У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

28 травня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ у
складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів:
Гулька Б.І., Лесько А.О.,

Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Факторинг
Фінанс» (далі - ТОВ «Факторинг Фінанс»)
до товариства з обмеженою
відповідальністю «Слов'янська
деревня» (далі - ТОВ «Слов'янська
деревня»), товариства з обмеженою
відповідальністю «Сінтезпродсервіс»,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
суми заборгованості за договором
факторингу за касаційною скаргою
товариства з обмеженою
відповідальністю «Сінтезпродсервіс»
(далі - ТОВ «Сінтезпродсервіс») на
рішення Ворошиловського районного
суду

м. Донецька від 20 грудня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 31 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ТОВ «Факторинг Фінанс»
звернулося до суду з указаним позовом,
посилаючись на те, що 5 жовтня 2011 року із
ТОВ «Слов'янська
деревня» було укладено договір
факторингу, за умовами якого ТОВ
«Факторинг Фінанс» (фактор)
зобов'язалося за плату та під
відступлення ТОВ «Слов'янська деревня»
(клієнт) права вимоги дебіторської
заборгованості до Державної
пенітенціарної служби України та
Державного агентства резерву України
(боржники), здійснювати факторингове
фінансування товариства в сумі 23 387 172
грн 98 коп., а клієнт має сплачувати
винагороду, провести зворотній викуп
права вимоги у разі, якщо від дебітора
(боржника) кошти не надійдуть, та
виконувати інші обов'язки визначені
договором. У той же день на
забезпечення виконання зобов'язань
ТОВ «Слов'янська деревня»
за договором факторингу між ТОВ
«Факторинг Фінанс», ТОВ «Слов'янська
деревня», ОСОБА_3, ОСОБА_4 було укладено
окремі договори поруки. Крім того, 29
серпня 2012 року та 1 квітня 2013 року були
укладені окремі договори поруки
відповідно із ОСОБА_5 та ТОВ
«Сінтезпродсервіс». Фактор, ТОВ
«Факторинг Фінанс», виконав умови
договору, проте боржники кошти не
повернули, отже, клієнт,
ТОВ «Слов'янська деревня»,
зобов'язаний виконати за дебітора
грошове зобов'язання. Умови договорів
клієнт, як і поручителі, належним чином
не виконали, допустили заборгованість.

У зв'язку з цим позивач просив суд
стягнути солідарно з
ТОВ «Слов'янська деревня» та ТОВ
«Сінтезпродсервіс», з ТОВ «Слов'янська
деревня» та ОСОБА_3, з ТОВ «Слов'янська
деревня» та ОСОБА_4, з ТОВ «Слов'янська
деревня» та ОСОБА_5 на його користь суму
заборгованості в розмірі 42 431 972 грн 50
коп., яка складається із: суми
факторингового фінансування з
урахуванням пені, штрафу та 3 % річних в
розмірі 39 767 979 грн 78 коп.; суми
простроченої плати за користування
факторинговим фінансуванням з
урахуванням пені та 3 % річних у розмірі
2 318 234 грн 01 коп.; комісії за
адміністрування дебіторської
заборгованості, пені та 3 % річних в
розмірі 345 758 грн 71 коп., а також понесені
судові витрати.

Рішенням Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 20 грудня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 31 січня 2014 року, позов ТОВ
«Факторинг Фінанс» задоволено.
Стягнуто солідарно: з ТОВ «Слов'янська
деревня» та ТОВ «Сінтезпродсервіс»; з

ТОВ «Слов'янська деревня» та ОСОБА_3; з
ТОВ «Слов'янська деревня» та ОСОБА_4; з
ТОВ «Слов'янська деревня» та ОСОБА_5 на
користь ТОВ «Факторинг
Фінанс» уступлену суму грошової
вимоги, пеню та

3 % річних у розмірі 39 767 979 грн 78 коп.;
прострочену плату за користування
факторинговим фінансуванням, пеню та 3 %
річних у розмірі 2 318 234 грн 01
коп.; комісію за адміністрування
дебіторської заборгованості, пеню та
3 % річних у розмірі 345 758 грн 71 коп.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ТОВ
«Сінтезпродсервіс», посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
ухвалити нове рішення про відмову у
позові ТОВ «Факторинг Фінанс».

Інші сторони судові рішення не
оскаржили.

Колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Судом встановлено, що 24 квітня 2012 року,
12 червня 2012 року, 2 жовтня 2012
року та 18 жовтня 2012 року між Державною
пенітенціарною службою України та ТОВ
«Слов'янська деревня» було укладено
договори №№ К-9, К-19, К-27, К-29, за
якими продавець (ТОВ «Слов'янська
деревня») зобов'язався у 2012 році
продати та відвантажити покупцю
(Державній пенітенціарній службі
України) борошно пшеничне першого
ґатунку, крупи пшеничну, перлову,
ячмінну та кукурудзяну, культуру
овочеву (картоплю) в обсязі,
асортименті і терміни згідно з
рознарядками покупця відповідно до
його потреби, а покупець - забезпечити
приймання та оплату товару.

23 жовтня 2012 року між Державним
агентством резерву України та
ТОВ «Слов'янська деревня» було
укладено договір № юр-211п-2012, за яким
постачальник (ТОВ «Слов'янська
деревня») зобов'язався поставити у 2012
році замовнику (Державному агентству
резерву України) для закладення до
державного резерву м'яса свіжого та
замороженого, а замовник - прийняти та
оплатити продукцію.

5 жовтня 2011 року між ТОВ «Факторинг
Фінанс» та ТОВ «Слов'янська деревня»
було укладено договір факторингу, за
умовами якого ТОВ
«Факторинг Фінанс» (фактор)
зобов'язалося за плату та під
відступлення ТОВ «Слов'янська деревня»
(клієнт) права вимоги дебіторської
заборгованості до Державної
пенітенціарної служби України та
Державного агентства резерву України
(боржники) за виконанні договори
купівлі-продажу товару, здійснювати
факторингове фінансування товариства
в сумі 23 387 172 грн 98 коп., а
клієнт має сплачувати винагороду,
провести зворотній викуп права вимоги
у разі невиконання боржником своїх
зобов'язань фактору та виконувати інші
обов'язки визначені договором.

На виконання умов договору, а саме п. 2.2
договору факторингу, ТОВ
«Факторинг Фінанс» здійснило
факторингове фінансування
ТОВ «Слов'янська деревня» в сумі 23 387
172 грн 98 коп. шляхом перерахування
коштів на поточний рахунок ТОВ
«Слов'янська деревня».

У той же день на забезпечення виконання
зобов'язань ТОВ
«Слов'янська деревня» перед фактором
за договором факторингу між ТОВ
«Факторинг Фінанс», ТОВ «Слов'янська
деревня», ОСОБА_3, ОСОБА_4 було укладено
окремі договори поруки. Крім того, 29
серпня 2012 року та 1 квітня 2013 року були
укладені окремі договори поруки
відповідно із ОСОБА_5 та ТОВ
«Сінтезпродсервіс».

Згідно з п. 3.1.1 договору факторингу від 5
жовтня 2011 року ТОВ
«Факторинг Фінанс» письмово
повідомило Державну пенітенціарну
службу України та Державне агентство
резерву України про здійснену уступку
права вимоги за вище зазначеними
договорами, строк платежу, суму і
банківські реквізити, на які потрібно
перерахувати кошти за відпущену
ТОВ «Слов'янська деревня»
продукцію.

Проте, у визначений в повідомленні
строк Державна пенітенціарна служба
України та Державне агентство резерву
України не перерахували відступлену
ТОВ «Слов'янська деревня» суму
грошової вимоги.

Пунктом 3.3.14 договору факторингу
визначено, що у разі не надходження від
дебіторів грошових коштів в рахунок
виконання своїх зобов'язань перед
фактором за правом вимоги, що було
відступлене фактору, або відмови
дебіторів виконувати свої
зобов'язання, клієнт зобов'язується не
пізніше десяти календарних днів від
дати відправлення фактором письмового
повідомлення або повідомлення на
електронну адресу клієнта про даний
факт, виконати за дебітора таке грошове
зобов'язання.

Про невиконання дебіторами (Державною
пенітенціарною службою України та
Державним агентством резерву України)
зобов'язань за відступленим правом
грошової вимоги ТОВ «Факторинг Фінанс»
повідомило письмово ТОВ «Слов'янська
деревня» 19 листопада 2012 року.

ТОВ «Слов'янська деревня», як і
поручителі, зобов'язання за договором
факторингу та договорами поруки
належним чином не виконали, допустили
заборгованість, яка станом на 11 червня
2013 року становила 42 431 972 грн 50
коп., що складається із: несплаченої
суми грошової вимоги, пені, 3 % річних в
сумі 39 767 979 грн 78 коп.; простроченої
плата за користування факторинговим
фінансуванням, пені та 3 % річних в сумі 2
318 234 грн 01 коп.; комісії за
адміністрування дебіторської
заборгованості, пені та 3% річних в сумі
345 758 грн 71 коп.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 3 ст. 1081 ЦІК України
клієнт не відповідає за невиконання
або неналежне виконання боржником
грошової вимоги, право якої
відступається і яка пред'явлена до
виконання фактором, якщо інше не
встановлено договором факторингу.

Боржник зобов'язаний здійснити платіж
факторові за умови, що він одержав від
клієнта або фактора письмове
повідомлення про відступлення права
грошової вимоги факторові і в цьому
повідомленні визначена грошова вимога,
яка підлягає виконанню, а також
названий фактор, якому має бути
здійснений платіж (ст. 1082 ЦК України).

У п. 4.1 договору факторингу від 5 жовтня
2011 року передбачено, що у разі
прострочення клієнтом строку
виконання за дебітора грошового
зобов'язання, а також строків сплати
комісій, плати визначеної цим
договором, клієнт сплачує фактору пеню
в розмірі 1 % від несвоєчасно сплаченої
суми за кожний день прострочення.

Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків (ч. 2 ст. 554 ЦК
України).

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
апеляційний суд, виходив із того, що
відповідачі не виконали зобов'язання,
передбачені договором факторингу та
договорами поруки.

Зазначені висновки суду відповідають
обставинам справи, які судом
установлені відповідно до вимог
процесуального закону, а також
узгоджуються з нормами матеріального
права, які судом правильно застосовані.

Доводи касаційної скарги про те, що
позивач не довів факторингове
фінансування у розмірі 23 387 172 грн 98 коп.
у зазначені ним дні спростовуються
матеріалами справи, наявними в ній
доказами, які не оспорені самим
клієнтом, ТОВ «Слов'янська деревня»,
яке отримало кошти. Крім того, судом ці
обставини перевірені.

Також судом спростовані доводи
поручителя, ТОВ «Сінтезпродсервіс», та
доведено, що ТОВ «Факторинг Фінанс» має
ліцензію на надання фінансових послуг,
зокрема факторингу.

При цьому ТОВ «Факторинг Фінанс» не
здійснював кредитування.

Крім того, ТОВ «Сінтезпродсервіс»
просить скасувати судові рішення і в
частині вимог до інших відповідачів,
які судові рішення не оскаржили та
повноважень цьому товариству на
представлення їхніх інтересів не
надавали. Отже, у цій частині прохання
касаційної скарги є безпідставним.

Надання ТОВ «Сінтезпродсервіс» до суду
касаційної інстанції судових рішень
про визнання недійсним спірних
правочинів не є підставою для
скасування законних і обґрунтованих
судових рішень, оскільки суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами норм
матеріального чи процесуального права
в межах доводів касаційної скарги.

Отже, на момент ухвалення судових
рішень, що є предметом касаційної
скарги, спірні правочини не були
визнані недійсними і таких фактичних
обставин судами не встановлювалось, а
суд касаційної інстанції позбавлений
можливості та повноважень
переоцінювати докази та встановлювати
нові обставини (ч. 1 ст. 335 ЦК України).

Крім того, із пояснень ТОВ «Факторинг
Фінанс» та доданої ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 травня 2014 року вбачається,
що виконання судових рішень про
визнання спірних правочинів
недійсними зупинено, що свідчить про
те, що їх юридична сила на час розгляду
судом касаційної інстанції цієї справи
не діє.

У залежності від розгляду зазначених
судових рішень в порядку перегляду
заявник не позбавлений можливості
обрати судовий захист згідно з главою 4
розділу V ЦПК України.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Сінтезпродсервіс» відхилити.

Рішення Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 20 грудня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 31 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д.
Луспеник

Судді
Б.І.
Гулько

А.О. Лесько

М.Є. Червинська

В.А. Черненко