Справа № 761/6987/14-ц
Провадження №2/761/3201/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23 травня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Макаренко І.О.

при секретарі Локоть О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-ті особи -
ОСОБА_3, Перша Київська державна
нотаріальна контора (державний
нотаріус Майхеркевич Оксана Ігнатівна)
про визнання договору дарування 50/100
частин квартири недійсним, суд

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача, в якому просить визнати
договір дарування 50/100 частин квартири,
укладений між ним та відповідачем
14.05.1999 року, недійсним. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що при укладанні
договору дарування позивачка
помилилася щодо обставин, які мають
істотне значення під час укладення
договору, та не була ознайомлена із
правовими наслідками укладення
договору дарування, тому вважає, що
вищевказаний правочин має бути
визнаний судом недійсним, оскільки
договір дарування був укладений під
впливом помилки.

Позивач та її представник в судовому
засіданні позов підтримали,
посилаючись на обставини викладені в
ньому.

Відповідач у судовому засіданні позов
не визнала, пояснила, що на момент
укладання договору дарування була
неповнолітньою, діяла через законного
представника та не могла ввести в оману
позивачку, окрім цього нотаріусом при
укладенні договору позивачу
роз'яснювались юридично-правові
наслідки вчинюваного правочину та
з'ясовувались дійсні наміри сторін, а
тому вважає позов безпідставним.

Перша Київська державна нотаріальна
контора в судове засідання свого
представника не направила, надіслала
до суду письмові пояснення державного
нотаріуса Майхеркевич О.І., в яких
зазначено, що при посвідченні договору
дарування, відносно якого виник спір,
державним нотаріусом були встановлені
дійсні наміри сторін та роз'яснені
правові наслідки зазначеного договору.

Третя особа ОСОБА_3 та її представник в
судовому засідання заперечували проти
задоволення позову, пояснивши, що під
час укладення договору дарування,
нотаріус встановлював всі обставини
добровільного волевиявлення
дарувальника, тобто позивачки.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
встановив.

14.05.1999 р. позивач уклав з відповідачем
договір дарування 50/100 частин квартири,
за яким позивач подарував, а відповідач
прийняв в дар 50/100 частин квартири
АДРЕСА_1.

Договір був посвідчений Першою
Київської державною нотаріальною
конторою за реєстровим номером 16-2547
(а.с. 19).

Згідно ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказується при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Рішенням Шевченківського районного
суду від 07.06.2010 року, яке набрало
законної сили, встановлено, що
нотаріусом позивачу були роз'яснені
наслідки вчинення вказаного правочину
та встановлені всі обставини
добровільного волевиявлення
дарувальника, в тому числі відсутність
факту оману чи зловживання довірою.
Дані обставини підтверджені позивачем,
яка в судовому зсіданні пояснила, що
нотаріус їй роз'яснював можливі ризики
укладання договору дарування, а також
те, що договір дарування не є договором
довічного утримання, однак, на той час,
у позивача було бажання подарувати
частину квартири, тому вона наполягала
на укладанні оспорюваного договору (
а.с. 4-5 оборот).

Також суд приймає до уваги те, що на
момент укладення договору дарування
відповідачка була неповнолітньою,
свого доходу не мала, а отже, ніяким
чином не могла утримувати позивача.

Стаття 229 Цивільного кодексу України
визначає правові наслідки правочину,
який вчинено під впливом помилки.
Помилка - це спотворене уявлення особи
про обставини, що дійсно мають місце. Як
свідчать роз'яснення Пленуму
Верховного суду України, під помилкою
треба розуміти таке неправильне
сприйняття стороною суб'єкта, предмета
або інших істотних умов правочину, яке
вплинуло на її волевиявлення і за
відсутності якої за обставинами справи
можна вважати, що правочин не був би
укладеним.

Позивачка під час підписання договору
була ознайомлена з його правовими
наслідками і чітко розуміла, що договір
дарування не є договором довічного
утримання, однак, на той час, у
позивачки було бажання подарувати
частину квартири, тому вона наполягала
на укладанні оспорюваного договору.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Вимоги позивачки свого підтвердження в
судовому засіданні не знайшли.

На підставі викладеного, керуючись
ст. 10, 60, 61, 213, 215 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
3-ті особи - ОСОБА_3, Перша Київська
державна нотаріальна контора
(державний нотаріус Майхеркевич Оксана
Ігнатівна) про визнання договору
дарування 50/100 частин квартири
недійсним - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження, яка може бути
подана протягом 10 днів з дня
проголошення рішення.

Суддя: