Справа № 343/3641/13-ц
Провадження № 22-ц/779/1294/2014
Головуючий у 1 інстанції Монташевич С.
Суддя-доповідач Шишко А.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Шишка А.І.,

суддів:
Ковалюка Я.Ю., Матківського Р.Й.,

секретаря
Вилки І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором за апеляційною скаргою
представника ПАТ КБ "ПриватБанк" -
Шуліки Аліни Володимирівни на рішення
Долинського районного суду від 23
квітня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Долинського районного суду
від 23 квітня 2014 року відмовлено у
задоволенні позову ПАТ КБ "ПриватБанк"
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за кредитним договором №б/н від 24.11.2007
року за спливом строку позовної
давності.

В апеляційній скарзі представник ПАТ
КБ "ПриватБанк" - Шуліка А.В. посилається
на незаконність та необґрунтованість
судового рішення, що ухвалено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, при неналежному
дослідженні судом доказів по справі та
невідповідності висновків суду
обставинам справи. У зв'язку з цим,
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позов ПАТ КБ "ПриватБанк"
задовольнити у повному обсязі.

Представник апелянта свої вимоги
обґрунтовує тим, що відповідно до
укладеного договору №б/н від 24.11.2007
року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 0
грн. (з подальшим його збільшенням до 3500
грн.) у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Однак, ОСОБА_2 у добровільному порядку
не виконувала зобов'язання за
кредитним договором, у зв'язку з чим у
неї виникла заборгованість, яка станом
на 31.10.2013 року становила 13176 грн. 36 коп.

Суд першої інстанції дійшов
необґрунтованого висновку з приводу
того, що позивачем пропущеного строк
позовної давності. В матеріалах справи
знаходиться заява ОСОБА_2 про надання
споживчого кредиту, яка містить її
підпис про те, що вона ознайомилась та
згодна із Умовами надання споживчого
кредиту фізичним особам ("Розстрочка"
(СТАНДАРТ), які були надані їй у
письмовій формі. Вона погодилась, що ця
заява разом із запропонованими банком
Умовами надання споживчого кредиту
фізичним особам, Тарифами складає між
нею та банком кредитно-заставний
договір.

Відповідно до п.9.12 Умов та правил
надання банківських послуг, договір
діє протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він автоматично лонгується
на такий же термін. ОСОБА_2 не подавала в
банк заяву про припинення строку дії
договору, а тому договір автоматично
лонгувався щоразу на той же термін.
Таким чином, договір не є припиненим, а
отже строк позовної давності не може
бути пропущеним.

Підстави припинення зобов'язання
передбачені ст.ст.599-601, 604-609 ЦК України,
зокрема ними передбачено, що
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином. Належним
виконанням зобов'язання є виконання,
прийняте кредитором, у результаті
якого припиняються права та обов'язки
сторін. Належного виконання договору
відповідач не здійснила, а відтак
зобов'язання не припинилося.

Вислухавши суддю-доповідача, доводи
представника апелянта, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з
таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку,
що рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам щодо законності та
обґрунтованості.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ
КБ "ПриватБанк" за спливом строку
позовної давності, суд першої
інстанції виходив із того, що перебіг
позовної давності щодо повернення
кредиту в повному обсязі почався зі
спливом останнього дня місяця дії
картки, а не із закінченням строку дії
договору. Сторони погодились, що строк
дії кредитної картки, виданої
відповідачу 24.11.2007 року, складав 2 роки,
а тому на час звернення до суду з даним
позовом 11.12.2013 року позивач пропустив
встановлений ст.257 ЦК України загальний
трьохрічний строк позовної давності.
При цьому, поважних причин пропуску
строку позивач не зазначив, не
звертався із заявою про поновлення
пропущеного строку позовної давності,
не заперечив, що банку було відомо про
наявність заборгованості, про що
працівники банку повідомляли
відповідача.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції.

Як встановив суд першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
24.11.2007 року ОСОБА_2 звернулась з
письмовою завою до ПАТ КБ "ПриватБанк"
про надання споживчого кредиту в
розмірі 1166 грн. 74 коп., а також кредитної
картки "Універсальна" з кредитним
лімітом 0 грн., базовою процентною
ставкою за кредитом 3% на місяць на
залишок заборгованості. В подальшому
кредитний ліміт ОСОБА_2 був збільшений
і вона отримала кредитні кошти в сумі
2720 грн. 94 коп. У заяві відповідач своїм
підписом підтвердила, що заява разом із
пам'яткою клієнта, умовами та правилами
надання банківських послуг, а також
тарифами складає між нею та банком
договір про надання банківських
послуг. Строк дії кредитної картки
становив 2 роки, про що було зазначено
на лицевій стороні картки після слова
MONTH з вказівкою на місяць та рік
закінчення строку її дії.

Однак, у порушення умов
кредитного договору ОСОБА_2 з квітня 2008
року належним чином не виконувала
взяті на себе зобов'язання, а саме,
належним чином не сплачувала кредит та
відсотки за його користування.
Внаслідок цього, станом на 31.10.2013 року
її заборгованість перед банком
становила 13176 грн. 36 коп.

Після закінчення строку дії картки,
ОСОБА_2, згідно положень пунктів 3.1.3, 3.1.5
правил користування платіжною карткою,
нову картку не отримувала, що сторонами
не заперечується.

Так, відповідно до ст.526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно із ч.1 ст.1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил
надання банківських послуг, кредитний
договір діє протягом 12 місяців з
моменту його підписання. Якщо протягом
цього строку жодна із сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично продовжується на такий
самий термін.

Водночас, із Правил користування
платіжною картою випливає, що договір є
чинним у межах строку дії карти.

Відповідно до п.3.1.1 Правил користування
платіжною карткою строк дії картки
зазначено на карті (місяць, рік) Карка
дійсна до останнього календарного дня
зазначеного місяця.

Відповідно до 5.4 зазначених Правил
строк погашення по кредиту по
платіжній картці провадиться у
наступному порядку: строк погашення
процентів по кредиту - щомісячно за
попередній місяць, строк погашення
кредиту - в повному обсязі, не пізніше
останнього дня місяця, зазначеного на
платіжній картці.

Таким чином, строк дії картки складає з
24 листопада 2007 року до кінця листопада
2009 року (а.с.10).

Сторони встановили як строк дії
договору - не пізніше останнього дня
місяця, зазначеного на платіжній
картці, так і строки виконання
зобов'язань зі щомісячним погашенням
платежів, останній з яких у визначеній
сумі підлягав виконанню в строк до
кінця листопада 2009 року, тобто строки
сплати кредитної заборгованості та
строки сплати чергових платежів
визначено місяцями.

Отже, поряд зі встановленням строку дії
договору сторони встановили і строки
виконання боржником окремих
зобов'язань (внесення щомісячних
платежів), що входять до змісту
зобов'язання, яке виникло на основі
договору.

Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України,
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила
(ч.1 ст.261 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання. За зобов'язаннями, строк
виконання яких не визначений або
визначений моментом вимоги, перебіг
позовної давності починається від дня,
коли у кредитора виникає право
пред'явити вимогу про виконання
зобов'язання. Якщо боржникові
надається пільговий строк для
виконання такої вимоги, перебіг
позовної давності починається зі
спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у
ст.ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
як з певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи (ст.
261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Аналогічної позиції дотримується
Верховний Суд України у своїй
постанові від 19.03.2014 року, яка згідно
ст.360-7 ЦПК України, є обов'язковою для
всіх судів України.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач заявила клопотання про
застосування строку позовної давності
(а. с. 41), що відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 267 ЦК
України є підставою для відмови у
позові.

Доказів про вчинення боржником в межах
позовної давності будь-яких дій, що
свідчать про визнання нею свого боргу
(сплата будь-якого платежу, надання
банку письмової заяви про визнання
боргу тощо), як і доказів на
підтвердження поважності пропущення
строку позовної давності, позивачем не
надано, а тому відсутні підстави для
переривання перебігу позовної
давності та визнання поважними причин
її пропущення відповідно до ст.ст.264, 267
ЦК України.

Пленум Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у п.31 постанови "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішення спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
зазначив, що оскільки зі спливом
строків позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення пункту 7 частини одинадцятої
статті 11 Закону України "Про захист
прав споживачів" та вимоги ЦК України
щодо позовної давності застосовуються
й до додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи).

Зважаючи на те, що кінцевий термін
повернення кредиту сторони визначили
30.11.2009 року (термін дії картки), нової
картки ОСОБА_2 не отримувала, а позов до
суду пред'явлено лише 27.11.2013 року, тобто
майже як через 1 рік після закінчення
трьохрічного строку позовної давності,
то суд першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
"ПриватБанк".

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції обставини справи з'ясовано
всесторонньо і повно та ухвалено
рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
обґрунтованості якого доводи
апеляційної скарги не спростовують.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ПАТ КБ
"ПриватБанк" - Шуліки Аліни
Володимирівни відхилити.

Рішення Долинського районного суду від
23 квітня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
А.І. Шишко

Судді:
Я.Ю. Ковалюк

Р.Й. Матківський