У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод,
встановлення порядку користування
житловим будинком та за зустрічним
позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про
визнання права на частку в спільному
майні, припинення права власності,
визнання особи такою, що втратила право
на користування за касаційною скаргою
ОСОБА_5, ОСОБА_6 на ухвалу апеляційного
суду Полтавської області від 4 березня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 та
просила суд зобов'язати відповідачів
не чинити перешкод у користуванні
належним на праві власності житловим
будинком АДРЕСА_1, зобов'язавши
відповідачів повідомити код від
паркану за вказаною адресою та надати
ключ від дверей будинку, встановити
порядок користування зазначеним
житловим будинком з господарськими
будівлями.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися до суду із
зустрічним позовом до ОСОБА_4, просили
суд припинити право власності
останньої на частку спірного житлового
будинку та земельну ділянку площею 0,0550
га за тією ж адресою, визнати за ними
право власності на вказаний житловий
будинок та господарські споруди по 1/2
частці кожному, стягнувши на користь
ОСОБА_4 грошову компенсацію за
припинення її частки у спільній
частковій власності в розмірі 100 тис.
грн, визнати її та її неповнолітню
дочку ОСОБА_7 такими, що втратили право
користування житловим будинком.

Ухвалою Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 2 грудня 2013 року затверджено мирову
угоду, укладену між сторонами,
провадження у справі закрито.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської
області від 4 березня 2014 року
ухвалу районного суду скасовано,
справу направлено до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 та ОСОБА_6
просять скасувати ухвалу апеляційного
суду, посилаючись на порушення судом
норм процесуального права, та залишити
в силі ухвалу суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувана
ухвала апеляційного суду постановлена
з додержанням норм процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Зокрема, апеляційний суд дійшов
правильного висновку про те, що мирова
угода не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК
України, оскільки спір між сторонами
належним чином не врегульовано.

Ураховуючи викладене та положення ч. 1
ст. 342 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити ухвалу
апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 342 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6
відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Полтавської
області від 4 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник Б.І. Гулько С.Ф.
Хопта