Справа № 159/7664/14-ц
Провадження № 6/159/113/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель
29 грудня 2014 року

Ковельський міськрайонний суд
Волинської області

в складі: головуючого-судді Миронюка
М.Г.

з участю секретаря Посполітак
Г.О.

розглянувши подання головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Ковельського міськрайонного
управління юстиції ОСОБА_1 про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

Головним
державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Ковельського міськрайонного
управління юстиції ОСОБА_1 внесено до
суду подання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України
громадянина ОСОБА_2 з метою
забезпечення виконання зобов’язань.

Подання мотивоване тим, що на виконанні
у ВДВС Ковельського МРУЮ перебуває
постанова ВДАІ Ковельського МВ УМВС
України серії СВ № 203379 видана 29.06.2012
року про стягнення з ОСОБА_2 680,00 грн.
штрафів на користь державного бюджету.
Станом на 23.12.2014 року боржником
сплачено штраф в сумі 340,00 грн. Залишок
не стягнутої суми , яка підлягає до
примусового виконання становить 340,00
грн.

Державним виконавцем було здійснено
розшук доходів та майна боржника, на
які можливе стягнення .

Згідно повідомлення Управління
держземагенства у Ковельському районі
за ОСОБА_2 зареєстрована земельна
ділянка, яка знаходиться за адресою с.
Облапи , по вул. Перегорода,36, згідно
державного акта на право власності на
земельну ділянку серії ЯИ № 892876.

Державний виконавець також зазначає,
що ним під час виконавчих дій
неодноразово було здійснено вихід за
місцем проживання боржника, і в ході
опитування сусідів було встановлено ,
що боржник часто виїжджає за межі
України.

Державний виконавець просить для
забезпечення виконання постанова ВДАЇ
Ковельського МВ УМВС України серії СВ
№ 203379 від 29.06.2012 року по сплаті штрафу в
сумі 340,00 грн. тимчасово обмежити у
праві виїзду за межі України ОСОБА_2 з
метою забезпечення виконання
зобов’язань.

Суд, вивчивши матеріали подання
приходить до висновку що подання не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції
України, кожен, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України, за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

З огляду на дану норму Конституції
України, слід прийти до висновку, що
обмеження особи права вільно залишати
територію України, за винятком
обмежень, які встановлюються законом, є
обмеженням її конституційного права на
свободу пересування, гарантованого
державою.

Згідно вимог п. 18 ч. 2 ст. 11 Закону
України "Про виконавче провадження",
державний виконавець в процесі
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Разом з тим, згідно вимог ч. 1 ст. 11
ЗУ "Про виконавче провадження",
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до вимог ст. 32 ЗУ
"Про виконавче провадження", заходами
примусового виконання рішень є:
звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб; звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника; вилучення в
боржника і передача стягувачу певних
предметів, зазначених у рішенні; інші
заходи, передбачені рішенням.

Зважаючи на викладені правові
норми, слід прийти до висновку, що
першочерговими заходами примусового
виконання рішень є звернення стягнення
на кошти та інше майно (майнові права)
боржника, у тому числі якщо вони
перебувають в інших осіб або належать
боржникові від інших осіб.

Як вбачається зі змісту подання згідно
повідомлення Управління
держземагенства у Ковельському районі
за ОСОБА_2 зареєстрована земельна
ділянка, яка знаходиться за адресою с.
Облапи , по вул. Перегорода,36, згідно
державного акта на право власності на
земельну ділянку серії ЯИ № 892876.

Однак з матеріалів долучених
державним виконавцем до подання
вбачається, що звернення стягнення на
майно боржника не проводились.

Крім цього, постанова ВДАІ
Ковельського МВ УМВС України серії СВ
№ 203379 від 29.06.2012 року пред’явлена до
виконання повторно начальником ВДАІ (з
обслуговування м. Ковель та району)
УДАІ УМВС України у Волинській області
01.08.2014 року.

Однак до матеріалів подання не
додано жодних доказів того, що боржнику
відомо про відкрите виконавче
провадження по примусовому виконанню
зазначеної вище постанови. Копія
відповідної постанови про відкриття
виконавчого провадження та будь-які
підтвердження про її вручення боржнику
суду не надані.

Суду не надано доказів й того, що
боржнику відомо про виклики до
виконавчої служби що боржник не
з'являється без поважних причин до
відділу ДВС на такі виклики.

Зважаючи на викладені правові
норми, слід прийти до висновку, що
першочерговими заходами примусового
виконання рішень є звернення стягнення
на кошти та інше майно (майнові права)
боржника, у тому числі якщо вони
перебувають в інших осіб або належать
боржникові від інших осіб.

Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України
„Про порядок виїзду з України і в’їзду
в Україну громадян України”,
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадках, коли він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи), - до
виконання зобов'язань.

Зважаючи на викладене вище, суд
прийшов до висновку про відсутність
підстав вважати, що боржник ухиляється
від виконання зобов'язань, покладених
на нього рішенням іншого органу
(посадової особи), а вжиті державним
виконавцем заходи по примусовому
виконанню цих зобов'язань вичерпані та
не принесли позитивного результату.

За таких обставин обмеження
ОСОБА_2 у праві вільно залишати
територію України позбавлене законних
підстав та є прямим порушенням його
конституційного права.

Таким чином доводи подання є
необґрунтованими, а відтак – підстави
для його задоволення відсутні.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України,
на підставі ст. 33 Конституції України,
ч. 1 ст. 11, п. 18 ч. 2 ст. 11, ст. 32 Закону
України “Про виконавче провадження”,
ч. 2 ст. 6 Закону України „Про порядок
виїзду з України і в’їзду в Україну
громадян України”, суд,–

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Ковельського міськрайонного
управління юстиції ОСОБА_1 про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_2 – відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Волинської області через
Ковельський міськрайонний суд
Волинської області шляхом подачі
апеляційної скарги в п’ятиденний
строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий
М.Г. Миронюк