Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"03" грудня 2014 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Сиченко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права спільної власності на 1/12 частину квартири та визнання права власності на неї,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення права спільної власності на 1/12 частину квартири та визнання права власності на неї посилаючись на те, що вона є власником 11/12 частин квартири АДРЕСА_1. Іншим співвласником є її сестра ОСОБА_2 Відносини з відповідачем вже протягом тривалого часу є напруженими. Відповідач в спірній квартирі не проживає та її частка є незначною, а тому спільне володіння та користування є неможливим. Тому позивач просить суд припинити право власності відповідача на 1/12 частину квартири АДРЕСА_1, визнати за нею право власності на 1/12 частину квартири АДРЕСА_1, присудити на користь відповідача грошову компенсацію за належну 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 у розмірі 53041 грн. 33 коп.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просить суд позов звдовольнити.

Відповідач до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому по справі необхідно ухвалити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України, через неявку відповідача в судове засідання.

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 належить 11/12 частин квартири АДРЕСА_1, що підтверджується копіями наступних документів: свідоцтвом про право власності на житло від 11.05.1993 року (а.с.9), витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 17.01.2012 року (а.с.10), свідоцтвом про право на спадщину за законом від 20.04.2000 року (а.с.11), свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 12.06.2014 року (а.с.12).

З спадкової справи вбачається, що ОСОБА_2 05.04.2012 року подала до першої Київської нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

На момент розгляду справи свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_2 не отримано.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття.

З копії свідоцтва про право на спадщину від 12.06.2014 року вбачається, що свідоцтво на спадщину на 1/12 частку квартири АДРЕСА_1 ще не видано.

Частиною 3 ст. 1296 ЦК України вбачається, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 1297 ч.1 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов»язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Враховуючи, що ОСОБА_2 звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщина не пропустивши шестимісячний строк, визначений ст.. 1270 ЦК України, вона вважається такою, що прийняла спадщину. Само по собі не отримання свідоцтва про право на спадщину не позбавляє ОСОБА_2 права на спадщину.

В позовній заяві позивач зазначає, що її сестра ОСОБА_2 є співвласницею 1/12 частини квартири АДРЕСА_1, яка нею успадкована як обов'язкова частка після смерті їх матері ОСОБА_3. Відповідач в спірній квартирі не проживає, так як в неї є інше житло. Між сторонами склались такі стосунки, що спільне проживання в квартирі неможливе, крім того, частка відповідача незначна, а тому її виділ в натурі неможливий, в зв'язку з чим просила суд припинити право власності відповідача на 1/12 частину спірної квартири та визнати за нею право власності на 1/12 частину квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників,

якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Квартира АДРЕСА_1 є трикімнатною: 1-а кімната - 18,1 кв.м, 2-а кімната - 10,5 кв.м., 3-я кімната - 13,6 кв.м., загальною площею 63,1 кв.м. та житловою 42,2 кв.м., що підтверджується копією технічного паспорту на квартиру (а.с.15-16). Частка спірної квартири, яка припадає на відповідача в квадратних метрах становить 5,26, в зв'язку з чим відповідачу не може бути виділено її в натурі.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідач в судове засідання не надав жодного доказу на підтвердження своїх можливих заперечень проти позову, тому суд позбавлений врахувати інші докази ніж ті, які є в матеріалах справи.

Отже, суд приходить до висновку про необхідність припинення права власності відповідача на 1/12 частину квартири АДРЕСА_1. В даному випадку наслідком припинення права власності одного з співвласників на частину його майна є перехід права власності на майно, а тому припинивши право власності відповідача на 1/12 частину спірної квартири, суд повинен визнати за позивачем право власності на 1/12 частину квартири за позивачем.

Відповідно до звіту про незалежну оцінку майна від 05 лютого 2014 року, оціночна вартість квартири АДРЕСА_1 становить 636499 грн. (а.с.17-20).

Отже, суд приходить до висновку, що з позивача на користь відповідача підлягає стягненню компенсація за частку у спільному майні в сумі 53041 грн. 58 коп.

Частиною 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Отже, також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 530 грн. 41 коп. судового збору.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 365, 1268, 1270, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 10, 58, 60, 88, 131, 208, 209, 212- 215, 226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права спільної власності на 1/12 частину квартири та визнання права власності на неї задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_2 на 1/12 частину квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/12 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 63,1 кв.м. та житловою 42,2 кв.м.

Повернути ОСОБА_2 в рахунок компенсації за частку у спільному майні грошові кошти в розмірі 53041 грн. 58 коп., що сплачені 08.07.21014 року від імені ОСОБА_1 на депозитний рахунок Дніпровського районного суду міста Києва № 3058 в ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО 820019.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

До суду може бути подана апеляційна скарга на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при його проголошенні протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя Н.О. Яровенко