Справа № 344/4593/14-ц
Провадження № 2/344/2629/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді
Пастернак І.А.

секретарів
Книш Ю.Б., Кушнір М.М.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі
Івано-Франківського міського суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи
тим, що 18.09.2012 року у відділі державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції, зареєстрував шлюб
з відповідачкою.

В шлюбі у них народився син -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Шлюбні відносини не склалися з
причин психологічної несумісності, що
в результаті призвело до постійних
суперечок та неможливості спільно
проживати, вони з відповідачкою не
підтримують подружніх стосунків, кожен
живе своїм життям вже з жовтня 2012 року.
Спору щодо поділу майна, що є у спільній
сумісній власності подружжя немає.
Вважає, що шлюб існує лише формально,
шлюбні відносини вони не підтримують, а
тому, примирення та збереження їхньої
сім"ї є не можливим. Просив шлюб
розірвати та залишити сина на
виховання та проживання з матір"ю.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовні вимоги визнала в
повному обсязі, погодилась на
розірвання шлюбу та просила залишити
неповнолітнього сина на проживання та
виховання з нею.

Дослідивши матеріали справи,
беручи до уваги пояснення позивача,
відповідачки судом встановлено
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи
згідно повторного свідоцтва про шлюб
Серії НОМЕР_1 від 09.08.2013 року сторони
18.09.2012 року зареєстрували шлюб у
відділі державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції, про що зроблено
запис в Книзі реєстрації актів шлюбу за
№ 1287 (а.с.3). Від даного шлюбу у подружжя
народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.
4).

Позивач стверджує, що він
перебуває у фактичних шлюбних
відносинах з відповідачкою, вони не
підтримують сімейних відносин, не
ведуть спільного господарства. На
думку позивача шлюб їх існує формально,
миритися він не бажає, збереження шлюбу
суперечить його інтересам. Тому такий
шлюб зберігати не доцільно. Крім цього,
позивач з відповідачкою узгодили
питання щодо проживання їхнього
неповнолітнього сина з відповідачкою.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного
кодексу України шлюб припиняється
внаслідок його розірвання.

За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного
кодексу України позов про розірвання
шлюбу може бути пред'явлений одним із
подружжя.

Як вбачається з ч. 2 ст. 112
Сімейного кодексу України, суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше життя подружжя і збереження
шлюбу суперечило б інтересам одного з
них, інтересам їхніх дітей, що мають
істотне значення.

Відповідно до правової позиції
Пленуму Верховного Суду України,
викладеної в пункті 10 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 21
грудня 2007 року № 11 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя»: проголошена Конституцією
України охорона сім'ї державою полягає,
зокрема, в тому, що шлюб може бути
розірвано в судовому порядку лише за
умови, якщо встановлено, що подальше
спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечитиме інтересам одного з
них чи інтересам їх дітей. Із цією метою
суди повинні уникати формалізму при
вирішенні позовів про розірвання
шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
враховувати наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя,
забезпечувати участь у судовому
засіданні, як правило, обох сторін,
вживати заходів до примирення
подружжя».

З огляду на викладене, суд прийшов
до висновку, що оскільки, сторони не
підтримують шлюбні відносини, їхній
шлюб існує формально, сторони
добровільно узгодили питання щодо
проживання малолітнього сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, а тому шлюб між ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
зареєстрований 18.09.2012 року у відділі
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції, про що зроблено
запис в Книзі реєстрації актів шлюбу за
№ 1287 слід розірвати.

На підставі наведеного, пункту 10
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110,
112 Сімейного кодексу України, ст. 197
Цивільного процесуального кодексу
України, керуючись ст. ст. 212-215
Цивільного процесуального кодексу
України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу - задоволити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований
18.09.2012 року у відділі державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції, про що зроблено
запис в Книзі реєстрації актів шлюбу за
№ 1287 - розірвати.

Малолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на проживання з
матір`ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається через Івано-Франківський
міський суд Івано-Франківської області
протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Пастернак І.А.