У Х В А Л А

Іменем України

26 грудня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової
палати в цивільних справах

апеляційного суду
Закарпатської області у складі:

головуючої - Боднар О.В.

суддів - Кеміня М.П.,
Готри Т.Ю.

при секретарі - Чейпеш
С.І.

з участю - представника ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_1 на
рішення Виноградівського районного
суду від 23 жовтня 2014 року справу за
позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про
скасування усиновлення,-

у с т а н о в и л а :

У березні 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5
в якому на підставі ст. 238 СК України
просили скасувати усиновлення ОСОБА_5,
яка досягла повноліття.

Обґрунтовуючи позовні вимоги,
зазначали, що з моменту усиновлення
ними відповідачки на підставі рішення
Виноградівського районного суду від 29
серпня 2000 року, між ними так і не
склалися відносини як у батьків з
донькою. Стосунки між ними були
складними. Відповідачка поводилася
зухвало, не сприймала їх як батьків.
Вела аморальний спосіб життя;
неодноразово втікала з дому; ставилася
до ОСОБА_2 не як до батька, а як до
мужчини.

Вважають, що метою відповідачки є
заволодіння їхнім майном. Вони
постійно хвилюються за своє життя і
здоров'я, оскільки вона погрожувала
отруїти їх.

Рішенням Виноградівського районного
суду від 23 жовтня 2014 року позов
задоволено. Скасовано усиновлення
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дочки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки міста Нова
Каховка Херсонської області, актовий
запис про народження № 590 від 20 жовтня
1993 року проведений у відділі
реєстрації актів громадянського стану
м.Нова Каховка Херсонської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 та її
представник просять скасувати рішення
суду першої інстанції та ухвалити нове
рішення про відмову у позові.

Зазначають, що позивачами не доведено
того, що відповідачка вела аморальний
спосіб життя, який суперечить їх
релігійним переконанням, крала,
погрожувала життю та здоров'ю батьків,
притягалась до адміністративної чи
кримінальної відповідальності.

Вказують також, що якщо відповідачка
веде такий спосіб життя, який не
подобається батькам, то в цьому
винуваті вони самі.

Розглянувши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи,
апеляційний суд визнав, що скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивачі, які з 11
жовтня 1988 року перебувають у шлюбі, на
підставі рішення Виноградівського
районного суду від 29 серпня 2000 року
усиновили відповідачку, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
її рідного брата ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3
(а.с. 13-14).

Відповідно до ч.2 ст. 238 СК України
усиновлення може бути скасоване після
досягнення дитиною повноліття, якщо
протиправна поведінка усиновленого,
усиновлювача загрожує життю, здоров'ю
усиновлювача, усиновленого або інших
членів сім`ї.

Судом встановлено, що у липні 2013 року
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_5 про визнання її такою, що
втратила право на користування
житловим приміщенням та зняття її з
реєстраційного обліку. ОСОБА_5 подала
зустрічний позов до ОСОБА_2 про
усунення перешкод у користуванні
житловим будинком та вселення.
Рішенням Виноградівського районного
суду від 27 листопада 2013 року було
відмовлено в задоволенні первісного та
зустрічного позовів (а.с. 24).

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 24 січня 2014
року зазначене рішення суду першої
інстанції в частині відмови у позові
ОСОБА_2 скасовано, ухвалено в цій
частині нове рішення про задоволення
позову.

Визнано ОСОБА_5 такою, що втратила право
користування житловим приміщенням за
адресою: АДРЕСА_1 та зняття її з
реєстраційного обліку а цією адресою.

В решті рішення залишено без змін (а.с.
25-28).

Крім того, судом встановлено, що
відповідачка 03 вересня 2013 року
зверталася із заявою до РВ УМВС України
у Закарпатській області, в якій просила
вжити заходів щодо прийомної матері та
ОСОБА_8, які не дозволяють їй прийти
додому (а.с. 29).

У листопаді 2013 року позивачі
зверталися із заявою до
Виноградівського РВ УМВС, в якій
просили прийняти міри та захистити їх
від неправомірних дій відповідачки.
Зазначали, що ОСОБА_5, коли виросла, то
почала загрожувати їх здоров'ю та
життю, для того, щоб заволодіти їх
майном. Вона погрожує, що отруїть їх,
якщо суд не визнає її правою, то вона
все рівно їм щось зробить. Про це вони
дізналися від її рідного брата ОСОБА_9,
якому про це повідомила ОСОБА_10 Коли
вони її про це запитали, то вона це
підтвердила (а.с. 31).

За таких обставин, суд першої інстанції
обґрунтовано дійшов висновку, про
обгрунтованість позовних вимог.

Ухвалене судом рішення відповідає
вимогам ст.ст. 213-215 ЦПК України і
передбачених ст.ст. 309, 310 цього Кодексу
підстав для його скасування немає.

Апеляційна скарга доводів, які можуть
бути підставою для скасування або
зміни рішення суду першої інстанції, не
містить.

В той же час, висновок суду першої
інстанції про те, що відповідачка крала
та вела аморальний спосіб життя є
безпідставним, оскільки не
підтверджений жодними доказами.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,
-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 та її
представника ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Виноградівського районного
суду від 23 жовтня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

С у д д і :

Кемінь М.П. Боднар О.В. Готра
Т.Ю.