Справа № 541/1380/14-ц
Номер провадження 2/541/639/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26 грудня 2014 року

Миргородський міськрайонний суд
Полтавської області у складі:

головуючого судді - Городівського О.А.

при секретарі - Ніколаєнко М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Миргород
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання відповідача таким, що втратив
право на проживання в житловому
приміщенні за адресою АДРЕСА_1.

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмету позову: Головне
управління Державної міграційної
служби України в Полтавській області.

В С Т А Н О В И В :

30 травня 2014 року з вищевказаною
позовною заявою до Миргородського
міськрайонного суду звернулася ОСОБА_1.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1
посилається на те, що вона є власником
житлового будинку розташованого в
АДРЕСА_1.

У вказаному будинку окрім позивачки
зареєстровані її донька - ОСОБА_3, онука
- ОСОБА_4 та відповідач - ОСОБА_2.

Відповідач ніколи не проживав у
спірному будинку, проте 20 березня 2009
року він зареєстрував своє місце
проживання в будинку.

Незважаючи на рішення суду про
припинення права власності ОСОБА_5 на
будинок розташований за адресою
АДРЕСА_1 та отримання ним коштів за свою
частку, він не знявся з реєстрації, що
змусило ОСОБА_1 звернутися з вказаним
позовом до суду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні
вимоги підтримала повністю. Просила
виселити ОСОБА_2 з будинку АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2 за місцем реєстрації
поштову кореспонденцію не отримує. На
його телефонний номер було направлено
смс-повістку з якій було зазначено час
та місце проведення судового
засідання. Проте відповідач в судове
засідання не з'явився, вважається таким
що належним чином повідомлений про час
та місце проведення судового засідання
за правилами ст. 74 ЦПК України.

Представник Головного управління
Державної міграційної служби України в
Полтавській області в судове засідання
не з'явився, про час та місце проведення
судового засідання управління
повідомлено належним чином.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому
засіданні пояснили суду, що ОСОБА_2
ніколи не проживав у будинку АДРЕСА_1.

Вивчивши та проаналізувавши всі докази
зібрані по справі, заслухавши позивача,
суд вважає, що справу необхідно
розглянути з постановленням заочного
рішення, на підставі доказів, що
містяться в справі, позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно рішення
Миргородського міськрайонного суду
Полтавської області від 20 жовтня 2014
року за ОСОБА_1 було визнано право
власності на ? частину житлового
будинку з надвірними спорудами за
адресою АДРЕСА_1 що належала ОСОБА_2
(а.с.52 - а.с.53).

Тобто позивачка на момент розгляду
справи являється одноособовим
власником вищевказаного будинку.

Обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини (ч. 3 ст. 61
ЦПК України).

Згідно ст. 317 ЦК України власникові
належать права володіння, користування
та розпорядження своїм майном.

Власник житла має право вимагати
визнання попереднього власника таким,
що втратив право користування житлом,
що є наслідком припинення права
власності на житлове приміщення. (п.3 ч.1.
ст. 346 ЦК України) із зняттям останнього
з реєстрації (ч.2 п.34 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про
судову практику у справах про захист
права власності та інших речових прав»)

Згідно ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» судове рішення,
що набрало законної сили про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням є підставою для
зняття з реєстрації місця проживання

Відповідно до довідки наданої головою
вуличного комітету (а.с.10) відповідач
ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1, не проживає
з 1999 року.

Згідно ч. 1 ст.7 ЗУ «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється на підставі остаточного
рішення суду про позбавлення права
власності на житлове приміщення або
права користування житловим
приміщенням.

Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України,
якщо позивача, на користь якого
ухвалено рішення, звільнено від сплати
судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави.

Так як позивачка ОСОБА_1 інвалідом 1
групи (а.с.14) та відповідно до ст.5 ч.1 п.9
ЗУ "Про судовий збір" звільнена від
сплати судового збору, підлягають
стягненню з відповідача ОСОБА_2 на
користь Державного бюджету України 243
гривні 60 коп. судового збору, від сплати
якого була звільнена позивачка при
зверненні до суду.

За таких обставин позовні вимоги
позивача ґрунтуються на законі, і тому
підлягають до задоволення в повному
обсязі.

Керуючись ст. 10,11,60, 88 ч.3, 213-215,218, 224-228, 294
ЦПК України, ст. 365 ч.1 п.1, 392 ЦК України,
суд

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 до
ОСОБА_2.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким що
втратив право користування житловим
приміщенням будинку АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 243
гривні 60 копійок судового збору.

Відповідач може подати заяву про
перегляд заочного рішення протягом 10
днів з дня отримання копії.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подачі апеляційної скарги протягом 10
днів з дня його проголошення через
Миргородський міськрайонний суд до
Апеляційного суду Полтавської області.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя: О. А. Городівський