Номер провадження: 22-ц/785/9962/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Ісаєвої Н.В., Кравця Ю.І.,

при секретарі Сілукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання дійсним договору
купівлі-продажу, визнання права
власності, за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2014
року,

встановила:

У жовтні 2014 року громадянка Ізраїлю
ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним
позовом та просила визнати дійсним
договір купівлі-продажу торгівельного
павільйону від 11.02.2013 року, укладеного
між нею та ОСОБА_3, визнавши за нею право
власності на торгівельний повільно,
який розташований за адресою: АДРЕСА_1,
до складу якого входить: зал, кімната
відпочинку, комора, кухня, мийка,
туалет, барна стійка, підсобне
приміщення, санвузол-1, санвузол-2,
літній майданчик 87 кв.м., літній
майданчик 53 кв.м., технічний майданчик.

Зазначила, що між нею та відповідачем
було досягнуто згоду щодо оформлення
договору купівлі-продажу
торгівельного павільйону. Проте, в
зв'язку з відсутністю повного пакету
документів на відчуження
торгівельного павільйону між ними
договір купівлі-продажу був оформлений
у вигляді розписки від 11.02.2013 року за
умовами якої ОСОБА_2 передала ОСОБА_3
грошові кошти за придбаний
торгівельний павільйон в розмірі 100 000
гривень, а остання зобов'язалася в
місячний термін оформити договір
купівлі-продажу у встановленому
законом порядку.

Однак, починаючи з травня 2013 року
відповідач уникає зустрічі та не
переоформлює придбаний торгівельний
павільйон.

Позивач зазначає, що їй було відмовлено
державним реєстратором в реєстрації за
нею права власності на торгівельний
павільйон, отримала вона і відмову від
приватного нотаріуса. Дані обставини
стали підставою для звернення до суду.

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала в повному обсязі,
просила їх задовольнити.

Представники відповідача ОСОБА_4,
ОСОБА_5 пред'явлені позовні вимоги
визнали в повному обсязі.

Ухвалою суду було відмовлено у
прийняті визнання представниками
відповідача пред'явлених позовних
вимог.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 28 жовтня 2014 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було
відмовлено в повному обсязі.

Зазначене рішення суду оскаржує в
апеляційному порядку ОСОБА_2 В скарзі з
посиланням на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права ставиться питання про скасування
судового рішення та ухвалення нового
рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
суддю - доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах позовних вимог, доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без
зміни, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що 11.02.2013 року між ОСОБА_6
та ОСОБА_2 було укладено в простій
письмовій формі акт до договору
купівлі-продажу, відповідно до якого
ОСОБА_2 передала ОСОБА_6 100 000 гривень за
придбаний торгівельний повільно та
прилеглих к ньому літніх майданчиків,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1.

Додатково ОСОБА_6 власноруч було
написано розписку від 11.02.2013 року про
отримання від ОСОБА_2 грошових коштів в
розмірі 100 000 гривень та прийняття на
себе зобов'язань на протязі одного
місяця оформити договір
купівлі-продажу в нотаріальному
порядку.

Разом з тим сам договір купівлі-продажу
сторонами суду представлений не був.

Судом також встановлено, що ОСОБА_6 до
укладання зазначеного вище договору
купівлі-продажу була власником
павільйону площею 34,5 кв.м. на підставі
договору купівлі-продажу від 23.02.2008
року, посвідченого в нотаріальному
порядку приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_8

Як убачається з представлених
позивачем документів нею було придбано
у ОСОБА_6 торгівельний павільйон, який
складається з кімнати відпочинку,
комори кухні, мийки, туалету, барна
стійка, підсобного приміщення, двох
санвузлів, двохлітніх майданчиків
площею 87 кв.м., 53 кв.м.

Згідно представленої технічної
документації загальна площа придбаних
приміщень складає 213,2 кв.м.

Будь-яких документів, які б
підтверджували набуття права
власності, у встановленому законом
порядку, на новозбудовані приміщення,
прибудовані до павільйону площею 34,5
кв.м., з боку сторін суду не
представлено.

Встановлення даних обставин вказує на
наявність перешкод у посвідченні
договору купівлі-продажу в
нотаріальному порядку та його
державної реєстрації. Фактично,
договір купівлі-продажу не міг бути
посвідчений в нотаріальному порядку в
зв'язку з наявними добудовами, які не
були введені в експлуатацію.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом.

Згідно ст. 331 ЦК України, якщо право
власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає державної
реєстрації, право власності виникає з
моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір
ділянки, купівлі - продажу земельної
єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмової формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державної реєстрації, крім договорів
купівлі - продажу майна, що перебуває у
податковій заставі.

Згідно із ч. 3 ст. 640 ЦК України, договір,
який підлягає нотаріальному
посвідченню або державної реєстрації,
є укладеним з моменту його
нотаріального посвідчення або
державної реєстрації, а у разі
необхідності і нотаріального
посвідчення, і державної реєстрації - з
моменту державної реєстрації.

Частина 2 ст. 220 ЦК України надає суду
право визнати дійсність нотаріально не
посвідченого договору, якщо сторони
домовились про усі його істотні умови,
підтвердженні письмовими доказами, і
відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухиляється
від його нотаріального посвідчення.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 06 листопада 2009 року № 9
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» роз'яснено, що,
вирішуючи спір про визнання правочину,
який підлягає нотаріальному
посвідченню, дійсним, судам необхідно
врахувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України
не застосовується щодо правочинів, які
підлягають і нотаріальному
посвідченню, і державної реєстрації,
оскільки момент вчинення таких
правочинів відповідно до ст. ст. 210 та 640
пов'язуються з державною реєстрацією,
тому вони є неукладеними і не створюють
прав та обов'язків для сторін.

Отже, в даному випадку письмовий
договір купівлі-продажу спірного
нерухомого майна сторонами не
укладався, а визнання правочину
дійсним з зазначених позивачем підстав
не узгоджується з нормою ч. 2 ст. 220 ЦК
України, яка в даному випадку до
правовідносин, що виникли між
сторонами не застосовується, тому
відсутні й правові підстави для
визнання права власності на нерухоме
майно у спосіб обраний позивачем, що є
предметом вказаного правочину.

За таких обставин, суд першої
інстанції, з'ясувавши обставини справи
та давши належну оцінку зібраним
доказам, дійшов до обґрунтованого
висновку про наявність правових
підстав для відмови ОСОБА_2 у
задоволенні позову. Вказані висновки
суду відповідають зібраним у справі
доказам, яким судом дана належна
оцінка, правильно визначена юридична
природа правовідносин що виникли і
закон, який їх регулює. Докази та
обставини, на які посилається апелянт в
скарзі, були предметом дослідження
судом першої інстанції та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судом були дотримані
норми матеріального і процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, обґрунтовано викладених в
мотивувальної частині оскаржуваного
рішення.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Суди розглядають цивільні справи
відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України,
тобто в межах заявлених вимог та на
підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції розглянув справу
відповідно до ст. 11 ЦПК України: за
зверненням фізичних осіб, в межах
заявлених ними вимог та на підставі
наданих ними доказів, доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального
чи процесуального права, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає рішення без змін, якщо судом
першої інстанції постановлено рішення
з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315,
319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 28 жовтня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена протягом
двадцяти днів безпосередньо до суду
касаційної інстанції з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий
О.Г.Журавльов

Судді

Н.В.Ісаєва

Ю.І.Кравець