Справа № 740/3888/13-ц Провадження № 22-ц/795/2281/2014 Головуючий у I інстанції: Хандога В. М.
Категорія: цивільна Доповідач: Кузюра Л. В.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

01 грудня 2014 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

Головуючого судді Кузюри Л.В.,

Суддів : Вінгаль В.М., Зінченко С.П.

При секретарі :Шкарупі Ю.В.

За участю: ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представника Ніжинської міської ради - Леги В.О., представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу Ніжинської міської ради на рішення Ніжинського міськрайонного суду від 14 жовтня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Ніжинської міської ради , Комунального підприємства „ Виробниче управління комунального господарства „ про визнання незаконним розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

У С Т А Н О В И В :

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Ніжинської міської ради , Комунального підприємства „ Виробниче управління комунального господарства „ та після остаточного уточнення позовних вимог, у вересні 2014 року, просив визнати незаконним розпорядження секретаря Ніжинської міської ради про дострокове розірвання укладеного з ним контракту звільнення з посади начальника КП " Виробниче управління комунального господарства" № 70 від 19 вересня 2013 року , поновити на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, відшкодувати судові витрати.

Вимоги мотивував тим, що при його звільненні в нього не було витребувано письмових пояснень з приводу допущених недоліків в роботі, порушено положення п.6.3 контракту, укладеного з ним, в якому чітко врегульовано порядок розірвання контракту за ініціативою власника та порядок звільнення працівника.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 14 жовтня 2014 року визнано незаконним розпорядження секретаря Ніжинської міської ради ОСОБА_6 від 19 вересня 2013 року № 70 про дострокове розірвання контракту № 47, укладеного 16.08.2012 року, та звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Комунального підприємства „ Виробниче управління комунального господарства „ м. Ніжина. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Комунального підприємства „ Виробниче управління комунального господарства „ Ніжинської міської ради з 20 вересня 2013 року , стягнуто на користь останнього з Комунального підприємства „ Виробниче управління комунального господарства „ середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 8195 грн 91 коп., розподілено судові витрати, рішення суду в частині поновлення позивача на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі місячного заробітку приведено до негайного виконання. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Ніжинської міської ради ставиться питання про скасування зазначеного рішення суду, як такого, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянтом зазначено, що під час підписання контракту та призначення позивача на посаду останньому було відомо про знаходження підприємства у складній фінансовій ситуації, у зв"язку з чим ОСОБА_1 було розроблено план першочергових дій по стабілізації ситуації на підприємстві .

Проте, в порушення положень контракту, кардинального зрушення на краще у фінансово-господарській діяльності підприємства не відбулось, навпаки відбулось збільшення кредиторської заборгованості, заборгованості по заробітній платі, а також збільшення заборгованості по внескам до пенсійного фонду, що й стало підставами для звільнення позивача з роботи.

Апелянт вважав, що звільнення проведено законно, а тому його поновлення на роботі на підставі рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи та нормам трудового законодавства.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників судового розгляду, та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в позові, виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що між Ніжинською міською радою та ОСОБА_1 16 серпня 2012 року бо укладено контракт № 47 про прийняття останнього на роботу до Комунального підприємства „ Виробниче управління комунального господарства „ на посаду начальника на строк до 22 серпня 2017 року ( а.с. 4-11 ). Положеннями п. 2.2, 2.5, 2.18 контракту передбачено, що керівник зобов'язаний відповідати за виконання підприємством зобов"язань зі сплати податків, внесення інших обов'язкових платежів до бюджетів та своєчасної виплати заробітної плати працівникам, забезпечувати виконання за планових показників фінансово-господарської діяльності підприємства, темпи зростання обсягів виробництва, прибутковість та рентабельність.

Положеннями пункту 6.5 контракту передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання сторонами зобов"язань, передбачених контрактом, він може бути достроково розірваний з попередженням відповідної сторони за два тижні .

З матеріалів справи встановлено, що питання фінансово-господарської діяльності комунального підприємства знаходилось на контролі Ніжинської міської ради, неодноразово розглядались постійною депутатською комісією за участю ОСОБА_1 (т.1 а.с. 59, 60, 63). ОСОБА_1 було розроблено план роботи з виведення підприємства зі складного фінансового становища, проте належних результатів отримано не було. Згідно аналізу діяльності підприємства за перше півріччя 2013 року, проведеного фахівцями міської ради, фінансовий результат від виробничої діяльності за півріччя становив збиток у сумі 173 тис. грн ( у першому кварталі - 86 тис. грн ), зросла дебіторська заборгованість на 191 тис грн та становила 957000 грн, зросла кредиторська заборгованість на 770000 грн та становила цифру 1780000 грн. Борг до бюджету становив 197000 грн, заборгованість з оплати праці - 215000 грн, заборгованість до пенсійного фонду - 228000 грн.

27 червня 2013 року до міської ради надійшло подання податкової інспекції про розірвання трудового контракту з керівником підприємства , на підставі ст. 96 Податкового кодексу України , через невиконання останнім умов договору про розстрочення податкових платежів, заборгованість за якими , станом на 26.06.2013 року , склала 1158900 грн, аналогічного змісту 16.09.2013 року , надійшло звернення Управління пенсійного фонду України у м. Ніжині та ніжинському районі у зв"язку з невиконанням керівником підприємства зобов"язань з погашення заборгованості перед Пенсійним фондом України, яка складала 261800 грн.

У зв"язку з наведеними обставинами, розпорядженням секретаря Ніжинської міської ради № 60 від 14 серпня 2013 року ОСОБА_1 було звільнено з посади начальника Комунального підприємства „ Виробниче управління комунального господарства „ та достроково розірвано контракт( т.1 а.с.13). В подальшому, розпорядженням секретаря міської ради № 70 від 19 вересня 2013 року попереднє розпорядження було визнано таким, що втратило чинність , а ОСОБА_1 було звільнено з посади начальника Комунального підприємства „ Виробниче управління комунального господарства „ 19 вересня 2013 року та достроково розірвано з ним контракт у зв"язку з невиконанням умов контракту ( т.1 а.с. 30), копію розпорядження вручено позивачеві.

Під час знаходження даного спору в суді, розпорядженням секретаря Ніжинської міської ради № 92 від 21 листопада 2013 року було внесено уточнення до пункту 1 розпорядження секретаря міської ради № 70 від 19 вересня 2013 року, шляхом викладення його в редакції, за якою звільнення позивача з роботи мало місце конкретно за невиконання ним пунктів 2.2, 2.5, 2.18 умов контракту, якими керівник зобов'язаний відповідати за виконання підприємством зобов"язань зі сплати податків, внесення інших обов'язкових платежів до бюджетів , своєчасної виплати заробітної плати працівникам, забезпечувати виконання за планових показників фінансово-господарської діяльності підприємства. В указаному розпорядженні зазначено, що розірвання контракту здійснено на підставі п. 6.5 контракту № 47 від 16.08.2012 року ( т.1 а.с. 77 ).

З указаним розпорядженням позивача було ознайомлено в суді, однак зазначене розпорядження ним не оскаржувалось , жодних вимог з приводу незаконності цього розпорядження ним заявлено не було.

Розпорядженням № 92 було більш детально викладено пункт перший розпорядження № 70, яким позивача було звільнено з роботи, зроблено посилання на положення контракту, за яким було здійснено звільнення позивача, що не суперечить чинному трудовому законодавству, вирішуючи питання про правомірність звільнення позивача з роботи, апеляційний суд, виходить з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що позивача було звільнено з роботи розпорядженням секретаря Ніжинської міської ради № 70 від 19.09.2013 року на підставі п.8 ст. 36 КЗпП України у зв"язку з невиконанням умов контракту( т.2 а.с. 31,32), що вбачається з копії трудової книжки.

Доказами , наведеними вище, підтверджено, що за час роботи позивача на посаді керівника комунального закладу, зрушення на краще у фінансово-господарській діяльності підприємства не відбулось, навпаки відбулось збільшення кредиторської заборгованості, заборгованості по заробітній платі, а також збільшення заборгованості по внескам до пенсійного фонду, що й стало підставами для припинення контракту з ОСОБА_1 з мотивів неналежного виконання зобов"язань, передбачених пунктами 2,2, 2.5, 2.18 контракту ( п. 6.5 контракту ).

Доводи позивача про те, що в порушення положень трудового законодавства від нього не було витребувано письмових пояснень з приводу неналежного виконання обов"язків, та розірвання контракту відбулось в порушення положення п.6.3 контракту, укладеного з ним, в якому чітко врегульовано порядок розірвання контракту за ініціативою власника та порядок звільнення працівника, не заслуговують на увагу, оскільки при доведеності фактів неналежного виконання керівником обов"язків щодо сплати податків, інших платежів, виплати заробітної плати працівникам, не витребування роботодавцем пояснень з приводу допущених порушень не є підставою для поновлення на роботі.

Посилання позивача на порушення Ніжинською міською радою положення п.6.3 контракту, в якому чітко врегульовано порядок розірвання контракту за ініціативою власника, також не можуть бути взятими до уваги, оскільки припинення контракту та звільнення позивача з роботи, за змістом проаналізованих вище розпоряджень, відбулось на підставі п. 6.5 контракту, що вбачається як з преамбули розпорядження, так і з його тексту.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що звільнення ОСОБА_1 з роботи та припинення трудового контракту, було здійснено відповідачем обґрунтовано та з дотриманням вимог закону.

Постановивши рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Ніжинська міська рада, в порушення обов"язків власника, передбачених контрактом, щодо гарантування та додержання прав та законних інтересів підприємства, захисту та відстоювання його інтересів в органах державної влади, належно не виконувала повноважень власника , а лише вирішила питання про визнання незадовільної роботи позивача та його звільнення.

Такий висновок суду постановлено на неповно з"ясованих обставинах справи, оскільки судом не було наведено конкретні факти невиконання Ніжинською міською радою обов"язків з гарантування додержання прав та законних інтересів підприємства , відмови у захисті та відстоюванні його інтересів в органах державної влади і управління. Втім, зі звернень до секретаря Ніжинської міської ради податкової інспекції, управління пенсійного фонду ( а.с. 37, 38 ) вбачається, що зазначеними органами було здійснено розстрочення платежів для КП „ ВУКГ" на виконання домовленостей про підтримку вказаного комунального підприємства в межах , дозволених законом.

Позивачем у даній справі, окрім плану заходів по виходу з кризового стану, складеного на вимогу органу місцевого самоврядування, не представлено суду доказів на підтвердження належного виконання ним обов"язків, передбачених контрактом, щодо сплати податків, інших платежів, виплати заробітної плати працівникам.

Що стосується правомірності звільнення, суд першої інстанції зазначив, що звільнення позивача з роботи відбулось на підставі п.6.3 контракту без конкретизації підстав для звільнення.

Зазначений висновок, в порушення с. 213 ЦПК України, не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки з позивачем припинено контракт на підставі п.6.5 контракту, а про обставини , що стали підставами для звільнення , відповідачем було зазначено як в преамбулі розпорядження про звільнення, так давались пояснення і в судовому засіданні, однак судом належної правової оцінки їм надано не було.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, воно підлягає скасуванню, з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.21, п.8 ст. 36 КЗпП України, ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд ,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу Ніжинської міської ради задовольнити, рішення Ніжинського міськрайонного суду від 14 жовтня 2014 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Ніжинської міської ради , Комунального підприємства „ Виробниче управління комунального господарства „ про визнання незаконним розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді :