Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Гордійчук
С.О.,

суддів: Буцяка З.І., Григоренка
М.П.

секретар судового
засідання: Ковальчук Л.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Рівне апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на заочне рішення
Кузнецовського міського суду
Рівненської області від 15 серпня 2013
року у справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Заслухавши доповідача, пояснення
осіб, які з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів, -

в с т а
н о в и л а :

Заочним рішенням Кузнецовського
міського суду від 15 серпня 2013 року
позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк"
задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1
на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" 130562 грн. 21
коп. кредитної заборгованості, у решті
позовних вимог відмовлено у зв'язку з
їх безпідставністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ
КБ "ПриватБанк" 1305 грн. 62 коп. судових
витрат.

Ухвалою Кузнецовського міського
суду від 10 вересня 2013 року залишено без
задоволення заяву ОСОБА_1 про перегляд
заочного рішення суду першої
інстанції.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1
покликається на незаконність та
необґрунтованість рішення суду першої
інстанції у зв'язку з неповним та
неправильним встановленням обставин,
які мають значення для справи та на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Вказує, що рішення суду першої
інстанції не містить покликання на
докази отримання коштів за кредитним
договором від 13 вересня 2007 року, а у
матеріалах справи відсутні будь-які
дані про отримання коштів в розмірі 18000
грн. 00 коп., оскільки кредитний договір
він не підписував.

Зазначає, що судом не враховано
положень ст.258 ЦК України, якою
встановлена спеціальна позовна
давність в один рік про стягнення
неустойки (штрафу, пені), оскільки
кредитний договір укладено 13 вересня
2007 року строком на 24 місяці, а неустойка
стягується у 2013 року.

Судом не враховано, що 19 грудня 2008
року Кузнецовським міським судом було
видано судовий наказ (по справі
№2-н-452/08) про стягнення 33413 грн. 08 коп. та
182 грн. 07 коп. за тим самим кредитним
договором від 13 вересня 2007 року.

Просить скасувати заочне рішення
Кузнецовського міського суду від 15
серпня 2013 року та закрити провадження у
справі.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ
КБ "ПриватБанк", суд першої інстанції,
виходив з того, що ОСОБА_1 всупереч
вимог ст. 1054 ЦК України, умов кредитного
договору належним чином не виконав, у
зв'язку з чим утворилася
заборгованість, яка підлягає стягненню
.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Положеннями ст. 610 ЦК України
передбачено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до п. 17 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
наявність судового рішення про
задоволення вимог кредитора, яке не
виконано боржником, не припиняє
правовідносин сторін кредитного
договору, не звільняє останнього від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України,
оскільки зобов'язання залишається
невиконаним належним чином відповідно
до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України передбачено,
що зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Із матеріалів справи вбачається і це
встановлено в судовому засіданні, що 13
вересня 2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк"
та ОСОБА_1 укладено договір споживчого
кредиту №DNABRX06730011, предметом якого є
кошти в сумі 18 000 грн. 00 коп. на строк з
13.03.2007 року по 13.09.2009 року (24 місяці).

Терміни позовної давності по
вимогам про стягнення кредиту
відсотків за користування кредитом,
винагороди, неустойки - пені, штрафів за
даним Договором встановлюється
сторонами тривалістю 5 років (п.5.5).

19 грудня 2008 року Кузнецовським міським
судом було видано судовий наказ про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ
"ПриватБанк" (ПАТ КБ "ПриватБанк")
заборгованості станом на 02 грудня 2008
року у розмірі 33413 грн. 08 коп. за цим же
кредитним договором №DNABRX06730011 від
13.09.2007 року.

Судовий наказ є чинним, боржником не
оспорений та звернений до примусового
виконання. Постановою державного
виконавця Кузнецовського ВДВС
Кузнецовського міського управління
юстиції від 30.06.2009 року повернуто
виконавчий документ стягувачеві у
зв'язку із відсутністю майна у
боржника. Повторно у визначено законом
порядку судовий наказ пред'явлений до
виконання не був.

Відповідно до наданого позивачем
розрахунку за відповідачем станом на 16
травня 2013 року рахується
заборгованість 250 369 грн.59 коп. в тому
числі і заборгованість станом на 02
грудня 2008 р. в сумі 33 413,08 грн.

Оскільки присудження до виконання
основного зобов'язання не тягне його
припинення з дня набрання законної
сили рішення суду і не звільняє
боржника від обов'язку сплати
процентів, неустойки і збитків, а також
інших штрафних санкцій, передбачених
договором, позивач має право на
стягнення неустойки, комісії,
процентів за період з 19 грудня 2008 року,
з дня видачі судового наказу, по 5
червня 2013 року.

Таким чином, позовні вимоги щодо
стягнення заборгованості в сумі 33 413
грн. 08 грн. задоволенню не підлягають.

У зв'язку із неналежним виконанням
зобов'язань сума заборгованості за
період з 03 грудня 2008 року по 05.06.2013 року
становить 216 925 грн., що складається з
заборгованості по процентам за
користування кредитом: 80 908,35 грн..,
заборгованість по комісії за
користування кредитом: 864 грн..; пеня
грн.- 124 585,39 грн.; штраф - 250 грн. фіксована
частина та процентна складова в сумі - 10
317,88 грн..

Відповідно з ч.ч.1, 3 ст.549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Разом з тим, відповідно до частини 2 ст.
616 ЦК України суд має право зменшити
розмір збитків та неустойки, які
стягуються з боржника, якщо кредитор
умисно або з необережності сприяв
збільшенню розміру збитків, завданих
порушенням зобов'язання, або не вжив
заходів щодо їх зменшення.

Судом установлено, що відповідач
отримав від позивача кредит у
загальній сумі 18 000 грн., а його
заборгованість за на час звернення
банку із даним позовом до суду
становила всього 250 369 грн.59 коп. в тому
числі і заборгованість станом на 02
грудня 2008 р. в сумі 33 413,08 грн. (а. с. 1-2).
Термін погашення цього кредиту
сторонами був визначений 13 вересня 2009
року .

Пункт 6.1. Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам ("Розстрочка")
(Стандарт) зобов'язував банк здійснити
додатковий моніторинг погашення
кредиту у випадку невиконання
позичальником умов кредитного
договору.

Проте незважаючи на цей обов'язок, а
також на те, що право вимоги до
позичальника у зв'язку із
неповерненням кредиту, у банку
повторно виникло найпізніше 13 вересня
2009 року, кредитор, використовуючи
збільшений договором сторін 5-річний
термін позовної давності, на підставі
вигідного для нього пункту 5.5. Умов
протягом наступних 4 років продовжив
нараховувати відповідачу неустойку, що
призвело до її зростання аж до 135 153,27
грн., й яка (пеня) більш аніж у 7 разів
перевищила суму основної
заборгованості відповідача за тілом
кредиту. І лише ближче до закінчення
збільшеної до 5 років позовної давності
банк припинив нарахування пені та
звернувся до суду із даним позовом до
відповідача.

Таку поведінку кредитора, який, на
переконання колегії суддів, не вжив
заходів щодо зменшення збитків,
апеляційний суд розцінює як
недобросовісну.

Наведені вище обставини та вимоги
закону дають апеляційному суду
підстави зменшити розмір пені за
порушення умов кредитного договору з 135
153,27 грн. до 15400 грн.

Враховуючи, що відповідач участі в суді
першої інстанції не приймав і судом
постановлено заочне рішення,
апеляційний суд вважає обґрунтованою
заяву відповідача в суді апеляційної
інстанції про зменшення розміру
неустойки.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом не застосувано строків позовної
давності є необґрунтованими, оскільки
у заяві на отримання кредиту вказано,
що боржник ознайомився та згодний із
Умовами надання споживчого кредиту
фізичним особам ("Розстрочка"
(Стандарт), які були надані йому у
письмовій формі, своїм підписом
підтвердив факт про надану йому повну
інформацію про умови кредитування.
Згідно п. 5.5 Умов надання споживчого
кредиту, терміни позовної давності по
вимогах про стягнення кредиту,
відсотків за користування кредитом,
винагороди, неустойки - пені, штрафів за
даним договором встановлюються
сторонами тривалістю 5 років. З даним
пунктом умов боржник погодився, про що
свідчить його підпис на заяві та
вказаний пункт недійсним не визнано.

Інші доводи апеляційної скарги були
предметом розгляду в суді першої
інстанції і суд дав їм належну оцінку в
своєму рішенні.

У зв'язку з частковим задоволенням
позовних вимог, на підставі ст.88 ЦПК
України з відповідача на користь
позивача необхідно стягнути понесені
судові витрати в сумі 971,69рн.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК
України, ст. ст.. 526,599,610,616 1054 ЦК України
колегія суддів

в и р і ш и л
а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Заочне рішення Кузнецовського
міського суду від 15 серпня 2013 року
скасувати.

Позов публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПриватБанк" 97 169 грн.13
коп., що складається з заборгованості
по процентам за користування кредитом:
80 908,35 грн.., заборгованість по комісії
за користування кредитом: 864грн..; пеня-
15 400 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПриватБанк" судовий
збір в сумі 971,69 грн.

Взадоволені решти позовних вимог
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий :

Судді: