У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:
головуючого судді - Боймиструка С.В.,
суддів: Буцяка З.І., Максимчук З.М.,

секретар судового засідання -
Ковальчук Л.В.,

з участю Тарасюка Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
заочне рішення Рівненського міського
суду від 30 січня 2014 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства „ОТП Банк" до ОСОБА_2, третя
особа без самостійних вимог на стороні
відповідача - ОСОБА_3, про виселення,

В С Т А Н
О В И Л А:

Заочним рішенням Рівненського
міського суду від 30 січня 2014 року позов
Публічного акціонерного товариства
„ОТП Банк" (далі - ПАТ „ОТП Банк")
задоволено частково: виселено ОСОБА_2 з
квартири, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 і є предметом договору іпотеки
PCL-А00/1250АО/2007 від 09.07.2007 року.

В задоволенні позовних вимог ПАТ „ОТП
Банк" про виселення інших осіб, що
проживають в житловій квартирі, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
відмовлено за їх недоведеністю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ „ОТП
Банк" 114 грн. 70 коп. судового збору.

У поданій на вказане рішення суду
апеляційній скарзі ОСОБА_2 покликався
на його незаконність та
необґрунтованість через
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Вказував, що ухвалою суду в справі №8/29
визнано його банкрутом та затверджено
вимоги ПАТ «ОТП Банк» щодо його
основного боргу та фінансових санкцій.

Доводив, що у відповідності до вимог
діючого законодавства України
визнання особи банкрутом припиняє всі
його зобов'язання по кредитам і вимоги
кредиторів вважаються погашеними, а
зобов'язання припиненими.

Таким чином, стверджував, що у разі
припинення зобов'язання по кредиту
відповідно до ч.1 ст. 575, п.1 ч.1 ст. 593, ч.1
ст. 609 ЦК України, ч.1 ст. 17 ЗУ «Про
іпотеку» іпотека, що забезпечує
виконання зобов'язання майнової
поруки, є також припиненою.

Просив заочне рішення Рівненського
міського суду від 30 січня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову банку в задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_2 та третя особа
ОСОБА_3 у встановленому законом
порядку, завчасно буди повідомлені про
час і місце розгляду справи, однак до
суду не з'явилися і причин неявки суду
не повідомили, а тому колегія суддів
прийшла до висновку про можливість
розгляду справи за їх відсутності.

Представник ПАТ„ОТП Банк" Тарасюк Ю.М.
просив апеляційну скаргу відхилити, а
рішення місцевого суду залишити без
змін.

За результатами апеляційного розгляду
колегія суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Частково задовольняючи позов та
виселяючи ОСОБА_2 з іпотечної квартири,
суд першої інстанції виходив з того, що
існує судове рішення, що набрало
законної сили про звернення стягнення
на предмет іпотеки, з якої добровільно
відповідач не виселився.

________________________________________________________________________
__________________________

Справа №569/3494/13-ц
Головуючий в суді І інст. -
Кучина Н.Г.

Провадження № 22-ц /787/979/2014р.
Суддя-доповідач - Боймиструк
С.В.

Відмовляючи в частині виселення інших
осіб, що проживають в спірній квартирі,
місцевий суд виходив з недоведеності
таких позовних вимог.

Такий висновок місцевого суду
відповідає обставинам справи та
вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що 09
липня 2007 року між АТ «ОТП Банк» та
ОСОБА_3 було укладено кредитний договір
№ МL-А00/1250АО/2007( а.с. 11-14).

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за цим договором між АТ
«ОТП Банк» та ОСОБА_2 було укладено
договір іпотеки РСL- А00/1250АО/2007 від 09
липня 2007 року, відповідно до якого в
якості забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором
було оформлено іпотеку житлової
квартири, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 ( а.с. 6-10).

Оскільки свої зобов'язання за
кредитним договором позичальник не
виконував, то рішенням Рівненського
міського суду Рівненської області від
03.09.2013 року по справі №1715/12457/12 було
звернуто стягнення на предмет іпотеки,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка
належить ОСОБА_2 ( а.с. 40-42, 45-46).

Відповідно до ст.40 Закону України «Про
іпотеку» та ч.3 ст.109 Житлового кодексу
України, звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, які
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільняють
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Згідно п. 43 Постанови № 5 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
при розгляді позову іпотекодержателя
про виселення мешканців із житлового
будинку чи житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки суди
мають враховувати, що таке примусове
виселення здійснюється на підставі
рішення суду тільки за умови, що
мешканці добровільно не звільнили
житловий будинок чи житлове
приміщення, на яке звернуто стягнення
як на предмет іпотеки, протягом одного
місяця з дня отримання письмової
вимоги іпотекодержателя чи нового
власника про виселення із предмета
іпотеки або в інший погоджений
сторонами строк.

ПАТ «ОТП Банк» надсилало відповідачу
лист з вимогою про звільнення
іпотечної квартири, однак в
добровільному порядку цю вимогу
відповідачем не виконано ( а.с. 18-19).

За таких обставин, місцевий суд дійшов
вірного висновку про наявність
підстав для виселення іпотекодавця та
обґрунтовано відмовив у виселенні не
встановлених „інших осіб", що
проживають у спірній квартирі.

Позивачем не зазначено їх прізвищ, не
витребувано інформації про
зареєстрованих осіб за адресою:
АДРЕСА_1, а отже не визначено коло
інших осіб, які порушують, не визнають
чи оспорюють його право, та жодних
доказів на порушення прав позивача
іншими особами суду не подав, а відтак
вимоги в цій частині місцевий суд
обґрунтовано визнав недоведеними.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції постановлене з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права і доводи апеляційної скарги
висновків, наведених у ньому, не
спростовують, а тому підстави для його
скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Рівненського міського
суду від 30 січня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею чинності.

Головуючий:

Судді: