Справа 392/1284/14-ц
УХВАЛА

10 червня 2014 року Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі головуючої судді Бугайченко Т.А., при секретарі Кісіль О.Л. розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Мала Виска заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальність «Победа», відділу Державної виконавчої служби Маловисківського районного управління юстиції Кіровоградської області про виключення майна з акту опису й арешту.

Позивач також подав заяву, в якій з метою забезпечення позову, просить зупинити продаж арештованого майна згідно акту опису й арешту від 01.04.2014 року ВДВС Маловисківського районного управління юстиції Кіровоградської області.

Ухвалою суду від 10 червня 2014 року було відкрито провадження у справі.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи та заяви, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Статтею 152 ЦПК України передбачено види забезпечення позову: накладанням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обовязку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про звільнення майна з-під арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржуються боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться у п. 4 ст. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Обґрунтовуючи необхідність застосування такого виду забезпечення позову, позивач не зазначив причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов та взагалі не зазначив перелік майна продаж якого, з метою забезпечення позову, просить зупинити, місце його знаходження та інформацію щодо осіб, у яких знаходиться спірне майно.

Крім того, позивач порушуючи питання про зупинення продажу спірного майна, не надав суду будь-яких доказів, які б свідчили про початок процедури продажу арештованого майна. Тому доводи позивача про реалізацію спірного майна не підтверджені будь-якими доказами та є лише припущенням. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Оскільки така невизначеність може призвести до порушення прав третіх осіб; власників, співвласників, обтяжувачів, що призведе до негативних цивільно-правових наслідків, обмеженню прав і свобод інших осіб, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.151-153, 210, 293 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Т.А.Бугайченко