна
пригода, відбулась внаслідок порушення
ОСОБА_2 Правил дорожнього руху,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001
року та визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП. 23 грудня 2011
року здійснено огляд пошкодженого
автомобіля за результатами якого
експертом Лопатіним В.М було складено
експертний висновок № 534/11 від 11 січня
2012 року. Матеріальний збиток завданий
власнику автомобіля згідно
експертного висновку № 534/11 від 11 січня
2012 року склав 24 983 (двадцять чотири
тисячі дев'ятсот вісімдесят три) грн. 56
коп. Вартість послуг із визначення
матеріального збитку склала 450,00 грн (
чотириста п'ятдесят гривень 00 копійок).
Станом на день подання позовної заяви
до суду відповідачем в добровільному
порядку кошти за заподіяну шкоду
внаслідок ДТП на його користь сплачено
не було. Тому, посилаючись на ст. 1166 ЦК
України, позивач вважає, що саме ОСОБА_2
повинен нести матеріальні витрати по
відшкодуванню завданих збитків.

Позивач та його представник у судове
засідання не з'явилися, при цьому, 01
жовтня 2014 року та 07 жовтня 2014 року від
представника позивача - ОСОБА_5
надійшли заяви, в яких він просив
розглянути справу за його відсутності
та підтримав позовні вимоги в повному
обсязі.

Відповідач та його представник у
судове засідання не з'явилися, 16 грудня
2014 року від відповідача надійшла заява
про розгляд справи за його відсутністю.
Крім того, у вказаній заяві ОСОБА_2
заперечував проти задоволення позову в
повному обсязі.

Представник третьої особи у судове
засідання не з'явився, про час, дату та
місце розгляду справи неодноразово
сповіщався належним чином.

Дослідивши надані сторонами докази,
суд приходить до висновку, що позов
ОСОБА_1 підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на
та вулиці Грушевського у місті Одесі 22
грудня 2011 року сталась
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобілю ФАВ, державний номер НОМЕР_1,
під керуванням водія ОСОБА_2 та
Мерседес, номерний знак НОМЕР_2, під
керуванням водія ОСОБА_6

Суддею Приморського районного суду м.
Одеси Терзі І.Г. 23 січня 2012 року
винесено постанову, відповідно до якої
ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні
зазначеного ДТП та притягнуто до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу у розмірі 340,00 гривень.

Згідно з матеріалами справи, в
результаті зазначеного ДТП автомобілю
Мерседес, номерний знак НОМЕР_2, що
відповідно до свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу належить
позивачу на праві приватної власності
(а.с. 11-12), завдано механічних
пошкоджень. 23 грудня 2011 року здійснено
огляд пошкодженого автомобіля за
результатами якого експертом
Лопатіним В.М було складено експертний
висновок № 534/11 від 11 січня 2012 року
(а.с.13-34). Матеріальний збиток завданий
власнику автомобіля згідно
експертного висновку № 534/11 від 11 січня
2012 року склав 24 983 грн. 56 коп. За
зазначену оцінку вартості
пошкодженого автомобілю позивач
відповідно до квитанції (а.с. 29) сплатив
450,00 гривень.

В судовому засіданні встановлено, що на
момент ДТП цивільна-правова
відповідальність ОСОБА_2 була
застрахована в ЗАТ «Міська страхова
компанія» (поліс №АА/0311742).

Відповідно до полісу № АА/0311742 ліміт
матеріальної відповідальності
страховика за шкоду, завдану майну
складає 50000,00 грн., розмір франшизи - 500,00
грн.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
обов`язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (в редакції, що діяла на момент
укладення ОСОБА_2 договору страхування)
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та (або) майну потерпілих
унаслідок дорожньо-транспортної
пригоди та захисту майнових інтересів
страхувальників. Тобто, виходячи із
суті такого страхування Закон має на
меті захист не лише прав потерпілих на
відшкодування шкоди, але й захист
інтересів страхувальника - заподіювача
шкоди.

Згідно з ст. 34 Закону України «Про
обов`язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховик терміново, але не
пізніше трьох робочих днів (враховуючи
день отримання письмового
повідомлення про страховий випадок),
зобов'язаний направити аварійного
комісара або експерта на місце
настання страхового випадку та/або до
місцезнаходження пошкодженого майна
для визначення причин настання
страхового випадку та розміру
збитків. Якщо у визначений строк
аварійний комісар або експерт не
з'явився, потерпілий має право
самостійно обрати аварійного комісара
або експерта для визначення розміру
шкоди. У такому випадку страховик
зобов'язаний відшкодувати потерпілому
витрати на проведення експертизи.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про
обов`язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з ст. 28 Закону України «Про
обов`язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» шкода, заподіяна в результаті
дорожньо-транспортної пригоди майну
потерпілого, - це, зокрема, шкода,
пов'язана: з пошкодженням чи фізичним
знищенням транспортного засобу.
Відповідно до ст. 29 «Про обов`язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з
метою порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди
до місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент
дорожньо-транспортної пригоди, чи до
місця здійснення ремонту на території
України.

Згідно з ст. 9 Закону України «Про
обов`язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» обов'язковий ліміт
відповідальності страховика - це
грошова сума, в межах якої страховик
зобов'язаний провести виплату
страхового відшкодування відповідно
до умов договору страхування.
Обов'язковий ліміт відповідальності
страховика за шкоду, заподіяну майну
потерпілих, становить 25500 гривень на
одного потерпілого. Зазначені страхові
відшкодування виплачуються по
кожному страховому випадку, що настав
протягом періоду дії відповідного
договору обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності в
межах ліміту відповідальності
страховика, з урахуванням умов,
зазначених у пункті 19.1 статті 19 цього
Закону. До договорів обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності та виплат
страхового відшкодування за цими
договорами застосовуються норми щодо
ліміту відповідальності страховика,
які діяли на дату укладення договору.

Згідно з ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з ст. 1194 ЦК України особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

У Постанові Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 р. № 2 «Про
узагальнення судової практики
розгляду судами цивільних справ про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки, у 2010-2011 роках»
визначено, що володілець джерела
підвищеної небезпеки має відшкодувати
потерпілому вартість відновлювального
ремонту, що перевищує ліміт
відповідальності страховика, франшизу
і втрату вартості автомобіля у разі її
наявності.

Отже, питання про відшкодування шкоди
самою особою, відповідальність якої
застрахована, вирішується залежно від
висловленої нею згоди на таке
відшкодування; у разі відсутності
такої згоди за її заявою до
субсидіарної відповідальності
залучається страховик.

Матеріальний збиток завданий власнику
пошкодженого автомобіля згідно
експертного висновку № 534/11 від 11 січня
2012 року склав 24 983 грн. 56 коп.; за
проведення вказаної оціночної
експертизи відповідно до квитанції від
22.03.2013 року до прибуткового ордеру №
534/11 позивачем сплачено 450 грн., тобто
заявлений розмір майнової шкоди не
перевищує встановленого ліміту
матеріальної відповідальності
страховика.

Згідно з ст. 12 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» розмір франшизи при
відшкодуванні шкоди, заподіяної майну
потерпілих, встановлюється при
укладанні договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності і не може
перевищувати 2 відсотки від ліміту
відповідальності страховика, в межах
якого відшкодовується збиток,
заподіяний майну потерпілих. Страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, розрахованої за
правилами цього підпункту.

Враховуючи вищевикладене, у контексті
ст.1194 ЦК України страхувальник, яким є
ОСОБА_2, повинен нести майнову
відповідальність у розмірі франшизи,
на яку зменшується розмір страхового
відшкодування, тобто у розмірі 500
гривень.

У п. 8 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди» від
27 березня 1992 року №6 зазначено, що
оскільки особа, яка відповідає за
шкоду, заподіяну з вини іншого, має
право зворотної вимоги (регресу) до
винної особи, не буде суперечити закону
пред'явлення за вибором потерпілого
вимог про відшкодування шкоди
безпосередньо до винної особи, якщо за
законом межі відповідальності
останньої та особи, яка за неї
відповідає, однакові.

У Постанові Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 р. № 2 «Про
узагальнення судової практики
розгляду судами цивільних справ про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки, у 2010-2011 роках»
визначено, що, у разі якщо потерпілий
пред'явив позов безпосередньо до
винної особи, він може бути задоволений
у тому випадку, якщо особа, яка має
нести цивільну відповідальність
замість винного (володілець джерела
підвищеної у небезпеки, страхувальник,
роботодавець тощо) має право регресу до
винної особи.

Судом не встановлено причин,
відповідно до яких за ст. 38 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», страховик у даному випадку
може звернутись до відповідача з
позовом в порядку регресу.

У Постанові Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 р. № 2 «Про
узагальнення судової практики
розгляду судами цивільних справ про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки, у 2010-2011 роках»
визначено, що, у випадку, якщо
потерпілий у встановленому
законодавством порядку звернувся за
виплатою страхового відшкодування до
страхової компанії, в якій було
застраховано цивільно-правову
відповідальність винної особи, але не
отримав відшкодування з будь-яких
причин, він має звернутись з
відповідною вимогою до суду.

Відповідно до закріпленого в ст. 11
ЦПК України принципу диспозитивності
цивільного судочинства та за змістом ч.
1 ст. 33 ЦПК України залучення судом до
участі у справі особи як
співвідповідача можливе лише як
результат вирішення судом
відповідного клопотання позивача.

Так, 06.11.2014 року від представника
відповідача надійшла до суду заява про
заміну первісного відповідача
належним відповідачем - Приватне
акціонерне товариство «Міська
страхова компанія». Зазначена заява
була направлена позивачу поштою. Як
вбачається з поштового повідомлення,
21.11.2014 року заява була отримана
представником позивача.

Ухвалою Приморський районний суд м.
Одеси від 06.11.2014 року Приватне
акціонерне товариство «Міська
страхова компанія» було залучено до
участі у справі в якості третьої особи.

В свою чергу, позивач клопотання про
залучення до участі у справі
Приватного акціонерного товариства
«Міська страхова компанія» як
співвідповідача до суду не заявляв.

Враховуючи викладене, суд роз`яснює
позивачу його право на звернення до
суду з самостійними вимогами про
відшкодування страхового
відшкодування до страхової компанії
відповідача.

Судові витрати (судовий збір, сплачений
позивачем відповідно до квитанцій - а.с.
1), суд згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України
присуджує позивачеві пропорційно до
розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача
судовий збір в сумі 5, 08 грн., оскільки
частка задоволених позовних вимог
складає 0,02 від ціни позову.

Керуючись ст.ст. 1167, 1194 ЦК України, ст.ст.
3, 12, 22, 28, 29, 34 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», ст. ст. 3, 10, 11, 15, 16, 57-61, 88, 169,
212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -
Приватне акціонерне товариство
«Міська страхова компанія», про
відшкодування шкоди, заподіяної
дорожньо-транспортною пригодою, -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму франшизи у розмірі 500,00 (п`ятсот)
гривень.

В іншій частині позовних вимог, -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 5,08 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Л.С.
Єршова

16.12.2014