Єдиний унікальний номер 722/2538/14-ц
Номер провадження 2/722/586/14
УХВАЛА

23 грудня 2014 року Сокирянський районний
суд Чернівецької області в складі:

головуючого - судді
Римлянської Г.О.

при секретарі
Сімак О.І.

з участю: позивача
ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

та представника третьої
особи ОСОБА_3,

розглядаючи у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Сокиряни
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа без самостійних
вимог на стороні позивача – Служба у
справах дітей Сокирянської районної
державної адміністрації Чернівецької
області про розірвання шлюбу та
визначення місця проживання дітей, –

ВСТАНОВИВ:

У своїй позовній заяві, що надійшла на
розгляд Сокирянського районного суду
21.11.2014 року, ОСОБА_1 посилається на те, що
з відповідачем перебуває у шлюбі з
04.08.2007 року, зареєстрованому відділом
реєстрації актів цивільного стану
Сокирянського районного управління
юстиції Чернівецької області 04.08.2007
року по актовому запису за №74. Від
шлюбу мають неповнолітніх дітей –
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Сторони проживали однією сім’єю та
вели спільне господарство. Але сімейне
життя не склалося. Часті сварки і
непорозуміння створили між ними
напружені відносини.

Причиною розпаду сім’ї сторін стало
те, що у них різні характери, погляди на
життя, між ними відсутнє
взаєморозуміння.

Спроби зберегти сім’ю виявилися
марними: між сторонами відсутня
сімейна злагода та відсутнє бажання
примиритися.

Вважає, що подальше подружнє життя та
примирення є неможливим.

Оскільки найближчим часом позивач
планує виїхати за кордон на заробітки,
за домовленістю з відповідачем спільні
діти після розірвання шлюбу тимчасово
залишаться проживати з відповідачем за
місцем теперішнього проживання сім’ї
в м.Чернівці.

Після збільшення позовних вимог
просить суд: розірвати шлюб, укладений
між нею та ОСОБА_2, який зареєстрований
відділом реєстрації актів цивільного
стану Сокирянського районного
управління юстиції Чернівецької
області 04.08.2007 року по актовому запису
за №74; після розірвання шлюбу залишити
позивачу прізвище «Барчук»; визначити
місце проживання дітей: ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 з
відповідачем.

В даному судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги, а
відповідач їх визнав у повному обсязі.

Представник третьої особи заперечував
проти прийняття повного визнання
відповідачем позову, оскільки таке
визнання суперечить закону.

Зі змісту позовної заяви, показань в
якості свідка позивача ОСОБА_1,
пояснень сторін та представника
третьої особи вбачається, що між
сторонами відсутній будь-який спір про
місце проживання дітей, оскільки вони
за взаємною згодою визначили його
після розірвання свого шлюбу з
відповідачем.

Згідно ч.1 ст.160 СК України місце
проживання дитини, яка не досягла
десяти років, визначається за згодою
батьків.

Ст.161 СК України передбачено, що якщо
мати та батько, які проживають окремо,
не дійшли згоди щодо того, з ким із них
може проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися органом
опіки та піклування або судом. Під час
вирішення спору щодо визначення місця
проживання малолітньої дитини
беруться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх батьківських
обов»язків, особиста прихильність до
кожного з них, вік дитини, стан її
здоров»я та інші обставини, що мають
істотне значення.

Згідно ч.ч.5,6 ст.19 СК України орган опіки
та піклування подає суду письмовий
висновок щодо розв»язання спору на
підставі відомостей, одержаних у
результаті обстеження умов проживання
дитини, батьків, інших осіб, які бажають
проживати з дитиною, брати участь у її
вихованні, а також на підставі інших
документів, які стосуються справи. Суд
може не погодитися з висновком органу
опіки та піклування, якщо він є
недостатньо обґрунтованим, суперечить
інтересам дитини.

Ст.1 ЦПК України передбачено, що
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Тобто, з положень вищезазначених
статей ЦПК України випливає, що
звернення особи до суду може мати місце
тільки за наявності спору та з метою
захисту своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Однак, спір між сторонами про місце
проживання їхніх неповнолітніх дітей,
відсутній.

Крім того, позивач звернулася до суду з
позовом без попереднього звернення до
органів опіки та піклування, які
здійснюють повноваження, передбачені
ст.19 СК України.

Відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Якщо визнання відповідачем
позову суперечить закону або порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

За таких обставин, оскільки визнання
відповідачем позову суперечить закону,
у прийнятті повного визнання
відповідачем позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 174 ч.4, 208, 210 ЦПК України,
суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті повного визнання
відповідачем ОСОБА_2 позовних вимог
ОСОБА_1 по цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без
самостійних вимог на стороні позивача
– Служба у справах дітей Сокирянської
районної державної адміністрації
Чернівецької області про розірвання
шлюбу та визначення місця проживання
дітей.

Продовжити розгляд даної справи.

Суддя Сокирянського

районного суду
ОСОБА_6.