АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа №212/2812/13-ц
Головуючий в 1 інстанції -
Апеляційне провадження №22-ц/774/519/К/14
Доповідач - Братіщева Л.А.
06 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:
головуючого судді: Братіщевої
суддів:
Грищенко Н.М., Турік В.П.,
за участю: представника позивача
представника відповідача ПАТ
"Кривбасзалізорудком" - Літовченко
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат»
на рішення Жовтневого районного суду
м. Кривого Рогу від 16 січня 2014 року за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» про
відшкодування моральної шкоди, -
У квітні 2013 року
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом
до Публічного акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат»
(надалі - ПАТ «Кривбасзалізорудком») і в
обґрунтування позову зазначив, що
працюючи тривалий час у підземних
умовах праці отримав професійне
10.06.2009 р. первинно встановлено 60% втрати
професійної працездатності, та третя
група інвалідності, висновком МСЕК від
22.06.2012 року повторно встановлено
ступінь втрати професійної
працездатності та 3-тя група
інвалідності, з наступним переоглядом
обставини просив суд стягнути з ПАТ
"Кривбасзалізорудком" 180 000 грн. на
відшкодування моральної шкоди.
Рішенням Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу від 16
січня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено частково, на його користь з
ПАТ «Кривбасзалізорудком» стягнуто 10
000 грн. у відшкодування моральної шкоди
та на користь держави судові витрати в
сумі 229,40 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову
позивачу у позові з тих підстав, що
рішення ухвалено з порушенням норм
матеріального і процесуального права.

Зокрема відповідач зазначає, що
судом першої інстанції не взято до
уваги, що позивач працював у шкідливих
умовах і на інших підприємствах, тому
ПАТ «Кривбасзалізрудком» не
відповідає за шкоду заподіяну іншими
підприємствами. Судом не враховано,що
обов'язковість відшкодування
моральної шкоди є наявність вини
особи, яка її завдала.

Відповідно до ст..9 ЗУ «Про
охорону праці» відшкодування шкоди
заподіяної працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я у процесі
трудової діяльності покладається на
Фонд відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», отже відшкодування
шкоди відноситься до Фонду, а не до
роботодавця.

Робота у шкідливих умовах праці з
перевищенням гігієнічних нормативів
законодавчо дозволяється,судом не
враховано, що підприємство здійснювало
заходи, які спрямовані на зменшення
впливу шкідливих факторів на здоров'я.

Укладаючи трудовий договір
відповідно до ст.. 29 КЗпП України
позивачеві було роз'яснено під підпис
його права та обов'язки, про умови
праці, наявність на робочому місці, на
якому він буде працювати, небезпечних і
шкідливих виробничих факторів, та
можливі наслідки їх впливу на здоров'я.

Отримання позивачем професійного
захворювання відбулося з його вини,
оскільки він не скористався правом
розірвати трудовий договір з
роботодавцем.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, заперечень
на неї та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга ПАТ «Кривбасзалізорудком»
(НЕ)підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом та
вбачається з матеріалів справи,
працював ОСОБА_1 на шахті ім.
Орджонікідзе ВО «Кривбасруда» - з 13.12.1983
р. по 01.11.1987р.;, - з 01.11.1987 р. по 16.01.1989 р.
підземним прохідником - з 16.01.1989 р. по
16.07.1997 р. підземним прохідником з
виконанням вибухових робіт (8р.6 м.), з
16.07.1997 р. по 01.01.1999 р. підземним
бурильником шпурів, - з 04.02.2002р. по
24.12.2008р. підземним прохідником шахти
«Гвардійська» ВАТ «Кривбасзалізрудком
(а.с.6-8).

Рішенням ЛЕК НДІ промислової
медицини від 17.03.2009 року позивачу
встановлено професійні захворювання з
остаточним діагнозом:

- Радикулопатія шийна і
попереково-крижова на фоні
полісегментарної дископатії з
вираженими статико-динамічними
порушеннями, стійким больовим і
периферичним нейросудинним синдромами
- М54.1.

- Двосторонній плечолонатковий
періартроз (ПФ другого ст.), деформівний
артроз, в сполученні з періартрозами,
ліктьових (ПФ першого ст.) і колінних (ПФ
другого ст.) суглобів, стійкий больовий
синдром - М17.

- Вегетативно-сенсорна
поліневропатія рук з периферичним
ангіодистонічним синдромом та
трофічними порушеннями на кистях- С62.8.

Відповідно до п.17 Акту № 31
розслідування хронічно професійного
захворювання від 29.04.2009 року причиною
професійного захворювання є робота на
протязі 24 років 08 місяців в умовах
важкої фізичної пpaцi та несприятливого
мікроклімату.

За висновком МСЕК від 10.06.2009 року
№032348 первинно позивачу була
встановлена стійка втрата професійної
працездатності всього 60%, з них 30% по
радикулопатії, 15 % по ДОА, 15% по ВСП з
датою переогляду 01.06.2013 року та
встановлена 3-тя група інвалідності з
причини професійного захворювання з
25.05.2010 р. до 01.06.2010 р(а.с.14).

За висновком МСЕК від 22.06.2012 року
№076410 повторно позивачу була
встановлена стійка втрата професійної
працездатності всього 60%, з них 30% по
радикулопатії, 15 % по ДОА, 15% по ВСП з
датою переогляду 01.06.2013 року та
встановлена 3-тя група інвалідності з
причини професійного захворювання з
01.06.2012 р. до 01.06.2013 р. (а.с.15).

Пунктом 19 акту встановлено осіб, які
порушили законодавство про охорону
праці, а саме невиконання
адміністрацією шахти «ім..
Орджонікідзе» ВО «Кривбасруда», а
також підприємство відповідача - шахта
«Гвардійська» ВАТ
«Кривбасзалізрудком» вимог ст.153 КЗпП
України та ст.13 Закону України «Про
охорону праці».

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153
КЗпП України забезпечення безпечних і
нешкідливих умов праці покладається на
власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України
передбачено відшкодування власником
або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику у разі
порушення його законних прав, що
призвело до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» роз'яснено, що
відповідно до статті 237-1 КЗпП України
за наявності порушення прав працівника
у сфері трудових відносин, зокрема,
виконання робіт у небезпечних для
життя і здоров'я умовах, яке призвело до
його моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків чи
вимагає від нього додаткових зусиль
для організації свого життя, обов'язок
по відшкодуванню моральної
(немайнової) покладається на власника
або уповноважений ним орган незалежно
від форми власності, виду діяльності
чи галузевої належності.

Як вбачається з пункту 19 акту
розслідування професійного
захворювання встановлено осіб, які
порушили законодавство про охорону
праці, а саме невиконання
адміністрацією шахти «ім..
Орджонікідзе» ВО «Кривбасруда»,
«Гвардійська» ВАТ
«Кривбасзалізрудком» вимог ст.153 КЗпП
України та ст.13 Закону України «Про
охорону праці».

Доводи представника відповідача,
щодо відсутності підстав покладення на
ПАТ «Кривбасзалізрудком» обов'язку з
відшкодування моральної шкоди
позивачу та необхідності застосування
до спірних правовідносин ЗУ «Про
загальнообов`язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання», є не обґрунтованими,
оскільки Рішенням Конституційного
Суду України №20-рп/ 2008 від 08 жовтня 2008
року по справі №1-32/2008 встановлено, що
зазначеним Законом скасоване право
застрахованих осіб, громадяни, що
потерпіли на виробництві від нещасного
випадку або професійного захворювання
, на відшкодування моральної шкоди за
рахунок Фонду , яке вони мали на
підставі приписів первинної редакції
Закону України «Про
загальнообов`язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності та визнано, що після
скасування вказаних приписів
громадяни, що потерпіли на виробництві
від нещасного випадку або професійного
захворювання , мають право на
відшкодування моральної шкоди
відповідно до ст. 1167 ЦК України та 237-1
КЗпП України за рахунок власника або
уповноваженого ним органу (
роботодавця).

Як зазначалося вище, вперше стійку
втрату професійної працездатності по
професійному захворюванню позивачу
було встановлено 10.06.2009 року, що
підтверджується висновком МСЕК, отже
саме з цього часу у позивача виникло
право на відшкодування моральної
шкоди.

Також спростовуються й доводи
відповідача щодо відсутності підстав
відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди,
оскільки, факт заподіяння такої шкоди у
зв'язку з отриманим ним професійними
захворюваннями встановлений в
судовому засіданні. Так, позивача
постійно відчуває біль і обмеження
рухів в шийному і п/крижовому відділу
хребта, іррадіацію болю із шийного
відділу в потилично-тім'яну ділянку, із
поперекового відділу в ноги, біль та
обмеження рухів в ліктьових, плечових і
згибах кистей, напади побіління
пальців кистей при охолодженні,
запаморочення при обертах голови, шум,
дзвін в голові, головний біль,
підвищений АТ, стан його здоров'я
погіршується і покращення не
відбувається, позбавлений нормальних
життєвих зв'язків, що вимагає
додаткових зусиль для організації його
життя.

Колегія погоджується із
визначеним судом першої інстанції
розміром відшкодування моральної
шкоди, стягнутої з відповідача на
користь позивача, який визначено ним,
виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості,
відповідно до п. 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31
березня 1995 р. (з подальшими змінами)
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», яким передбачено, що розмір
моральної шкоди суд визначає в залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
час та зусилля, необхідні для
відновлення попереднього стану.

Колегія вважає, що при визначенні
судом розміру моральної шкоди взято до
уваги і стаж роботи позивача на
підприємстві відповідача.

На підставі викладеного колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
при постановленні рішення врахував
тяжкість фізичних і моральні страждань
позивача, їх тривалість, істотність
вимушених змін у його життєвих і
виробничих стосунках, конкретні
обставини по справі, і наслідки, що
наступили.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду обґрунтоване і
підтверджується матеріалами справи,
тому апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду залишенню
без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307,
308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів. -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат» -
відхилити.

Рішення Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу від 16
січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: