АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача
Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко
Н.О., Шкоріної О.І.

при
секретарі: Басюк Ю.В.

за участю: представника
позивача ОСОБА_2

відповідача
ОСОБА_3

розглянувши цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Деснянського районного суду м. Києва
від 12 листопада 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про зменшення
розміру аліментів та за зустрічною
позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
збільшення розміру аліментів, -

Справа №754/11258/2014 № апеляційного
провадження:22-ц-796/15373/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Скрипка
О.І.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Стрижеус А.М. В С Т А Н О В И
Л А:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3 про зменшення
розміру аліментів на утримання доньки
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в якому просить
зменшити розмір аліментів, які він
сплачує на підставі рішення
Деснянського районного суду м. Києва
від 18 жовтня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
аліментів на утримання дитини ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 2200 гривень до 500
гривень щомісячно, з моменту подачі
позовної заяви до Подільського суду - 21
березня 2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що з моменту
розірвання шлюбу і до грудня 2012 року
він проживав спільно з відповідачем на
одній житловій площі та повністю
забезпечував усі необхідні потреби
дочки (харчування: купував та готував
сам їжу, сплачував за шкільне та
додаткове навчання, розваги та
відпочинок у Єгипті). Крім того, для
забезпечення розвитку дочки і з метою
контролю пересування дитини між школою
та іншими закладами, він подарував
планшет і сучасний мобільний телефон.
Окрім того, він сплачував щомісячні
комунальні послуги та замінив усю
побутову техніку у квартирі, в якій
вони проживали.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 18 жовтня 2013 року з нього
стягнуто на користь відповідача на
утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
аліменти в розмірі 2200 гривень
щомісячно, із наступною індексацією
згідно чинного законодавства України
до досягнення дитиною повноліття,
починаючи з 23 липня 2013 року. З жовтня 2013
року він сплатив відповідачу різницю в
розмірі 3600 гривень за рішенням суду, а з
листопада 2013 року сплачував аліменти в
розмірі 2200 гривень.

В зв'язку з обставинами, які не залежали
від нього, а саме з подіями в країні, які
негативно вплинули на підприємницьку
діяльність в Україні, його матеріальне
становище погіршилося. На даний час він
не має можливості сплачувати аліменти
в розмірі 2200 гривень, в зв'язку з чим
просить задовольнити його вимоги.

Відповідач ОСОБА_3, заперечуючи проти
позову позивача, звернулася із
зустрічною позовною заявою про
збільшення розміру аліментів на 300
гривень і просила стягнути з
відповідача ОСОБА_4 аліменти в розмірі
2500 гривень з моменту подачі заяви,
щомісячно, до досягнення дитиною
повноліття.

При цьому позивач посилається на те, що
після розлучення із відповідачем
укласти угоду про утримання дитини їм
не вдалося і внаслідок добровільної
відмови батька утримувати дитину вона
була вимушена звернутися за захистом
своїх прав та інтересів до суду із
позовом про стягнення аліментів.

18 жовтня 2013 року Деснянським районним
судом м. Києва було винесено рішення
про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на її
користь на утримання неповнолітньої
доньки ОСОБА_6 щомісячно у розмірі 2200
гривень. Позивач зазначала, що аліменти
не звільняють платника від обов'язку
участі у додаткових витратах на дитину,
що викликані обставинами (розвитком
здібностей дитини, хворобою,
оздоровленням тощо). Відповідач
категорично відмовився приймати
участь у додаткових витратах на дитину.
Аліменти, які надходять від
відповідача на дитину, вона витрачає
дуже відповідально, однак дівчинка
росте і «ростуть» її потреби на їжу,
одяг, побутові речі, навчання, розвиток,
лікування, оздоровлення.

З часу призначення аліментів
відповідач не змінив свого сімейного
стану, не допомагає разом із братом
своїм хворим батькам, продовжує
працювати приватним підприємцем по
реалізації оливкової олії, миючих
засобів на її основі, побутової техніки
«Сатурн», яка враховуючи незмінну
цінову політику і широкий асортимент,
користується у населення підвищеним
попитом. Вважає, що матеріальна
підтримка дитини є батьківським і
моральним обов'язком. Неповнолітня
донька ОСОБА_6 на сьогодення не
перестала бути нужденною в
матеріальній допомозі, а, навпаки,
враховуючи, що її потреби збільшилися,
вона вважає, що позивач спроможний
надавати допомогу дитині більше на 300
гривень.

Таким чином, розмір аліментів на
потреби дитини замість 2200 гривень може
складати 2500 гривень.

Посилаючись на викладене, відповідач
просила задовольнити зустрічну
позовну заяву в повному обсязі.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 12 листопада 2014 року Позовні
вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, визначених
рішенням Деснянського районного суду
м.Києва від 18.10.2013 року про стягнення з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів на
утримання неповнолітньої доньки
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 2200 грн.
щомісячно, із наступною індексацією
згідно чинного законодавства України
до досягнення дитиною повноліття,
починаючи з 23 липня 2013 року.

Стягувати з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця м.Київ, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3
аліменти на утримання неповнолітньої
доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі
1300 грн., щомісячно, із наступною
індексацією згідно чинного
законодавства України, починаючи з дня
набрання чинності рішення суду і до
повноліття дитини.

В задоволенні зустрічної позовної
заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про збільшення
розміру аліментів відмовити.

Не погоджуючись з рішенням суду,
відповідачем за первісним позовом
ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, в якій
вона просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким в задоволенні
позову ОСОБА_4 про зменшення розміру
аліментів відмовити, а зустрічну
позовну заяву ОСОБА_3 про збільшення
розміру аліментів задовольнити в
повному обсязі, посилаючись на те, що
рішення прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
без належного дослідження всіх
обставин та фактів, що мають значення
для повного та об'єктивного вирішення
справи по суті.

В судовому засіданні відповідач за
первісним позовом ОСОБА_3 підтримала
доводи апеляційної скарги.

Представник позивача ОСОБА_2, який діє
на підставі довіреності в інтересах
ОСОБА_4, проти доводів апеляційної
скарги заперечував, посилаючись на
законність та обґрунтованість рішення
суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши обґрунтованість та
законність оскаржуваного рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що вона підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Згідно із ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

При ухваленні рішення, суд зобов'язаний
прийняти рішення, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом, сторони перебували
в зареєстрованому шлюбі, який було
розірвано 26 травня 2011 року. Від
спільного життя сторони мають
неповнолітню доньку ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, (а.с.41).

Згідно рішення Деснянського районного
суду м. Києва від 18 жовтня 2013 року з
ОСОБА_4 стягнуто на користь ОСОБА_3 на
утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
аліменти в розмірі 2200 гривень,
щомісячно, із наступною індексацією
згідно чинного законодавства України
до досягнення дитиною повноліття,
починаючи з 23 липня 2013 року (а.с.40).

Задовольняючи позовні вимоги позивача
про зменшення розміру аліментів, суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_4 перебуває на обліку як
приватний підприємець в Державній
податковій інспекції у Подільському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві з 02 березня 2010
року і за період з 01 січня 2014 року по 30
вересня 2014 року здійснював діяльність
на спрощеній системі оподаткування.
Згідно поданої податкової декларації
платника єдиного податку - фізичної
особи - підприємця доходу не отримував
донька знаходиться на утриманні свого
батька, позивача по справі.

Колегія суддів вважає такий висновок
суду необґрунтованим, який прийнято на
неповно з'ясованих осбтавинах справи,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст.180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягненню нею повноліття.

Згідно із ч.1 ст.192 СК України розмір
аліментів, визначений за рішенням суду
або домовленістю між батьками, може
бути згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось з них.

Відповідно до рішення Деснянського
районного суду м. Києва від 18 жовтня 2013
року стягнуто аліменти з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 на утримання
неповнолітньої доньки ОСОБА_6
щомісячно у розмірі 2200 гривень.

Як убачається зі змісту рішення (а.с.40),
визначаючи аліменти у твердій
грошовій сумі у розмірі 2200 гривень, суд
виходив з того, що відповідач ОСОБА_4
зареєстрований як фізична
особа-підприємець. При цьому будь-яких
даних про розмір доходу ОСОБА_4 як
фізичної особи-підприємця в рішенні
суду не наведено.

ОСОБА_4 з рішенням суду погодився, в
установленому законом порядку рішення
не оскаржував.

Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 щодо
зменшення розміру аліментів, що
підлягають стягненню, судом першої
інстанції надано невірну оцінку
обставинам справи, оскільки позивачем
та його представником не надано
доказів, які б свідчили про погіршення
матеріального стану ОСОБА_4 на даний
час в порівнянні з жовтнем 2013 року -
часому ухвалення рішення про стягнення
аліментів а відповідно до ст. 59 ЦПК
України, обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

Разом з тим, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про відмову в
задоволенні зустрічних позовних вимог
ОСОБА_3, оскільки відповідачем не
надано належних доказів зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
відповідача або позивача, які б давали
підстави для збільшення розміру
аліментів.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
приходить до висновку що рішення суду
першої інстанції в частині задоволення
позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
зменшення розміру аліментів підлягає
скасування з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні позовних
вимог.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313-315, 317,
324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 12 листопада 2014 року в частині
задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про
зменшення розміру аліментів скасувати
та ухвалити в цій частині нове.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про зменшення розміру аліментів -
відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Суддя-доповідач:

Судді: