АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/28/14 Справа № 2-5549/12 Головуючий у 1 й інстанції - Башмаков Є.А. Доповідач - Осіян О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Осіяна О.М.

суддів - Глущенко Н.Г., Дерев'янка О.Г.,

при секретарі - Бец Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2012 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний Комерційний Банк «Новий» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

ПАТ «АКБ «Новий» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 428 734,8 грн., а також судових витрат.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2012 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Акціонерний Комерційни Банк «Новий» суму заборгованості за кредитним договором № № 894707/05 від 01.06.2007 року в розмірі 428 734 гривні 80 копійок, а також суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 3282 гривні.

Не погодившись із заочним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду необхідно змінити в частині розподілу судових витрат із наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 01.06.2007 року між банком та відповідачем ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 894707/05, відповідно до якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 55 000 доларів США готівкою, з терміном погашення до 01.06.2017 року, а відповідач прийняв на себе зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 12,25 % річних та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до графіку погашення кредиту.

В забезпечення виконання зобов'язання за вищезазначеним кредитним договором 04.06.2007 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 903407/П-(894707/05).

11.01.2012 року між позивачем та позичальником було укладено додаткову угоду до договору кредиту про зміну в преамбулі, розділі № 8 договору кредиту та додатку № 1 до договору кредиту прізвища боржника «ОСОБА_4»на «ОСОБА_4», у зв'язку з реєстрацією шлюбу з ОСОБА_6. Всі інші умови договору залишилися без змін.

30.03.2012 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду до кредитного договору № 894707/05 від 01.06.2007, відповідно до якого сторони дійшли згоди щодо викладення п. 2.2.1 договору кредиту у новій редакції, а саме: предметом іпотеки являються майнові права на нерухоме майно, яке розташовано за адресою АДРЕСА_1. Всі інші умови договору кредиту залишаються без змін.

Позичальник свої зобов'язання за договором не виконав у повному обсязі, у зв'язку з чим позивач 12.01.2012 року звернувся до ОСОБА_4 з вимогою про усунення порушень умов кредитного договору та погашення заборгованості, 16.12.2011 року позивач звернувся до ОСОБА_2 із такою ж вимогою, але відповідачі свої зобов'язання за договором не виконали.

Станом на 05.04.2012 року сума заборгованості становила 53 673,03 доларів США, з яких: 48 255,79 доларів США -непогашена сума кредиту, 3 849,49 доларів США - несплачені проценти, 680,01 доларів США - сума пені, що за курсом НБУ станом на 05.04.2012 року становило 428 734,8 гривень.

Посилаючись на вимоги ст.ст.526,530,543,553,554,1050,1054 ЦК України суд солідарно стягнув із відповідачів вказану суму заборгованості, а також судові витрати.

Не можуть бути підставою для скасування чи зміни рішення суду в частині стягнутої суми боргу доводи апеляційної скарги про те, що обставини справи не підтверджені належними доказами, банк не видав позичальнику грошові кошти, а також сплив строк позовної давності відносно позовних вимог про стягнення неустойки.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Норма ст. 266 ЦК України встановлює, що строк позовної давності стосовно додаткових позовних вимог, які є похідними від основної вимоги, спливає одночасно із спливом строку позовної давності щодо основної вимоги. Таким чином, право на стягнення неустойки (штрафу, пені) припиняється разом із вимогою, якою забезпечене таке стягнення.

Враховуючи, що строк позовної давності щодо основної вимоги не сплив, оскільки відповідачка частково погашала борг ще у 2012 році, а тому наявні підстави для стягнення пені.

Згідно наданого банком розрахунку розмір пені заявлений в межах річного строку позовної давності із квітня 2011 року до моменту пред'явлення позову до суду у квітні 2012 року (т.1 а.с.9).

Таким чином, відсутні підстави для висновку про сплив строку позовної давності відносно вимог про стягнення пені, оскільки не сплив строк виконання основного зобов'язання про повернення суми кредиту.

Наданий банком розрахунок суми боргу, а також виписка про рух коштів із особового рахунку ОСОБА_4, не спростовані відповідачами належними та достовірними доказами (т.1 а.с.9,65,118, т.2 а.с.2-16). Факт отримання ОСОБА_4 грошових коштів за кредитним договором підтверджений її заявою на видачу готівки від 04.06.2007 року (т.1 а.с.13). Крім того, сама позичальниця після цього не заявляла претензій до банку щодо не отримання готівки, а навпаки 11 січня та 30 березня 2012 року укладала додаткові угоди до кредитного договору від 01.06.2007 року.

Щодо недійсності кредитного договору чи договору поруки відповідачі не заявляли позовних вимог у судовому порядку.

Що стосується стягнення судом судових витрат із відповідачів у солідарному порядку, то рішення суду в цій частині підлягає зміні.

Вимогами ст.88 ЦПК України передбачене пропорційне стягнення судових витрат у разі задоволення позову до кількох відповідачів, а не солідарне. А із врахуванням стягнутої суми боргу, та сплачених позивачем судових витрат, необхідно змінити рішення в частині розподілу судових витрат. Тому необхідно стягнути на користь ПАТ «АКБ «Новий» понесені судові витрати у розмірі 3282 гривні в рівних частинах із двох відповідачів, тобто по 1641 гривні із кожного.

Таким чином, рішення суду першої інстанції на підставі п.4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України необхідно частково змінити, в частині порядку стягнення судових витрат.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2012 року змінити в частині порядку стягнення судових витрат.

Стягнути в рівних частинах із ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Акціонерний Комерційний Банк «Новий» суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 3282 гривні, тобто по 1641 гривні із кожної.

В іншій частині заочне рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили із моменту проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів із моменту проголошення.

Судді: