Справа № 761/4565/14-ц
Провадження №2/761/2732/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 грудня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді
Піхур О.В.,

при секретарі
Маліченко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Приватного
акціонерного товариства "Просто -
страхування", третя особа: ОСОБА_2 про
стягнення страхового відшкодування у
зв'язку з заподіянням шкоди джерелом
підвищеної небезпеки,

в с т а н о в и в :

У лютому 2014 року ОСОБА_1 (далі - позивач)
звернувся до Шевченківського
районного суду м. Києва з позовом до
Приватного акціонерного товариства
"Просто - страхування" (далі -
відповідач), третя особа: ОСОБА_2 (далі -
третя особа) про стягнення страхового
відшкодування у зв'язку з заподіянням
шкоди джерелом підвищеної небезпеки.

Позивач свої позовні вимоги
обґрунтовує тим, що 03.09.2011 року
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди (далі -ДТП) автомобіль "Ford Focus",
номерний знак НОМЕР_1, який належить
позивачу, зазнав технічних пошкоджень.
09.06.2012 р. постановою суду провадження в
адміністративній справі відносно
позивача було закрито. Вина третьої
особи у вчиненні вказаної ДТП
підтверджується висновком експертизи.
Цивільно-правова відповідальність
третьої була застрахована у
відповідача. Відповідно до звіту №
1070/65, про оцінку транспортного засобу
від 12.01.2012 р., вартість відновлювального
ремонту автомобіля позивача в
результаті його пошкодження у
вказаному вище ДТП становить 31749,82 грн.
Тому, позивач просив суд стягнути з
відповідача суму відшкодування у
розмірі 31749,82 грн., пеню - 5812,94 грн.,
моральну шкоду - 20000,00 грн. та судові
витрати.

У судовому засіданні позивач та
представник позивача позовні вимоги
підтримали в повному обсязі та просили
суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечував в повному обсязі,
оскільки, вина третьої особи в порядку
визначеному законодавству не
встановлена, а тому підстави для
виплати страхового відшкодування
відсутні.

Третя особа в судове засідання не
з'явилася, про день, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, про причини неявки суду не
повідомив.

Суд, заслухавши пояснення, дослідивши
матеріали справи, дійшов висновку, що
позов підлягає частковому задоволенню
виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України
шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно постанови Дніпровського
районного суду м. Києва від 09.06.2012 року,
03.09.2011 року сталося ДТП за участю
автомобіля позивача та автомобіля ЗИЛ
301 н.з. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2,
внаслідок чого вказані транспортні
засоби отримали пошкодження. Вказаною
постановою суду, провадження в справі
про притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_1 було закрито у
зв'язку із відсутністю у його діях
складу адміністративного
правопорушення (а.с.10).

Відповідно до п. 4 Висновку № 1-02/12 від
03.02.2012 р., з технічної точки зору
аварійна дорожня ситуація була
створена діями водія ОСОБА_2, які
суперечили принаймні вимогам п.п. 1.5, 9.4,
10.4 ч.2, 14.3 ПДР України, що і стало
технічною причиною виникнення даної
дорожньо - транспортної пригоди (а.с.27).

У судовому засіданні було встановлено,
що позивач звертався командира роти
ДПС при УМВС України в Кіровоградській
області із заявою про притягнення до
адміністративної відповідальності
третьої особи, однак, у зв'язку із
пропущенням строків передбачених ст. 38
КУпАП, провадження не може бути
розпочато, що підтверджується листом
(а.с.30).

Згідно Звіту № 1070/65 від 12.01.2012 р.,
виготовленого на заяву відповідача про
виконання авто товарознавчого
дослідження, вартість
відновлювального ремонту автомобіля
позивача в результаті його пошкодження
у вказаному вище ДТП становить 31749,82
грн. (а.с.74).

У липні 2012 р. позивач звертався до
відповідача із заявою про виплату
страхового відшкодування (а.с.28).

У відповідь на заяву позивача про
виплату страхового відшкодування,
відповідач надав відповідь у якій
відмовив у виплаті коштів, у зв'язку із
тим, що відсутній документ, який
підтверджує настання цивільно -
правової відповідальності третьої
особи (а.с.29).

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 18.06.2014 р., у даній
цивільній справі було призначено
судову авто технічну експертизу, на
вирішення якої поставити наступні
питання: 1.«Чи технічно обґрунтована
версія водія автомобіля ЗИЛ державний
номер НОМЕР_3 ОСОБА_2 відносно механізму
та обставин ДТП, яка сталася 03.09.2011 року,
що міститься в його поясненнях від
03.09.2011 року (а.с.58 справа №761/3692/13-ц
провадження №2/761/3427/2013)? 2. Чи дозволяє
наявність дорожньої розмітки,
зафіксованій на місці ДТП, яка сталася
03.09.2011 року, здійснювати обгін ? 3. Як
повинні були діяти водії ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 в даній дорожній ситуації ? 4.
Діями водія ОСОБА_1 чи водія ОСОБА_2 в
даній ДТП, яка сталася 03.09.2011 року, була
створена аварійна дорожня ситуація ?»

Відповідно до Висновку експертів за
результатами проведення судової
автотехнічної експертизи від 24.11.2014 р.
№ 8074/15716/14-52: «1.Версія водія автомобіля
«ЗІЛ 5301» ОСОБА_2 про механізм розвитку
події в частинах того, що на момент
контакту з автомобілем «Рогсі Росш»
керований ним автомобіль «ЗІЛ 5301»
покинув зустрічну смугу і знаходився в
нерухомому стані, являється
неспроможною з причин, викладених в
дослідницькій частині даного висновку.
2. Дорожня розмітка 1.5 ПДР не забороняє
перетинати її, а тому дозволяла водію
автомобіля «Ford Focus» ОСОБА_1 здійснювати
обгін автомобіля «ЗІЛ 5301». 3. Водій
автомобіля «Ford Focus» ОСОБА_1 в даній
дорожній обстановці повинен був діяти
у відповідності з вимогами п. п. 13.3 та
12.3. ПДР. Водій автомобіля «ЗІЛ 5301»
ОСОБА_2 в даній дорожній обстановці
повинен був діяти у відповідності з
вимогами п.п. 9.4, 10.1 та 14.3 ПДР. 4. 3
технічної точки зору аварійна дорожня
ситуація була створена діями водія
автомобіля «ЗІЛ 5301» ОСОБА_2, які не
відповідали вимогам п. п.9.4, 10.1 та 14.3
ПДР.» (а.с.187).

Шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК
України).

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
загальнообов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", страховим випадком є подія,
внаслідок якої заподіяна шкода третім
особам під час дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу і
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

Як зазначив відповідач, 05.07.2011 р. між
відповідачем та третьою особою був
укладений договір обов'язкового
страхування цивільно - правової
відповідальності № АА /0516440 власника
автомобіля марки «ЗІЛ - 5301»,
реєстраційний номер НОМЕР_3 (а.с.55).

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про
загальнообов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", відповідач, при настанні
страхового випадку, був зобов'язаний
виплатити позивачу відповідно до
лімітів відповідальності страховика
у встановленому цим Законом порядку
оцінену шкоду, яка була заподіяна у
результаті дорожньо-транспортної
пригоди життю, здоров'ю, майну
третьої особи.

Враховуючи те, що висновком експертів
встановлено, що аварійна дорожня
ситуація була створена діями водія
автомобіля «ЗІЛ 5301» ОСОБА_2, суд вважає
за необхідне стягнути з відповідача
31749,82 грн. страхового відшкодування.

У разі несплати страховиком
страхувальникові або іншій особі
страхової виплати страховик
зобов'язаний сплатити неустойку в
розмірі, встановленому договором або
законом (ст. 992 ЦК України).

За кожен день прострочення виплати
страхового відшкодування
(регламентної виплати) з вини
страховика (МТСБУ) особі, яка має
право на отримання такого
відшкодування, сплачується пеня з
розрахунку подвійної облікової
ставки Національного банку України,
яка діє протягом періоду, за який
нараховується пеня (п. 36.5 ст. 36 ЗУ "Про
загальнообов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів").

Згідно розрахунку, який міститься в
матеріалах справи, за період
прострочення виплати страхового
відшкодування (з 30.09.2012 р. по 13.01.2014 р.) з
відповідача підлягає стягненню сума
пені в розмірі 5812,94 грн. (а.с.46-47).

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Страховиком (у випадках, передбачених
підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та
підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього
Закону, - МТСБУ) відшкодовується
потерпілому - фізичній особі, який
зазнав ушкодження здоров'я під час
дорожньо-транспортної пригоди,
моральна шкода у розмірі 5 відсотків
страхової виплати за шкоду, заподіяну
здоров'ю (ст.26-1 Закону).

Проте, нормами ст.ст. 26-1, 29 Закону, яким
регулюється відшкодування шкоди, не
передбачено відшкодування моральної
шкоди в даному випадку, тому, вимога
позивача про відшкодування моральної
шкоди не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору, вимог кодексу, актів
законодавства, а при відсутності таких
вимог - відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з статтею 610 ЦК України,
передбачено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов визначених
змістом зобов'язання (неналежне
виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Даючи юридичну оцінку поясненням та
наданим по справі доказам, суд дійшов
висновку, що з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню страхове
відшкодування в сумі 31749,82 грн. та 5812,94
грн. - пені., а всього: 37562,76 грн.

Відповідно до копії квитанції від
13.11.2014 р., позивачем було сплачено 4428,00
грн. за проведення призначеної судової
автотехнічної експертизи (а.с.179, 203).

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати, а тому з відповідача на
користь позивача підлягають стягненню
витрати на оплату судового збору в
розмірі 375,63 грн. та 4428,00 грн. судових
витрат на проведення судової
автотехнічної експертизи.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 23, 526, 610, 612, 1166 ЦК України; Законом
України "Про загальнообов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів"; ст. ст. 3, 57, 58, 60, 61,
88, 169, 208, 209, 213, 214, 215, 218, ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Приватного
акціонерного товариства "Просто -
страхування", третя особа: ОСОБА_2 про
стягнення страхового відшкодування у
зв'язку з заподіянням шкоди джерелом
підвищеної небезпеки - задовольнити
частково.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Просто - страхування" на
користь ОСОБА_1 суму невиплаченого
страхового відшкодування у розмірі 31749
(тридцять одна тисяча сімсот сорок
дев'ять) грн. 82 коп., пеню в розмірі 5812
(п'ять тисяч вісімсот дванадцять) грн. 94
коп., судові витрати по сплаті судового
збору в розмірі 375 (триста сімдесят
п'ять) грн. 63 коп. та витрат на
проведення експертизи в розмірі 4428,00
(чотири тисячі чотириста двадцять
вісім) грн.., а всього підлягає
стягненню 42366 (сорок дві тисячі триста
шістдесят шість) грн. 39 коп.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Києва через суд першої
інстанції шляхом подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя