Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2765/14 Головуючий у
суді І-ї інстанції Бершадська О. В.
Доповідач Бубличенко В. П.
УХВАЛА

Іменем України

25.12.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого судді - Бубличенко
В.П.

суддів - Мурашка С.І.

Сукач Т.О.

при секретарі - Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за позовом дочірнього
підприємства «Кіровоградтепло»
товариства з обмеженою
відповідальністю «Центр
науково-технічних інновацій
Української нафтогазової академії» до
ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної
шкоди, за апеляційною скаргою
дочірнього підприємства
«Кіровоградтепло» товариства з
обмеженою відповідальністю «Центр
науково-технічних інновацій
Української нафтогазової академії» на
рішення Кіровського районного суду
міста Кіровограда від 24 вересня 2014 року
і

в с т а н о в и л а :

Рішенням Кіровського районного
суду міста Кіровограда від 24 вересня 2014
року відмовлено у задоволенні позову
дочірнього підприємства
«Кіровоградтепло» товариства з
обмеженою відповідальністю «Центр
науково-технічних інновацій
Української нафтогазової академії» до
ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної
шкоди в розмірі 57910,57 грн., завданої під
час виконання трудових обов'язків.

У апеляційній скарзі ДП
«Кіровоградтепло» ТОВ «Центр
науково-технічних інновацій
Української нафтогазової академії»,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права, просить рішення
суду першої інстанції скасувати і
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити.

Про час і місце розгляду справи позивач
повідомлений у встановленому статтею 76
ЦПК України порядку, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення його
уповноваженому працівнику 17 грудня 2014
рок поштового відправлення із судовою
повісткою, в судове засідання
представник позмивача не з'явився,
причину неявки не повідомив.

Враховуючи положення ч.2 ст.305 ЦПК
України, згідно з якою неявка сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про час і місце розгляду справи, не
перешкоджає розглядові справи, колегія
суддів вирішила розглядати справу у
відсутності представника позивача.

Заслухавши доповідача, заперечення
на апеляційну скаргу відповідача та
його представника, адвоката ОСОБА_4,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду у
встановлених статтею 303 ЦПК України
межах, колегія суддів вважає, що
передбачених законом підстав для його
скасування немає.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 працює
майстром ІІ групи дільниці №1
Промислового теплового району ДП
«Кіровоградтепло» ТОВ «Центр
науково-технічних інновацій
Української нафтогазової академії» з 11
грудня 2007 року, що підтверджується
наказом №200-к від 10 грудня 2007 року( а.с.
8).

11 грудня 2007 року з відповідачем
було укладено договір про повну
матеріальну відповідальність, згідно з
яким він приймає на себе повну
матеріальну відповідальність за
забезпечення цілості всіх переданих
йому під звіт роботодавцем в
установленому порядку
товарно-матеріальних цінностей, а
також за забезпечення цілості тих
товарно-матеріальних цінностей й
коштів, що будуть передаватись
роботодавцем йому під звіт протягом
усього строку дії договору. Згідно з п.6
цього договору роботодавець
зобов'язується створити нормальні
умови праці та виробничу обстановку, що
забезпечує збереження прийнятих під
звіт працівником товарно-матеріальних
цінностей та коштів (а.с. 9).

Відповідно до акту
прийому-передачі цілісного майнового
комплексу ДКП ТМ
«Кіровоградтеплоенерго» від 18 жовтня
2004 року ДП «Кіровоградтепло «ТОВ «ЦНТІ
УНГА» було передано в оренду
теплотрасу довжиною 1800 п.м. по
проспекту Промисловому у місті
Кіровограді (а.с. 6, 7, 12).

Згідно з актом внутрішнього
переміщення основних засобів від 29
березня 2010 року ОСОБА_3 було прийнято на
зберігання 1800 п.м. теплотраси по
проспекту Промисловому, інвентарний №
00491 (а.с. 10).

03 жовтня 2013 року позивач звернувся із
заявою про вчинення злочину до
правоохоронних органів, зазначивши, що
станом на серпень 2013 року із
орендованих підприємством 1800 п.м.
теплотраси по вул. Промисловій 529
метрів демонтовано підприємством, 243
метри теплотраси демонтовано
невідомими особами, 1028 метрів
теплотраси є в наявності. За даним
фактом відкрито кримінальне
провадження №0004626 за ознаками
злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК
України (а.с. 72-73).

24 жовтня 2013 року комісією з обстеження
трубопроводів зовнішніх теплових
мереж котельної ПЗК по проспекту
Промисловому було виявлено нестачу
частини тепломережі в загальній
кількості 796 п.м. (а.с.11). Сума нестачі
становить 57 910, 57 грн.

Крім того, на підставі досліджених
матеріалів справи і показань свідків,
допитаних в суді першої інстанції,
судом встановлено, що у 2009 році було
демонтовано частину наземного
трубопроводу теплової мережі по вул.
Промисловій в кількості 558 п.м. за
вказівкою начальника Промислового
теплового району ОСОБА_5 та головного
інженера ОСОБА_6

Демонтовані труби передані
начальнику Південно-західної котельні
ОСОБА_7, який в подальшому
повідомив відповідача про те, що
частина труб була використана
підприємством у капітальних ремонтах
теплових мереж міста Кіровограда.

За результатами проведеного
демонтажу та виявленої нестачі труб
відповідачем неодноразово подавались
доповідні записки на ім'я директора
підприємства та його заступників (а.с.
80-82, 83).

Відповідно до ст.130 КЗпП України
працівники несуть матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації
внаслідок порушення покладених на них
трудових обов'язків.

При покладенні матеріальної
відповідальності права і законні
інтереси працівників гарантуються
шляхом встановлення відповідальності
тільки за пряму дійсну шкоду, лише в
межах і порядку, передбачених
законодавством, і за умови, коли така
шкода заподіяна підприємству,
установі, організації винними
протиправними діями (бездіяльністю)
працівника. Ця відповідальність, як
правило, обмежується певною частиною
заробітку працівника і не повинна
перевищувати повного розміру
заподіяної шкоди, за винятком випадків,
передбачених законодавством.

Пленум Верховного Суду України у п.3
постанови № 14 від 29 грудня 1992 року «Про
судову практику в справах про
відшкодування шкоди, заподіяної
підприємствам, установам,
організаціям» роз'яснив, що суд у
кожному випадку зобов'язаний вживати
передбачених законом заходів до
всебічного, повного й об'єктивного
з'ясування обставин, від яких згідно зі
статтями 130, 135-3, 137 КЗпП ( 322-08 ) залежить
вирішення питання про покладення
матеріальної відповідальності та про
розмір шкоди, що підлягає
відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати:
наявність прямої дійсної шкоди та її
розмір; якими неправомірними діями її
заподіяно і чи входили до функцій
працівника обов'язки, неналежне
виконання яких призвело до шкоди; в
чому полягала його вина; в якій
конкретно обстановці заподіяно шкоду;
чи були створені умови, які
забезпечували б схоронність
матеріальних цінностей і нормальну
роботу з ними; який майновий стан
працівника.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на те, що відповідач несе
повну матеріальну відповідальність за
заподіяну підприємству шкоду на
підставі п.1 ч.1 ст.134 КЗпП України,
згідно з якою працівники несуть
матеріальну відповідальність у
повному розмірі шкоди, заподіяної з їх
вини підприємству, установі,
організації, у випадках, коли між
працівником і підприємством,
установою, організацією відповідно до
статті 135-1 цього Кодексу укладено
письмовий договір про взяття на себе
працівником повної матеріальної
відповідальності за незабезпечення
цілості майна та інших цінностей,
переданих йому для зберігання або для
інших цілей.

Між тим, у Переліку посад і робіт, котрі
заміщуються чи виконуються
працівниками, з якими підприємством,
установою, організацією можуть
укладатись письмові договори про
повну матеріальну відповідальність за
незабезпечення збереження цінностей ,
переданих їм на схов, обробку , продаж
(відпуск), перевезення або застосування
в процесі виробництва, затвердженому
постановою Держкомпраці СРСР і
Секретаріату ВЦРПС від 28.12.1977 року
№447/24, посада майстра не зазначена.

Відповідно до вимог ст.131 КЗпП
України, власник, або уповноважений ним
орган зобов'язаний створити
працівникам умови, необхідні для
нормальної роботи і забезпечення
повного збереження дорученого їм
майна, а працівники зобов'язані
бережливо ставитися до майна
підприємства та вживати заходів щодо
запобігання шкоди.

Обов'язок доведення наявності умов для
матеріальної відповідальності
працівника покладено на роботодавця
(ст. 138 КЗпП України).

Суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи і дійшов
обґрунтованого висновку про
недоведеність факту заподіяння
відповідачем шкоди підприємству,
протиправності його дій, вини у
завданні шкоди та наявності причинного
зв'язку між діями відповідача і шкодою,
що була завдана позивачеві.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції відповідає обставинам
справи і вимогам закону, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому вона не підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 308, 313, 314, 315
ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу дочірнього
підприємства «Кіровоградтепло»
товариства з обмеженою
відповідальністю «Центр
науково-технічних інновацій
Української нафтогазової академії» на
рішення Кіровського районного суду
міста Кіровограда від 24 вересня 2014 року
відхилити.

Рішення Кіровського районного
суду міста Кіровограда від 24 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді