АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

при секретарі - Калашник О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_1 за
довіреністю - ОСОБА_2 на рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 27 березня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ
спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИЛА:

Справа № 759/648/14-ц № апеляційного
провадження: 22-ц/796/6911/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Шум
Л.М.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Гаращенко Д.Р.13 січня 2014 року
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_3, у якому просила в порядку
поділу спільного майна подружжя
виділити їй у власність Ѕ частину
квартири АДРЕСА_1, Ѕ частину квартири
АДРЕСА_2, Ѕ частину гаража НОМЕР_2, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, Ѕ
частину автомобіля «Шкода Октавіа»,
державний номерний знак НОМЕР_1.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 23
травня 1987 року перебуває в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 У
період їх шлюбу придбано наступне
майно, а саме: трикімнатна квартира
АДРЕСА_1, вартістю 1 040 000 грн.,
двокімнатна квартира АДРЕСА_2, вартістю
960 000 грн., гараж НОМЕР_2, що розташований
за адресою: АДРЕСА_3, вартістю 15 000 грн.
та автомобіль "Шкода Октавіа", д.н.з.
НОМЕР_1, вартістю 90 000 грн. Вказане вище
майно придбано у період шлюбу сторін, є
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя, а тому підлягає розподілу між
ними в рівних частках.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 27 березня 2014 року
позов ОСОБА_1 задоволено та виділено і
визнано за нею право власності Ѕ
частину квартири АДРЕСА_1 1/2 частину
квартири АДРЕСА_2 1/2 частину гаража
НОМЕР_2, що розташований за адресою:
АДРЕСА_3, Ѕ частину автомобіля «Шкода
Октавіа», д.н.з. НОМЕР_1; вирішено
питання про розподіл судових витрат.

22 квітня 2014 року представник ОСОБА_1 за
довіреністю - ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу на вказане рішення, у якій,
посилаючись на порушення норм
процесуального права, просив його
скасувати та ухвалити нове рішення по
суті позову. В обґрунтування заявлених
вимог апелянт вказав, що 27 березня 2014
року ним було заявлено клопотання про
витребування доказів з Відділу
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м.
Києві, УДАІ ГУ МВС України у м. Києві,
КМБТІ та РОН з метою встановлення
іншого придбаного у період шлюбу майна,
оскільки в позовній заяві було
зазначено не все майно. Суд першої
інстанції поставив на обговорення
вказане клопотання, заслухав думку
сторін, однак будь-якої ухвали з цього
приводу не постановив, що позбавило
позивача збільшити позовні вимоги.
Враховуючи викладені обставини,
апелянт вважає, що рішення судом першої
інстанції було ухвалено передчасно.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та його
представник - адвокат ОСОБА_6 просили
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким визнати автомобіль марки «Шкода
Октавіа», д.н.з. НОМЕР_1, і квартиру
АДРЕСА_2 особистою приватною власністю
ОСОБА_3

ОСОБА_1 і її представник за довіреністю
-ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилися,
були належним чином повідомлені про
день, час та місце апеляційного
розгляду, тому розгляд справи за
апеляційною скаргою на підставі ч. 2 ст.
305 ЦПК України проведено за їх
відсутності.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення відповідача та його
представника, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів прийшла до
наступного.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_3
визнав позовні вимоги ОСОБА_1, що не
суперечить закону та не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб.

Колегія суддів не в повній мірі
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 22 КпШС майно, нажите
подружжям за час шлюбу, є його спільною
сумісною власністю. Кожен з подружжя
має рівні права володіння,
користування і розпорядження цим
майном. Подружжя користується рівними
правами на майно і в тому разі, якщо
один з них був зайнятий веденням
домашнього господарства, доглядом за
дітьми або з інших поважних причин не
мав самостійного заробітку.

Згідно з ч. 1 ст. 28 КпШС в разі поділу
майна, яке є спільною сумісною
власністю подружжя, їх частки
визнаються рівними. В окремих випадках
суд може відступити від начала
рівності часток подружжя, враховуючи
інтереси неповнолітніх дітей або
інтереси одного з подружжя, що
заслуговують на увагу.

На підставі ч.ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України
позивач може відмовитися від позову, а
відповідач - визнати позов протягом
усього часу судового розгляду,
зробивши усну заяву. Якщо відмову
позивача від позову, визнання позову
відповідачем викладено в адресованих
суду письмових заявах, ці заяви
приєднуються до справи. У разі визнання
відповідачем позову суд за наявності
для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову. Якщо
визнання відповідачем позову
суперечить закону або порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб, суд
постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що 23 травня 1987 року між
сторонами було укладено шлюб, про що в
книзі реєстрації актів про укладення
шлюбу зроблено актовий запис № 857.

Під час перебування у шлюбі сторонами
придбано наступне майно:

автомобіль «Шкода Октавіа», 2001 року
випуску, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом
про реєстрацію транспортного засобу
(а.с. 23);

квартиру АДРЕСА_2, що підтверджується
свідоцтвом про право власності на
квартиру від 17 вересня 2002 року (а.с. 24).

квартира АДРЕСА_1. Вказану квартиру
сторони придбали на підставі договору
купівлі-продажу від 18 липня 2000 року у
рівних частках, що підтверджується
листом КП «КМБТІ та РОН» від 18 грудня 2014
року.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що зазначене майно є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, а тому підлягає
поділу з виділенням у власність ОСОБА_7
по Ѕ частині зазначених квартир і
автомобіля.

Разом з тим, відповідно до листа КП
«КМБТІ та РОН» від 18 грудня 2014 року
гараж НОМЕР_2 по АДРЕСА_3 на праві
власності зареєстрований за ОСОБА_8 на
підставі свідоцтва про право власності
, виданого 31 січня 2002 року.

У судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що
вказаний гараж він придбав на підставі
договору купівлі-продажу, однак своє
право власності на нього не
зареєстрував, вказаного договору
купівлі-продажу у нього немає.

Суд першої інстанції належним чином не
перевірив кому на праві власності
належить гараж НОМЕР_2 по АДРЕСА_3, а
тому дійшов до помилкового висновку, що
вказане майно є спільною сумісною
власністю ОСОБА_3 і ОСОБА_1, і прийняв
визнання відповідачем позову в цій
частині.

Доводи апеляційної скарги колегія
суддів до уваги не приймає, оскільки у
судовому засіданні 27 березня 2014 року
представник ОСОБА_1 за довіреністю -
ОСОБА_9 просила не розглядати
клопотання про витребування доказів -
документів, що підтверджують наявність
іншого майна, що належить ОСОБА_3

Також колегія суддів не бере до уваги
доводи ОСОБА_3 про те, що спірне майно є
його особистою власністю, оскільки
придбане після фактичного розірвання
шлюбу у 2000 році з посиланням на рішення
про розірвання шлюбу. З матеріалів
справи вбачається, що ОСОБА_3 вимог про
визнання майна особистою приватною
власністю не заявляв, у суді першої
інстанції позов визнав, апеляційної
скарги на рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 27 березня 2014
року не подавав. Крім того, обставину
окремого проживання сторін
встановлено рішенням Святошинського
районного суду м. Києва від 09 жовтня 2014
року, що набрало законної сили 17 грудня
2014 року, тобто вже після ухвалення
рішення, що оскаржується.

Отже, апеляційну скаргу представника
ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 слід
задовольнити частково, рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 27 березня 2014 року - скасувати в
частині визнання за ОСОБА_1 в порядку
поділу спільного майна подружжя права
власності на Ѕ частину гаража НОМЕР_2,
що розташований за адресою: АДРЕСА_3.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 2 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
за довіреністю - ОСОБА_2 - задовольнити
частково.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 27 березня 2014 року в частині
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 в частині виділення та визнання
за ОСОБА_1 права власності в порядку
поділу на гараж НОМЕР_2, що розташований
за адресою: АДРЕСА_3, - скасувати та
ухвалити в цій частині нове рішення про
відмову у задоволенні вказаних
позовних вимог.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення однак може бути
оскаржена протягом 20 днів з дня
набрання нею законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді