22-ц/775/1458/2014(м)
Головуючий у 1-й інстанції Харитонова
Суддя-доповідач Сорока Г.П.
е м У к р а ї н и
07 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області в
головуючого - Сорока Г.П.,
суддів - Мальцевої
при секретарі - Бєльченко
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_2, яка діє в
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3, до Приватного
акціонерного товариства
«АзовЕлектроСталь», третя особа Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у місті Маріуполі
Донецької області, про відшкодування
моральної шкоди за апеляційною скаргою
Приватного акціонерного товариства
«АзовЕлектроСталь» на рішення
Іллічівського районного суду міста
Маріуполя Донецької області від 08
11 січня 2014 року ОСОБА_2, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
звернулась до суду з позовом до
Приватного акціонерного товариства
«АзовЕлектроСталь» (далі за текстом
ПрАТ «АзовЕлектроСталь») та просила
стягнути з відповідача на її користь та
на користь ОСОБА_3 по 200 000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди.
В обґрунтування позовних вимог
посилалась на те, що з 12.11.2004 року вона
перебувала у шлюбі з ОСОБА_5, від якого
має сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З 2010 року
чоловік працював на ПрАТ
«АзовЕлектроСталь» чистильником
металу, відливок та виробів.
ІНФОРМАЦІЯ_3 року, знаходячись на
підприємстві під час виконання своїх
трудових обов'язків о 23-00 год. ОСОБА_5
отримав відкриту черепно-мозкову
травму, внаслідок якої помер. У зв'язку
з втратою рідної людини їй з
неповнолітньою дитиною завдано
моральну шкоду, яка виражається у
душевних стражданнях, вона перенесла
сильний стрес, приймала
антидепресанти. Чоловік був для неї з
дитиною надійною опорою в житті, вони
були щасливі у шлюбі, жили у злагоді,
він щиро любив сина і виявляв турботу
про нього. Вона з дитиною знаходились
на утриманні чоловіка, він був
годувальником в сім'ї. Після смерті
ОСОБА_5 змінився спосіб їх життя,
оскільки вона залишилась без допомоги
чоловіка і до теперішнього часу
страждає із-за його загибелі, син
постійно чекає тата, плаче. Вважає, що
відповідач повинен відшкодувати їй з
дитиною моральну шкоду у зв'язку з
втратою близької людини.
Рішенням Іллічівського районного суду
м.Маріуполя Донецької області від 08
вересня 2014 року (з урахуванням ухвали
суду про виправлення описки від 12.09.2014
року) позов ОСОБА_2, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ ««АзовЕлектроСталь»
на користь ОСОБА_2 на відшкодування
моральної шкоди 100 000 грн.

Стягнуто з ПрАТ «АзовЕлектроСталь» на
користь неповнолітнього ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, на відшкодування
моральної шкоди 100 000 грн.

Також стягнуто з ПрАТ
«АзовЕлектроСталь» в дохід держави
судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Не погодившись з рішенням суду,
відповідач ПрАТ «Азовелектросталь» в
апеляційній скарзі просить скасувати
рішення та ухвалити нове рішення, яким
в задоволенні позову відмовити,
посилаючись на необґрунтованість
рішення, неповноту з'ясування обставин,
що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Позивачка ОСОБА_2, її представник та
представник Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м.Маріуполі в
судове засідання повторно не з'явилися,
про час та місце судового засідання
були повідомлені належним чином, що
підтверджується витягом із журналу
телефонограм. Позивачка та її
представник подали до суду заяву про
розгляд справи у їх відсутності та
письмові заперечення на апеляційну
скаргу, яку просили відхилити,
залишивши рішення суду без зміни.
Представник третьої особи ніяких заяв
суду не подав. З урахуванням
наведеного, виходячи з положень ст.305
ЦПК України, колегія суддів дійшла до
висновку про розгляд справи у
відсутності позивачки, її представника
та представника третьої особи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача ПрАТ
«АзовЕлектроСталь» Мельникова І.М.,
який доводи апеляційної скарги
підтримав, просив апеляційну скаргу
задовольнити, рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове,
яким відмовити в задоволенні позову,
перевіривши матеріали справи в межах
апеляційного оскарження та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких
підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлено і це підтверджується
матеріалами справи, що ОСОБА_2 є
дружиною, а малолітній ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, - сином ОСОБА_5, який
працював чистильником металу,
відливок, деталей та виробів, зайнятий
очисткою металевих деталей та виробів
ПрАТ «АзовЕлектроСталь» та вони
мешкали однією сім'єю.

Згідно акту №20 про нещасний випадок,
пов'язаний з виробництвом (форма Н-1) та
акту проведення спеціального
розслідування групового нещасного
випадку, що стався ІНФОРМАЦІЯ_3 року о
23.00 год. у ПрАТ «АзовЕлектроСталь»
(форма Н-5), затверджених заступником
начальника територіального управління
Держгірпромнагляду по Донецькій
області 24.10.2011 року, смерть чистильника
деталей ПрАТ «АзовЕлектроСталь»
ОСОБА_5 настала від відкритої
черепно-мозкової травми, що виразилась
у багатоуламковому переломі склепіння
черепа, крововиливі під оболонки і
розтрощенням речовини головного мозку,
яка сталася після того, як був
ввімкнений механізм підняття крану на
зниження вантажу, при цьому рама, що
опускається, зачепилася за монорельс і
натягнення гілок ланцюгових знімних
вантажозахватних пристосувань
ослабіло, внаслідок чого крюк вийшов із
зачеплення з проушиною, при цьому рама
вагою 470кг впала на ОСОБА_5, спричинивши
йому травму голови.

Частково задовольняючи позов, виходячи
з того, що чоловік позивачки загинув
внаслідок діяльності, пов'язаної з
використанням відповідачем
механізмів, що є джерелом підвищеної
небезпеки, та, враховуючи відсутність
будь-яких доказів, які б свідчили про
те, що нещасний випадок стався
внаслідок непереборної сили або умислу
потерплого, суд першої інстанції
дійшов до висновку про наявність факту
заподіяння моральної шкоди позивачці
та неповнолітній дитині. Керуючись
критеріями загальнолюдських
цінностей, з урахуванням того, що
втрата позивачкою чоловіка та дитиною
батька, який проживав разом з ними,
допомагав, підтримував, турбувався про
дружину та дитину, був для них опорою і
надією на майбутнє, пов'язана з
глибокими душевними стражданнями, та,
виходячи з положень ч.3 ст.23 ЦК України,
п.9 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995 року №4 «Про судову
практику у справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди», з
урахуванням обставин справи, принципів
розумності, поміркованості та
справедливості суд дійшов до висновку,
що в грошовому вираженні компенсація
заподіяної позивачці та неповнолітній
дитині моральної шкоди у грошовому
виражені буде відповідати по 100 000грн.
кожному і стягнув цю суму з відповідача
на користь позивачки та неповнолітньої
дитини.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія судів не може не
погодитись, оскільки вони відповідають
обставинам справи та вимогам
матеріального і процесуального права.

Загальні умови відшкодування
моральної шкоди визначені статтею 23 ЦК
України, згідно ч.ч.1-3 якої особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я, у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ч.2 ст.1167 ЦК України моральна
шкода відшкодовується незалежно від
вини органу державної влади, органу
влади Автономної республіки Крим,
органу місцевого самоврядування,
фізичної або юридичної особи, яка її
завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом,
іншим ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи внаслідок джерела
підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України
моральна шкода, завдана смертю
фізичної особи, відшкодовується її
чоловікові (дружині), батькам
(усиновлювачам), дітям (усиновленим), а
також особам, які проживали з нею
однією сім'єю.

Згідно з ч.ч.2,5 ст.1187 шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є
джерелом підвищеної небезпеки,
відповідає за завдану шкоду, якщо вона
не доведе, що шкоди було завдано
внаслідок непереборної сили або умислу
потерпілого.

Відповідно до положень п.9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України, від 31
березня 1995 року № 4 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

У справі, яка переглядається,
установивши, що смерть працівника ПАТ
«АзовЕлектроСталь» ОСОБА_5 сталася
внаслідок діяльності відповідача,
пов'язаної з використанням механізмів,
що є джерелом підвищеної небезпеки, під
час виконання загиблим своїх трудових
обов'язків, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
покладення на ПАТ «АзовЕлектроСталь»
обов'язку відшкодувати позивачці та
неповнолітній дитині моральну шкоду,
завдану смертю їх чоловіка та батька.

Зазначені висновки суду відповідають
установленим обставинам справи та
нормам матеріального права, а доводи
апеляційної скарги цих висновків не
спростовують.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що при вирішенні спору суд залишив без
уваги, що згідно Акту Н-5 спеціального
розслідування нещасного випадку від
21.10.2011 року основною причиною нещасного
випадку, що стався ІНФОРМАЦІЯ_3 року з
чистильником металу цеху №463 ОСОБА_5, є
порушення останнім вимог «Інструкції
по техниці безпеки для стропальників»,
схеми строповки вантажу,
технологічного процесу у вигляді
невідповідного використання
вантажно-підйомної оснастки для
строповки вантажу, знаходження
ОСОБА_5 в небезпечній зоні можливого
падіння вантажу і замість відповідних
приладів направлення ним руками
вантажу до місця пересування, колегія
суддів вважає безпідставними, оскільки
порушення схеми строповки вантажу,
технологічного процесу відбулося у
зв'язку невідповідністю розміру
проушин знімального
вантажно-захватного пристосування
розміру крюка крана, яким проводилось
навішування бокової рами на крюк
контейнера, що встановлено комісією
спеціального розслідування нещасного
випадку на виробництві (а.с.57-66).
Зобов'язання по забезпеченню
працівника такою оснасткою для
виконання робіт у відповідності з
технологічною схемою згідно з
положеннями ст.153 КЗпП України
покладається на адміністрацію
підприємства, а не на самого працівника
ОСОБА_5

В матеріалах справи відсутні будь-які
докази, які б свідчили про те, що у
розпорядженні ОСОБА_5 були
відповідного розміру проушини
знімального вантажно-захватного
пристосування, але він їх не
використав.

Як вбачається з Акту спеціального
розслідування нещасного випадку від
21.10.2011 року та матеріалів спеціального
розслідування, на підставі яких був
складений цей Акт та Акт №20 форми
Н-1(а.с.57-140), комісія встановила, що у
такій виробничій ситуації із-за
невідповідності розміру проушин
оснастки розміру крюка було
неможливим точне виконання
технологічного процесу; що з
потерпілим працівником не був
проведений інструктаж перед роботою;
що не було забезпечено призначення
особи, відповідальної за безпечне
проведення робіт вантажно-підйомними
кранами і машинами. Наказом №797 від
20.10.2011 року по підприємству, за
результатами розслідування були
прийняті заходи по усуненню виявлених
порушень, що призвели до нещасного
випадку, та ряд осіб притягнуті до
відповідальності.

З урахуванням наведеного, виходячи з
положень ст.1167, ч.5 ст.1187 ЦК України,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції правильно дійшов до висновку
про зобов'язання відповідача
відшкодувати позивачці та
неповнолітній дитині моральну шкоду,
заподіяну втратою близької особи,
оскільки смерть потерпілого наступила
в результаті нещасного випадку на
виробництві, який відбувся під час
виконання потерпілим своїх трудових
обов'язків внаслідок порушення
законодавства про охорону праці,
допущених не тільки потерпілим, але й
іншими працівниками підприємства.
Жодних доказів того, що смерть
потерпілого настала внаслідок його
умислу або непереборної сили у справі
немає, а відповідно до вимог ст.1167 ЦК
України моральна шкода, завдана смертю
фізичної особи внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки відшкодовується
незалежно від вини заподіювача шкоди.

При визначенні розміру відшкодування
моральної шкоди суд першої інстанції у
відповідності з вимогами ст.23 ЦК
України врахував усі обставини, які
мають значення для справи, конкретні
обставини і характер правопорушення,
глибину душевних страждань та їх
тривалість, засади розумності і
справедливості та правильно дійшов до
висновку про часткове задоволення
позову, визначивши, що розмір
відшкодування моральної шкоди на
користь позивачки і неповнолітньої
дитини у грошовому вираженні буде
відповідати по 100 000грн. кожному. При
цьому свої висновки достатньо повно та
обґрунтовано мотивував.

Той факт, що відповідачем у
добровільному порядку була надана
позивачці матеріальна допомога на
поховання загиблого чоловіка та що,
членам сім'ї загиблого була виплачена
одноразова допомога у зв'язку зі смертю
ОСОБА_5 та що Фондом виплачується
щомісячне страхове відшкодування у
зв'язку з втратою годувальника,
правового значення для вирішення
справи немає, оскільки не звільняє
відповідача від цивільно-правової
відповідальності по відшкодуванню
моральної шкоди, завданої позивачці з
неповнолітньою дитиною смертю
близької людини.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що суд залишив без уваги те, що за
результатами проведеного прокуратурою
Іллічівського району м.Маріуполя
постановою від 14.10.2011 року по факту
смертельного травмування ОСОБА_5 у
порушенні кримінальної справи за ст.272
ч.2 КК України стосовно посадових осіб
ПАТ «АзовЕлектроСталь» відмовлено
із-за відсутності у їх діях складу
злочину, не може бути підставою для
скасування чи зміни рішення, оскільки
таке рішення органу прокуратури не
звільняє відповідача від
відповідальності по відшкодуванню
моральної шкоди, заподіяної дружині та
неповнолітній дитині внаслідок смерті
ОСОБА_5 в результаті нещасного випадку
на виробництві.

Ніяких нових обставин, які не були
предметом дослідження в суді першої
інстанції та могли б вплинути на
правильність висновків суду першої
інстанції, відповідачем не наведено та
нових доказів не надано.

Порушень норм процесуального права,
які б призвели до неправильного
вирішення справи та є безумовними для
скасування чи зміни рішення, у справі
не встановлено. Посилання ж в
апеляційній скарзі на те, що суд
неправильно у вступній та резолютивній
частині визначив розмір судового
збору, та неправильно своєю ухвалою від
12.09.2014 року виправив цю помилку,
визначивши правильний розмір судового
збору, що підлягає стягненню в дохід
держави, в сумі 243,60грн., на думку
колегії суддів не може бути підставою
для скасування чи зміни рішення суду,
оскільки це не призвело до
неправильного вирішення справи та
порушення прав відповідача.

З огляду на наведене, переглядаючи
справу відповідно до вимог ст.303 ЦПК
України в межах заявлених в суді першої
інстанції позовних вимог та доводів
апеляційного оскарження на підставі
доказів наданих сторонами, які
відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК
України, зобов'язані довести ті
обставини, на які вони посилаються як
на підставу своїх вимог та заперечень,
колегія суддів дійшла до висновку про
відсутність апеляційних підстав для
скасування чи зміни рішення суду, у
зв'язку з чим рішення суду підлягає
залишенню без зміни, а апеляційна
скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А
Л И Л А :

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства
«АзовЕлектроСталь» відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
08 вересня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий :
Сорока Г.П.

Судді :
Мальцева Є.Є.

Попова С.А.