Справа №
Провадження № 2/242/494/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 р. Селидівський міський суд
Донецької області у складі:
головуючого - судді Черкова В.Г., при
секретарі Дуровій Н.Г., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
м.Селидове цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання
права на житло,-

Встановив:

Позивачка звернулася до суду з
позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
визнання права на житло. В позові
зазначила, що 25.11.1995 р. її рідний брат
ОСОБА_7 уклав шлюб із ОСОБА_5 На неї та на
її доньку - ОСОБА_6 була приватизована
однокімнатна квартира, розташована за
адресою: АДРЕСА_1. У 1996 р. ОСОБА_7 купив
двокімнатну квартиру, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 Проте нотаріально
договір про купівлю зазначеної
квартири оформлений не був. У 1998 р.
ОСОБА_7 переїхав жити до м.Донецьк, а
зазначену (переобладнану) трикімнатну
квартиру, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1, подарував їй. Такми чином вона
з 1998 р. фактично мешкає у зазначеній
квартирі понад 15 років, сплачує
комунальні платежі, але документально
квартира на її ім'я не оформлена.
Просила визнати за нею право власності
на квартиру, розташовану у АДРЕСА_1,
загальною площею 30,8 кв.м, житловою - 14,9
кв.м, що належить ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на
підставі свідоцтва про право власності
на житло № 8994, виданого 29.08.1995 р. Службою
приватизації державного житлового
фонду п/о «Селидіввугілля» та
зареєстрована в Селидівському БТІ
05.09.1995 р. за № 3229 за набувальною
давністю та на квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 41,7 кв.м., житловою - 26,8
кв.м, що належить ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 на підставі свідоцтва № 442 про
право власності на житло, виданого
25.06.1993 р. Службою приватизації
державного житлового фонду п/о
«Селидіввугілля» та зареєстрована в
Селидівському БТІ від 01.07.1993 р. за № 3299
за набувальною давністю.

Сторони у судове засідання не
з'явилися, про день слухання справи
повідомлялися належним чином. Надали
заяви, в яких просять розглянути справу
в їх відсутності.

Зібранними по справі доказами судом
встановлено, що квартира, розташована
за адресою АДРЕСА_1, належить ОСОБА_5,
ОСОБА_6 (а.с.3-13). Згідно побутової
характеристики (а.с.27) ОСОБА_1 мешкає за
адресою: АДРЕСА_1,54, понад 10 років.

Суд, вивчивши матеріали справи,
законодавство, яке регулює дані
правовідносини, дійшов до висновку, що
позов обґрунтований і підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Згідно
ст..16 зазначеного кодексу, кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу. Згідно
ст. 328 ЦК України право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом. Стаття 344 ЦК
України передбачає, що особа, яка
добросовісно заволоділа чужим майном і
продовжує відкрито, безперервно
володіти нерухомим майном протягом
десяти років, набуває право власності
на це майно (набувальна давність), якщо
інше не встановлено ЦК України. Право
власності на нерухоме майно, що
підлягає державній реєстрації, виникає
за набувальною давністю з моменту
державної реєстрації. Якщо особа
заволоділа майном на підставі договору
з його власником, який після закінчення
строку договору не пред'явив вимоги про
його повернення, вона набуває право
власності за набувальною давністю на
нерухоме майно через п'ятнадцять років
з часу спливу позовної давності.

З урахуванням вищезазначеного, суд
вважає, що позов обґрунтований та
підлягає задоволенню, оскільки
позивачка понад 10 років відкрито
володіє подарованим нерухомим майном,
сплачує комунальні послуги, однак
договір нотаріально посвідчений не
був, оскільки нотаріус відмовив в його
посвідченні через об'єднання квартир.

Керуючись ст.ст. 213-214 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання
права на житло задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
квартиру, розташовану у АДРЕСА_1,
загальною площею 30,8 кв.м, житловою - 14,9
кв.м, що належить ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на
підставі свідоцтва про право власності
на житло № 8994, виданого 29.08.1995 р. Службою
приватизації державного житлового
фонду п/о «Селидіввугілля» та
зареєстрована в Селидівському БТІ
05.09.1995 р. за № 3229 за набувальною
давністю та на квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 41,7 кв.м., житловою - 26,8
кв.м, що належить ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 на підставі свідоцтва № 442 про
право власності на житло, виданого
25.06.1993 р. Службою приватизації
державного житлового фонду п/о
«Селидіввугілля» та зареєстрована в
Селидівському БТІ від 01.07.1993 р. за № 3299
за набувальною давністю.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя