РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2014 року
Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді -
Лакомської Ж. І.

секретаря с/з - Метелля Б.Б.

позивача : ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

у відкритому судовому засіданні в залі
суду у м. Львові розглянувши цивільну
справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування
моральної та матеріальної шкоди, -

встановив:

Позивач ОСОБА_2, Ульянкіна -
ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулись до суду із
позовом до відповідача ОСОБА_7 про
відшкодування моральної та
матеріальної шкоди.

Позов мотивують тим, що позивач ОСОБА_2
та його дружина проживають за адресою
АДРЕСА_2 Позивач ОСОБА_6 проживає
адресою АДРЕСА_1, вказані квартири
знаходяться одна навпроти одної та
відокремлені від сходового майданчика
окремими дверима. 23.11.2013 року було
пошкоджено замок загальних дверей тому
зачинити двері було неможливо, в
подальшому даний замок було замінено.
Крім того 31.12.2012 року дверний замок
знову було пошкоджено, крім того 08
січня 2013 року дверний замок також було
пошкоджено внаслідок чого сім»ї
позивачів не могли потрапити в своє
помешкання. 24 січня 2013 року дверний
замок знову був пошкоджений, як пізніше
з»ясувалось пошкодження дверних
замків вчиняв, а саме заливав суперклей
в дверний замок відповідач ОСОБА_7, який
проживає в квартирі НОМЕР_1 вказаного
будинку. В цей же день позивач ОСОБА_2
звернувся в заявою в Личаківський РВ
ЛМУ ГУМВС України у Львівській області.
Також позивачі зазначили, що
відповідача не знали, жодних
незручностей йому не створювали.
Внаслідок протиправних дій
відповідача позивачу ОСОБА_2 було
завдано матеріальної шкоди в сумі на
суму 1130 грн., яка полягає у ремонті та
придбанні нового замка. Крім того
позивачам завдано моральної шкоди, яка
полягає в тому, що внаслідок
пошкодження дверного замка позивачі не
могли пройти у власне житло, крім того
пошкодження замка відбулись у святкові
дні, що призвело до незручностей,
оскільки позивачі не могли запросити
до себе гостей та провідати рідних.
Крім того, позивачі були змушені
тривалий час перебувати в холодному
під»їзді разом з малолітніми дітьми.
Тому просять ухвалити рішення про
стягнення з відповідача на користь
позивача ОСОБА_2 матеріальну шкоду в
сумі 1130 грн. та стягнути з відповідача
на користь позивачів по 5000 гривень
кожному.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та
представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,
який діє на підставі договору про
надання правової допомоги від
28.06.2013р.позов підтримали, дали
пояснення аналогічні наведеним
мотивам позову, просили позов
задоволити.

Позивачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове
засідання не з»явились, подали суду
заяви про проведення судового розгляду
справи у їх відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_4, яка
діє на підставі довіреності від 16.12.2013р.
проти задоволення позову заперечила та
пояснила, що відповідач не причетний до
пошкодження майна на яке вказують
позивачі, з ними не перебуває в жодних
відносинах та не знайомий. Відповідач з
приводу пошкодження дверей на які
вказують позивачі опитувався
дільничним інспектором міліції будучи
втомленим, подробиць даної розмови не
пам»ятає. З даного приводу до
встановленої законом відповідальності
не притягувався, тому вважає, що
доказів вини відповідача в порушенні
прав позивачів не встановлено, відтак
просила в задоволенні позову
відмовити.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_9 показала, що працює на посаді
дільничного інспектора міліції
Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС України у
Львівській області, в січні 2013 року в
Личаківський РВ ЛМУ ГУМВС України у
Львівській області надійшла заява гр.
ОСОБА_2 в якій останній просив вжити
заходів до невідомої особи, яка
неодноразово заливала суперклеєм
замок вхідних дверей до спільного
коридору між його квартирою та
квартирою АДРЕСА_1 в м.Львові. В ході
розгляду матеріалів нею було здійснено
вихід на АДРЕСА_1, де було опитано
ОСОБА_7, який повідомив, що сусіди
зверху заважають йому відпочивати щоб
їх покарати він кілька разів заливав
замок вхідних дверей до спільного
коридору між квартирами АДРЕСА_1
суперклеєм. Пояснення ОСОБА_7 давав
добровільно, жодного тиску на нього не
чинилось. З метою притягнення ОСОБА_7 до
адміністративної відповідальності
неодноразово здійснювався вихід за
адресою його проживання, проте дверей
ніхто не відчиняв.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
в сукупності зібрані по справі докази,
суд вважає, що в задоволенні позову
слід відмовити з наступних мотивів.

В судовому засіданні встановлено, що
згідно акту складеного комісією ЛКП
«Дім» від 20.09.2013р. (а.с.45) ОСОБА_6 проживає
за адресою АДРЕСА_1 без реєстрації.

З письмової заяви позивача ОСОБА_2
начальнику Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС
України у Львівській області від
24.01.2013р. (а.с.4) позивач ОСОБА_2 звертався
в Личаківський РВ ЛМУ ГУМВС України у
Львівській області з приводу
неодноразового пошкодження дверного
замка вхідних дверей між квартирами
АДРЕСА_1

З оглянутих в судовому засіданні
матеріалів перевірки по зверненню
ОСОБА_2 № ЄО №505 від 24.04.2013р. вбачається,
що в ході перевірки у відповідача було
отримано пояснення про те, що він
неодноразово заливав в двері
спільного коридору квартир АДРЕСА_1 в м.
Львові, оскільки мешканці даних
квартир заважають йому відпочивати.

З висновку за результатами розгляду
матеріалів № ЄО №505 від 24.02.2013 року
(а.с.6) вбачається, що в ході розгляду
матеріалів ЄО був здійснений вихід на
АДРЕСА_1, де було опитано гр. ОСОБА_7 1958
р.н., прож. АДРЕСА_3 який повідомив, що
так як сусіди зверху заважають йому
відпочивати тому він вирішив їх
самостійно покарати. У вигляді
покарання кілька разів заливав замок
загальних дверей до квартир АДРЕСА_1
коридору суперклеєм.

Згідно ст.1166 ЦК України шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Відповідно ст.1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Згідно п.5 постанови Пленуму Верховного
суду України N 4 від 31.03.1995 р. "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди"
відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні.

Відтак з врахуванням наведених
обставин суд приходить до висновку про
те, що доказів винності відповідача
ОСОБА_7 у пошкодженні майна належного
позивачам суду не представлено. Також
не доведено протиправності дій
відповідача, як заподіювача
матеріальної та моральної шкоди
позивачам, не представлено доказів
причинно - наслідкового зв»язку між
шкодою та протиправними діями
відповідача. Факт проведення
працівником міліції опитування
відповідача за приводу заяви позивача
ОСОБА_2 про порушення його прав не
підтверджує вини відповідача в
спричиненні матеріальної та моральної
шкоди так як відповідача до
встановленої законом відповідальності
не було притягнуто, відтак в позов до
задоволення не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 16, 23, 1166, 1167 Цивільного кодексу
України, п.5 постанови Пленуму
Верховного суду України N 4 від 31.03.1995 р.
"Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", статтями 10, 11, 60, 61, 209, 212 - 215
Цивільного процесуального кодексу
України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування
моральної та матеріальної шкоди -
відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене в порядку
та строки передбачені ст.294 ЦПК України.

Суддя:
Лакомська Ж. І.