Справа № 617/560/14-ц
Провадження № 2/617/228/14
22.12.2014 року Вовчанський районний
суд Харківської області в складі:
головуючого - судді Глоба М.М.,
при секретарі Борщ Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Вовчанську цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Старосалтівської
селищної ради Вовчанського району
Харківської області про визнання
незаконними та скасування рішень про
передачу земельної ділянки у
власність, свідоцтва та реєстрації,
третя особа - ОСОБА_3,
ОСОБА_1 у квітні 2014 року звернулась
до суду із вказаним позовом в
обґрунтування якого зазначила, що з
вересня 2006 року вона проживала разом із
тіткою ОСОБА_4 по АДРЕСА_1, доглядала за
нею. 25 липня 2007 року вони уклали між
собою спадковий договір, згідно якого
ОСОБА_4 після своєї смерті передавала
їй у власність вказаний житловий
будинок. В зв'язку зі смертю
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4, вона отримала
у власність житловий будинок. Оскільки
на праві користування ОСОБА_4 належала
земельна ділянка, яка знаходилась
навпроти будинку, вважає, що вона
перейшла в її законне користування.
Оскільки померла користувалась
земельною ділянкою більше п'ятнадцяти
років, вона звернулась до
Старосалтівської селищної ради
Вовчанського району Харківської
області (далі - Рада) для вирішення
питання про передачу ділянки їй у
власність за давністю користування,
натомість без яких-небудь пояснень,
рішенням Ради від 18 жовтня 2012 року було
надано дозвіл ОСОБА_2 на виготовлення
проекту землеустрою щодо відведення
вказаної земельної ділянки. Зазначає,
що Рада незаконно вилучила з її
користування земельну ділянку та
безпідставно, без наявної технічної
документації передала її ОСОБА_2

Просила визнати незаконним та
скасувати рішення Ради від 18 жовтня 2012
року про надання дозволу ОСОБА_2 на
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення їй земельної ділянки для
ведення особистого селянського
господарства для подальшої передачі у
власність по АДРЕСА_2 та рішення про
затвердження документації із
землеустрою та надання земельної
ділянки у власність та видане на їх
підставі на ОСОБА_2 свідоцтво про право
власності на земельну ділянку по
АДРЕСА_2; скасувати запис про державну
реєстрацію права власності на земельну
ділянку по АДРЕСА_2 на ім'я ОСОБА_2,
внесений до державного реєстру речових
прав на нерухоме майно; стягнути з
відповідачів понесені судові витрати -
243 грн. 60 коп. по сплаті судового збору
та 2000 грн. 00 коп. за надання правової
допомоги.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала
заявлені вимоги у повному обсязі,
просила їх задовольнити, посилаючись
на обставини, викладені у позові.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник
заперечили проти заявлених вимог,
просили відмовити у їх задоволенні,
оскільки спірна земельна ділянка
ніколи не була зареєстрована за ОСОБА_4,
а перебувала у комунальній власності.
Свого часу саме родина ОСОБА_2
користувалась спірною земельною
ділянкою, а померла ОСОБА_4
користувалась іншою земельною
ділянкою в межах смт. Старий Салтів.
ОСОБА_2 отримала земельну ділянку у
власність із земель комунальної
власності у встановленому порядку,
відповідно до закону.

Представник відповідача Ради під час
судового розгляду заперечила проти
задоволення позовних вимог, просила
відмовити у їх задоволенні, оскільки
спірна земельна ділянка належала до
земель комунальної власності. Рада у
встановленому порядку передала її у
власність ОСОБА_2 Згідно спадкового
договору ОСОБА_1 набула у власність
житловий будинок АДРЕСА_1, натомість
спірна земельна ділянка розташована по
АДРЕСА_2. Позивачем не надано доказів на
підтвердження того, що померла ОСОБА_4
користувалась вказаною земельною
ділянкою на протязі п'ятнадцяти років.

Третя особа під час судового розгляду
просила відмовити у задоволенні
позовних вимог, оскільки ОСОБА_2
правомірна набула у власність земельну
ділянку по АДРЕСА_2 у смт. Старий Салтів
із земель комунальної власності.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
відповідача, представників
відповідачів та третьої особи,
дослідивши матеріали справи, приходить
до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 уклали 25 червня 2007
року спадковий договір, згідно якого
остання після своєї смерті передає у
власність ОСОБА_1 належний їй жилий
будинок АДРЕСА_1 Вовчанського району
Харківської області (а.с. 7-8).

Згідно свідоцтва про смерть, ОСОБА_4
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 11).

Відповідно до витягу з реєстру про
державну реєстрацію прав КП
«Вовчанське БТІ», ОСОБА_1 зареєструвала
06 серпня 2012 року право власності на
жилий будинок АДРЕСА_1 на підставі
вказаного вище спадкового договору
(а.с. 9).

Рішенням Ради від 18 жовтня 2012 року
надано дозвіл ОСОБА_2 на виготовлення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки для ведення
особистого селянського господарства
по АДРЕСА_2 площею 0,03 га для подальшої
передачі у власність в межах норм
безоплатної приватизації (а.с. 6).

Рішенням Ради від 26 червня 2013 року
затверджений проект землеустрою, щодо
відведення земельної ділянки ОСОБА_2
для ведення особистого селянського
господарства, розташованої по АДРЕСА_2
у смт. Старий Салтів; передано ОСОБА_2
безоплатно у приватну власність
земельну ділянку, площею 0,03 га із
земель сільськогосподарського
призначення для ведення ОСГ (а.с. 47).

Згідно свідоцтва про право власності
від 17 липня 2013 року та витягу з
державного реєстру речових прав від 17
липня 2013 року, ОСОБА_2 зареєструвала
право власності на земельну ділянку по
АДРЕСА_2 у смт. Старий Салтів (а.с. 64, 65).

Зазначені обставини визнані сторонами
по справі, а тому відповідно до ч. 1 ст. 61
ЦПК України не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим кодексом, звернутися
до суду по захист своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні й суспільні інтереси в спосіб,
визначений законами України.

Перелік можливих способів захисту
міститься в ст. 16 ЦК України.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 3 ст. 116
ЗК України громадяни набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом.

Набуття права на землю громадянами
здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок
у власність громадян провадиться у
разі одержання земельних ділянок із
земель державної і комунальної
власності в межах норм безоплатної
приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації
земельних ділянок громадянами
встановлений ч. ч. 6-9 ст. 118 ЗК України.

Згідно із ч. 6 ст. 118 ЗК України
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для
індивідуального дачного будівництва у
межах норм безоплатної приватизації,
подають клопотання до відповідної
районної, Київської чи
Севастопольської міської державної
адміністрації або сільської, селищної,
міської ради за місцезнаходженням
земельної ділянки.

У клопотанні зазначається цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовані розміри. До клопотання
додаються графічні матеріали, на яких
зазначено бажане місце розташування
земельної ділянки.

Уповноважена установа розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
розробляється за замовленням громадян
особами, які мають відповідні дозволи
(ліцензії) на виконання цих видів робіт,
у строки, що обумовлюються угодою
сторін. Розроблений проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
подається Комісії з розгляду питань,
пов'язаних з погодженням документації
із землеустрою.

Районна, Київська чи Севастопольська
міська державна адміністрація або
сільська, селищна, міська рада у
двотижневий строк з дня отримання
погодженого проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки приймає
рішення про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки та надання її у власність.

Реалізуючи своє право на отримання
земельної ділянки, ОСОБА_2 17 вересня 2012
року звернулась до Ради із клопотанням
до Ради за місцем знаходження
земельної ділянки - АДРЕСА_2 (а.с. 48).

За результатами розгляду вказаного
звернення Рада надала ОСОБА_2 дозвіл на
виготовлення проекту землеустрою, що
підтверджується відповідним рішенням
від 18 жовтня 2012 року.

За замовленням ОСОБА_2, ПП «Тайгер про»
було розроблено проект землеустрою,
який був затверджений Радою 26 червня 2013
року. Було прийнято рішення про
передачу ОСОБА_2 безоплатно у приватну
власність земельну ділянку площею 0,03
га із земель сільськогосподарського
призначення для ведення ОСГ по АДРЕСА_2
у смт. Старий Салтів.

З матеріалів справи вбачається, що
спірна земельна ділянка знаходиться в
межах населеного пункту - смт. Старий
Салтів, отже, повноваження щодо
розпорядження цією земельною ділянкою
мала здійснювати саме Рада.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що ОСОБА_2 отримала спірну земельну
ділянку у відповідності до
встановленого порядку.

Будь яких належних та допустимих
доказів на підтвердження того, що саме
спірна земельна ділянка, яка
розташована по АДРЕСА_2 у смт. Старий
Салтів перебувала у користуванні чи
власності померлої ОСОБА_4, матеріали
справи не містять.

Погосподарська книга, земельно-шнурова
книга смт. Старого Салтова та
погосподарська книга по АДРЕСА_1, на які
посилається позивач як на підставу
перебування спірної земельної ділянки
у користуванні ОСОБА_4, суд вважає
безпідставним, оскільки вони також не
містять даних на підтвердження того, що
саме земельна ділянка по АДРЕСА_2
перебувала у користуванні ОСОБА_4 (а.с.
83-90).

Також посилання позивача на положення
ч. 1 ст. 119 ЗК України як на підставу того,
що ОСОБА_4 та вона набули право на
земельну ділянку за давністю
користування, суд вважає
безпідставним, оскільки окрім
зазначеного, право на набувальну
давність може бути реалізовано з
урахуванням пункту 1 розділу IX
«Прикінцеві положення» ЗК України з 1
січня 2017 року.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України,
сторони повинні довести ті обставини,
на які вони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень. Доказування
не може ґрунтуватись на припущеннях.

Оцінивши надані докази, суд приходить
до висновку, що позивач не довела свої
вимоги в суді, оскільки не надала суду
на їх підтвердження належних та
допустимих доказів, а тому у
задоволенні позовних вимог необхідно
відмовити.

Судові витрати визначаються судом у
відповідності зі ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212-216 ЦПК України,
суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
до ОСОБА_2, Старосалтівської селищної
ради Вовчанського району Харківської
області про визнання незаконними та
скасування рішень про передачу
земельної ділянки у власність,
свідоцтва та реєстрації, третя особа -
ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через Вовчанський районний суд
Харківської області шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти діб
з дня проголошення рішення суду.

Суддя -