АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/5882/14-ц Номер провадження
22-ц/786/3902/14Головуючий у 1-й інстанції
Шаповал Т. В. Доповідач ап. інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді:
Бутенко С.Б.

Суддів:
Панченка О.О., Прядкіної О.В.

при секретарі:
Кальник А.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою Приватної фірми
«Наташа»

на рішення Київського районного суду м.
Полтави від 10 листопада 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до
Приватної фірми «Наташа» про стягнення
заборгованості по заробітній платі,
допомоги по тимчасовій втраті
працездатності та моральної шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача
апеляційного суду, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду з вказаним позовом
та, збільшивши у жовтні та листопаді 2014
року розмір позовних вимог, просив про
стягнення з ПФ «Наташа» на його користь
11338 грн. невиплаченої заробітної плати
та допомоги у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності, а також 20000 грн.
моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначав, що 07
лютого 2014 року під час виконання
трудових обов'язків з ним стався
нещасний випадок на виробництві,
внаслідок якого він був травмований та
тривалий час перебував на лікарняному.
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань на рахунок ПФ
«Наташа» перераховано кошти для
відшкодування йому допомоги у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю загальною
сумою 8526 грн., але відповідачем
виплачені йому не були. Крім того,
підприємство не виплатило йому
заробітну плату за січень 2014 року в
розмірі 1552 грн. та лютий - 1260 грн., а
всього 2812 грн.

Внаслідок неправомірних дій
відповідача по невиплаті йому
заробітної плати та допомоги по
тимчасовій втраті працездатності,
позивач та його родина залишилися без
коштів на існування, що призвело до
заборгованості по оплаті комунальних
послуг, втрати нормальних життєвих
зв'язків та значних моральних
страждань.

Рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 10 листопада 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ПФ «Наташа» на користь
ОСОБА_2 2812 грн. невиплаченої заробітної
плати, 7986 грн. 82 коп. допомоги у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності, а
також 5000 грн. моральної шкоди.

Вирішено питання судових витрат.
Стягнуто з ПФ «Наташа» в дохід держави
судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі ПФ «Наташа»
порушує питання про скасування рішення
суду першої інстанції та ухвалення по
справі нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у
повному обсязі, мотивуючи свої вимоги
неповним з'ясуванням судом обставин
справи, їх недоведеністю, порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, заслухавши пояснення
осіб, які з'явилися в судове засідання,
перевіривши матеріали справи у межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
приходить до висновку про відхилення
апеляційної скарги, виходячи з
наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК
України апеляційної суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що з 08 жовтня 2012 року
позивач ОСОБА_2 працює на посаді водія
вантажного автомобіля ДАФ у ПФ
«Наташа».

07 лютого 2014 року під час виконання
трудових обов'язків з ОСОБА_2 стався
нещасний випадок, внаслідок якого з 08
лютого по 12 березня 2014 року він
перебував на стаціонарному лікуванні,
а з 13 березня 2014 року по 15 вересня 2014
року - на амбулаторному лікуванні, що
підтверджується копіям листків
непрацездатності та не заперечується
сторонами по справі (а.с. 11-14, 39, 42, 79).

Як вбачається з платіжних доручень ВВД
ФССНВ у Полтавській області здійснило
перерахування коштів по тимчасовій
втраті працездатності ОСОБА_2 на
рахунок ПФ «Наташа» в загальній сумі 8526
грн. (а.с. 16-18, 38, 41, 80)

Згідно видатковому касовому ордеру № 01
від 18 березня 2014 року ОСОБА_2 одержав на
підприємстві кошти по листку
непрацездатності АГО № 565436 з 08.02. по
22.02.2014 року в сумі 539 грн. 18 коп. (а.с. 64).

Вирішуючи позов в цій частині, суд
першої інстанції вірно виходив з того,
що з настанням страхового випадку у
позивача виникло право на
відшкодування шкоди,

заподіяної внаслідок ушкодження його
здоров'я, у вигляді допомоги у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю, яка
виплачується за місцем роботи
застрахованої особи в розмірі 100
відсотків середнього заробітку
(оподатковуваного доходу). При цьому
перші п'ять днів тимчасової
непрацездатності оплачуються за
рахунок коштів роботодавця, а
починаючи з шостого дня
непрацездатності - за рахунок коштів
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
шляхом перерахування на розрахунковий
рахунок підприємства (статті 14, 21, 34
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», п. 2.3.-2.7. Порядку
призначення, перерахування та
проведення страхових виплат,
затвердженого постановою правління
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від
27.04.2007 р. № 24, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 22 червня
2007 р. за № 715/13982).

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
кошти для здійснення виплати допомоги
у зв'язку з тимчасовою
непрацездатністю ОСОБА_2 в сумі 7986 грн.
82 коп. в установленому порядку Фондом
виділено, але не виплачено

позивачеві з вини відповідача, отже,
суд обґрунтовано присудив до стягнення
даних коштів з ПФ «Наташа» на користь
ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги щодо
пропуску позивачем строку звернення до
суду із вказаною вимогою колегія
суддів вважає безпідставними, оскільки
за своєю правовою природою виплата
потерпілому допомоги у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю є
відшкодуванням шкоди, пов'язаної з
втратою застрахованою особою
заробітної плати внаслідок ушкодження
здоров'я, і правила ч. 1 ст. 233 КЗпП
України на спірні правовідносини не
поширюються.

Судом першої інстанції також правильно
встановлено, що в порушення вимог ст. 115
КЗпП України, ст.ст. 21-25 Закону України
«Про оплату праці» ПФ «Наташа» не
виплачено позивачеві заробітну плату,
яка була нарахована за січень 2014 року в
розмірі 1552 грн. 60 коп. та лютий 2014 року в
розмірі 1260 грн.

Дані обставини доводяться як довідкою
про доходи від 18 квітня 2014 року за № 7/04,
що була видана позивачеві ПФ «Наташа»,
так і розрахунковою відомістю по
заробітній платі ОСОБА_2, з якої
вбачається нарахування з оплати праці
позивача за січень-лютий 2014 року
зазначеною сумою, в тому числі перших
п'яти днів тимчасової непрацездатності
позивача, що підлягають оплаті за
рахунок коштів підприємства (а.с. 21, 61).

Доводи апеляційної скарги, що сума
заборгованості по заробітній платі
позивача є меншою та одержана ним з
коштів, зарахованих на картковий
рахунок в ПАТ «Райффайзен банк Аваль»
на ім'я ОСОБА_2, не підтверджуються
доказами по справі. З довідки про рух
грошових коштів по платіжній картці
ОСОБА_2 та виписок по рахунку ПАТ
«Райффайзен банк Аваль» за період з
26.12.2013 р. по 25.03.2014 р. не вбачається
зарахування коштів в якості оплати
праці позивача. Кошти, що були
зараховані в цей період ПФ «Наташа» на
картку ОСОБА_2, мають інше цільове
призначення - для придбання дизпалива
та спростовують доводи апелянта про
здійснення розрахунку з позивачем в
установленому порядку. Інших належних
та допустимих доказів на доведення
своїх заперечень відповідачем по
справі не надано і суду таких обставин
не доведено.

Виходячи з встановленого факту
невиплати позивачеві заробітної плати
за січень та лютий 2014 року, що
вбачається з матеріалів справи та не
заперечується представниками
відповідача, суд першої інстанції
правомірно стягнув вказану суму на
користь позивача.

Разом з тим, місцевим судом не взято до
уваги, що у відповідності до ст. 18
Податкового кодексу України ПФ
«Наташа» є податковим агентом - особою,
на яку цим Кодексом покладається
обов'язок з обчислення, утримання з
доходів, що нараховуються
(виплачуються, надаються) платнику, та
перерахування податків до
відповідного бюджету від імені та за
рахунок коштів платника податків, тому
вказана сума підлягає виплаті
позивачеві з урахуванням податків,
зборів та обов'язкових платежів. У
зв'язку з цим колегія суддів вважає за
необхідне доповнити резолютивну
частину оскаржуваного рішення
відповідним реченням - «з урахуванням
податків, зборів та обов'язкових
платежів», що не змінює суті ухваленого
по справі рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують
і не дають підстав вважати, що при
ухваленні оскаржуваного рішення судом
першої інстанції неправильно
застосовано норми матеріального права
або порушено норми процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Ухвалою Київського районного суду м.
Полтави від 04 листопада 2014 року
обґрунтовано відмовлено ПФ «Наташа» в
об'єднанні та прийнятті до спільного
розгляду з первісним позовом ОСОБА_2
зустрічної позовної заяви ПФ «Наташа»

до ОСОБА_2 про стягнення коштів, а
ухвалою від 10 листопада 2014 року
відмовлено в об'єднанні в одне
провадження цивільних справ за позовом
ОСОБА_2 до ПФ «Наташа» про стягнення
заборгованості по зарплаті, допомоги
по тимчасовій втраті працездатності та
моральної шкоди та за позовом ПФ
«Наташа» до ОСОБА_2 про стягнення
коштів. Судом вірно зазначено, що
спірні правовідносини виникають з
різних правових підстав, не є
взаємопов'язаними та однорідними.

Посилання в апеляційній скарзі на
заподіяння ОСОБА_2 підприємству шкоди
внаслідок зняття готівки з платіжної
картки в сумі 12642 грн. 46 коп., що на думку
апелянта свідчить про відсутність
заборгованості підприємства перед
ОСОБА_2 та безпідставність його
позовних вимог, не ґрунтуються на
нормах права та фактичних обставинах
справи.

Відповідно до ст. 127 КЗпП України, ст.
26 Закону України «Про оплату праці»
відрахування із заробітної плати
можуть провадитись тільки у випадках,
передбачених законодавством України.

Як вірно зазначено судом першої
інстанції, у випадках, визначених п. 1 ч.
2 ст. 127 КЗпП України, відрахування із
заробітної плати працівників для
покриття їх заборгованості
підприємству провадиться за наказом
(розпорядженням) власника або
уповноваженого ним органу, що має бути
виданий не пізніше одного місяця з дня
закінчення строку, встановленого для
повернення авансу, погашення
заборгованості або з дня виплати
неправильно обчисленої суми, та за
умов, якщо працівник не оспорює підстав
і розміру відрахування.

В порядку, встановленому п. 3 ч. 2 ст. 127,
ст. 136 КЗпП України, відрахування із
заробітної плати працівника для
покриття шкоди в межах його
середньомісячного заробітку
провадиться за розпорядженням
власника або уповноваженого ним
органу, що має бути зроблено не пізніше
двох тижнів з дня виявлення заподіяної
працівником шкоди і звернено до
виконання не раніше семи днів з дня
повідомлення про це працівникові.

У решті випадків покриття шкоди
провадиться шляхом подання власником
або уповноваженим ним органом позову
до суду.

Оскільки між сторонами існує спір щодо
повернення ПФ «Наташа» коштів, знятих
ОСОБА_2 з платіжної картки в сумі 12642
грн. 46 коп., суд першої інстанції, з яким
погоджується колегія суддів, дійшов
вірного висновку про відсутність
підстав для покриття вказаних коштів
за рахунок заробітної плати позивача
та допомоги у зв'язку з тимчасовою
непрацездатністю.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 в частині
відшкодування моральної шкоди, суд
першої інстанції правильно керувався
ст. 237-1 КЗпП України та дійшов
обґрунтованого висновку, що порушення
законних прав позивача призвели до
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків і вимагали від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначено судом з урахуванням обставин
справи, характеру правопорушення та
вимог розумності і справедливості.

З огляду на викладене колегія суддів
дійшла висновку по відсутність підстав
до скасування чи зміни оскаржуваного
рішення, яке постановлено судом першої
інстанції з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Приватної фірми
«Наташа» - відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Полтави від 10 листопада 2014 року -
залишити без змін, доповнивши абзац 2
резолютивної частини реченням «з

урахуванням податків, зборів та
обов'язкових платежів».

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий:
С.Б. Бутенко
Судді: /підписи/
О.О. Панченко

О.В. Прядкіна

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
С.Б. Бутенко