Номер провадження 6/754/712/14
Справа № 754/8518/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2014 року Деснянський районний суд м.
Києва у складі:

головуючого судді
Клочко І.В.,

при секретарі
Ліщитович К.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні подання державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Деснянського
районного управління юстиції в м. Києві
про тимчасове обмеження у праві
виїзду за межі України ОСОБА_1, -

в с т а н о в и в:

Державний виконавець ВДВС
Деснянського РУЮ в м. Києві Роєнко М.М.
звернувся до суду з поданням про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України боржника ОСОБА_1,
посилаючись на те, що у ВДВС
Деснянського РУЮ в м. Києві на
виконанні перебуває виконавчий лист №
2-1169 від 26.04.1993 року, виданий
Ватутінським районним судом м. Києва,
про стягнення з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей у
розмірі 14 частини з усіх видів
заробітку щомісячно. Оскільки судове
рішення боржником добровільно не
виконується, відповідно до ст. 377-1 ЦПК
України, державний виконавець
звернувся до суду з вищевказаним
поданням.

Дослідивши наявні в матеріалах
справи докази, судом встановлено
наступне.

Ватутінським районним судом м.
Києва видано виконавчий лист № 2-1169 від
26.04.1993 року, згідно якого з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на
утримання дитини у розмірі 14 частини з
усіх видів заробітку щомісячно.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЗУ «Про
виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

Відповідно до ч.2 ст.5 Закону
України «Про виконавче провадження»
(зі змінами та доповненнями), державний
виконавець здійснює необхідні заходи
щодо своєчасного і повного виконання
рішення, зазначеного в документі на
примусове виконання рішення, і спосіб і
порядок, визначені виконавчим
документом.

Судом встановлено, що державним
виконавцем не надані докази відносно
вчинення всіх необхідних дій щодо
виконання рішення суду, а саме: не вжиті
заходи для з'ясування місця роботи
боржника тощо. Оскільки будь-яких
доказів щодо вживання вищевказаних дій
державним виконавцем до суду не надано.

Також державним виконавцем не
надано доказів ухилення ОСОБА_1 від
виконання рішення суду.

З огляду на викладене, суд
приходить до висновку, що державним
виконавцем не було вжито всіх дій щодо
виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України,
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу виконавчої
служби за поданням державного
виконавця, погодженим з начальником
відділу державної виконавчої служби.

З огляду на викладене, суд
приходить до висновку, що подання
державного виконавця є
необґрунтованим та таким, що не
підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст.217, 367-382 ЦПК України,
Закону України «Про виконавче
провадження» (зі змінами та
доповненнями), суд -

у х в а л и в:

В задоволенні державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Деснянського
районного управління юстиції в м. Києві
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України ОСОБА_1 - ВІДМОВИТИ.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва через
Деснянський районний суд м. Києва
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з отримання копії
ухвали.

Суддя: