Справа № 460/389/14
Головуючий у 1 інстанції: Варениця В.С.
Провадження № 22-ц/783/3229/14
Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Ясиновській Я.М.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Яворівського районного суду
Львівської області від 28 лютого 2014
року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_2
про стягнення на її користь аліментів
на утримання неповнолітнього сина,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4
частини всіх видів його заробітку,
щомісячно, але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з дня подачі позовної заяви і
до досягнення сином повноліття.

Оскаржуваним рішенням позов
задоволено, вирішено стягувати з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на
утримання неповнолітнього сина,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4
частини заробітку (доходу), але не менше
як 30 відсотків прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку,
щомісячно, починаючи з 04 лютого 2014 року
і до його повноліття.

Рішення в апеляційному порядку
оскаржив ОСОБА_2, вважає, що рішення
суду ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
при неповно з'ясованих обставинах, що
мають значення для справи, а висновки
суду не відповідають дійсним
обставинам справи. Покликається на те,
що суд першої інстанції в порушення
вимог ст.173 ЦПК України не запропонував
сторонам укласти мирову угоду. Апелянт
зазначає про те, що ним в межах взаємної
домовленості з позивачкою, за період
січень-лютий 2014 року, було перераховано
аліменти в розмірі 800 грн., що свідчить
про виконання взаємних домовленостей
сторін щодо сплати аліментів та їх
розміру та про укладення між сторонами
мирової угоди. З наведених підстав
просить оскаржуване рішення суду
скасувати.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення ОСОБА_2 на підтримання
доводів апеляційної скарги,
заперечення ОСОБА_3 щодо задоволення
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обгрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає
зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України
передбачено, що під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їхнє
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають зі встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Згідно зі ст. 180, ч. ч. 1, 2, 3 ст. 181, ст. 183 СК
України батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягненню нею повноліття.
Способи виконання батьками обов"язку
утримувати дитину визначається за
домовленістю між ними. За домовленістю
між батьками дитини той, хто проживає
окремо від дитини, може брати участь у
її утриманні в грошовій і (або)
натуральній формі. За рішенням суду
кошти на утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька, і (або) у твердій
грошовій сумі. Частка заробітку
(доходу) матері, батька, яка буде
стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

Частинами 1, 2 ст. 182 СК України
передбачено, що при визначенні розміру
аліментів суд враховує стан здоров"я та
матеріальне становище дитини, стан
здоров"я та матеріальне становище
платника аліментів, наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина, інші обставини, що
мають істотне значення. . Мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених ст.184 цього
Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі, у них народився син, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з матір"ю та
перебуває на її утриманні. Дані
обставини відповідачем ні в суді
першої, ні апеляційної інстанцій не
заперечувались.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3
про стягнення аліментів на утримання
сина сторін, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд
першої інстанції виходив з того, що
весь тягар по утриманню дитини лежить
на позивачці, хоча обов"язок по
утриманню дітей покладається на обох
батьків, та той факт, що між сторонами
відсутня домовленість щодо участі
відповідача в утриманні дитини в
грошовій формі, а тому прийшов до
вірного висновку про наявність підстав
для стягнення з відповідача аліментів
на утримання сина ОСОБА_4, до досягнення
ним повноліття, та з врахуванням того,
що відповідач є працездатний, працює,
має постійний дохід, має можливість
надавати матеріальну допомогу на
утримання сина в розмірі, визначеному у
позовній заяві, беручи до уваги вимоги
ст. 180, ч.3 ст. 181, ч.1 ст. 183 СК України,
обставини, які враховуються судом при
визначенні розміру аліментів,
передбачені ч.1 ст. 182 СК України, вірно
визначив розмір аліментів у частці від
заробітку, а саме, у розмірі 1/4 частки
від заробітку (доходу), але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Розмір аліментів, що підлягають
стягненню з відповідача, судом першої
інстанції визначено з дотриманням
положень ч.1 ст.183, ст. 182 СК України,
такий розмір частки заробітку
відповідає дійсному майновому стану
відповідача. Відповідач на підтримання
доводів апеляційної скарги не надав
суду доказів досягнення сторонами
домовленості щодо розміру аліментів,
порядку і систематичності їх сплати,
позивачка в суді апеляційної інстанції
заперечила наявність домовленості про
добровільну сплату відповідачем
коштів на утримання дитини та їх
розмір, що спростовує доводи апелянта
про існування домовленості з
позивачкою щодо сплати аліментів.

Зазначені в апеляційній скарзі
підстави для скасування оскаржуваного
рішення суду про порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права, який всупереч ст. 175 ЦПК України
не запропонував сторонам укласти
мирову угоду, не заслуговують на увагу,
оскільки відповідно до ч.3 ст. 309 ЦПК
України порушення норм процесуального
права можуть бути підставою для
скасування або зміни рішення, якщо це
порушення призвело до неправильного
вирішення справи. Крім цього, питання
укладення між сторонами мирової угоди
можливо вирішити в процесі виконання
рішення суду в порядку ст. 372 ЦПК
України.

На думку колегії суддів безпідставними
є доводи апелянта про те, що ним
добровільно в лютому та березні 2014 року
сплачено позивачці по 400 грн. на
утримання сина, ОСОБА_4, 2003 р.н., оскільки
такі були сплачені після подачі позову
про стягнення аліментів, перерахування
відповідачем коштів не спростовує
висновків суду про необхідність
стягнення на користь позивачки
аліментів, а кошти, добровільно
сплачені відповідачем у зазначений
період, підлягають зарахуванню при
виконанні оскаржуваного рішення суду і
повторно стягуватись не можуть.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та
всебічно з"ясував обставини справи,
ухвалив законне та обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів перевіривши законність
та обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, не вбачає підстав для
задоволення апеляційної скарги та
скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст. ст. 308,
313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити,
рішення Яворівського районного суду
Львівської області від 28 лютого 2014 року
- залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, може бути
оскаржена в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою апеляційного суду
законної сили.

Головуюча:
Шеремета Н.О.

Судді:
Зверхановська Л.Д.

Цяцяк Р.П.