Справа № 596/906/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" грудня 2014 р.

Гусятинський районний суд
Тернопільської області

в складі: головуючого судді
Римара Г.М.

при секретарі
Перцовій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в селищі Гусятин справу за
позовом ОСОБА_1 до приватного
акціонерного товариства "Марія - 98" про
стягнення заборгованості ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним
позовом, посилаючись на те, що 14.12.2011р.
її було звільнено з посади голови
правління ПрАТ «Марія-98». Перебуваючи
на посаді голови правління вона
витрачала власні грошові кошти на
придбання товарно-матеріальних
цінностей, на покриття всіх
господарських витрат, необхідних для
належного функціонування товариства.
Дані суми витрат вона оформляла шляхом
складання авансових звітів та передачі
їх бухгалтерії ПрАТ «Марія-98». Окрім
звільнення, ПрАТ «Марія-98» не виплатило
їй коштів у розмірі 239 409, 56 грн., які
рахуються як заборгованість за
підзвітними сумами. З них 4 201,98 грн. вона
оплатила 13.12.2011р., перебуваючи у
службовому відрядженні в м. Львові,
послуги державно реєстратора (3 495. 68
грн.) та ДКЦПФР (706,30грн.). Однак, у зв'язку
із тим, що з 14.12.2011р. її фактично не
допускали до роботи, вона не змогла
оформити авансові звіти по
вищезазначеним грошовим сумам. Тому,
просить в судовому порядку стягнути з
ПрАТ «Марія-98» 239 409 грн. 56 коп.
заборгованості.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, просив позов
задовольнити.

Представник відповідача Веприк Т.М. в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав, просив суд відмовити у
задоволенні позову за недоведеністю
позовних вимог. Окрім того надав суду
письмові заперечення на позов, згідно
яких вважає позовні вимоги ОСОБА_1
незаконними, безпідставними,
необґрунтованими та такими, що не
підлягають до задоволення, з наступних
підстав: позивач, для обґрунтування
заявлених ним вимог щодо стягнення
заборгованості в т.ч. 4201,98грн.
посилається на той факт, що 13.12.2011р. вона
перебувала у службовому відрядженні в
місті Львові та за власні кошти
оплатила послуги державного
реєстратора (3495,68грн), за відкриття
рахунку в цінних паперах (465,00 грн.) та за
облік цінних паперів (241,30 грн.), на
підтвердження цього позивач додає
копії квитанцій. Проте, з наданих
квитанцій не вбачається хто саме був
платником цих коштів (чи ОСОБА_1 як
приватна особа чи ОСОБА_1 як посадова
особа ПрАТ «Марія-98», голова Правління)
та на них відсутні будь які відмітки
(штамп чи печатка, підпис посадової
особи) банку в якому здійснювались ці
платежі. Факт відсутності таких
обов'язкових реквізитів ставить під
сумнів ці операції. Також вважає, що
позивач не надає жодних доказів того,
що відрядження у м. Львів було саме
службовим. ОСОБА_1 на той час перебувала
у м. Львові як приватна особа з метою
продажу своїх акцій ПрАТ «МАРІЯ-98», а
тому таке відрядження аж ніяк не може
вважатися службовим, а понесенні на
ньому витрати не повинні сплачуватись
за рахунок підприємства. ОСОБА_1 на
підтвердження своїх вимог про
стягнення 239 409,56 грн. надає суду копії
фінансових звітів суб'єкта малого
підприємництва ПрАТ «МАРІЯ-98» та
посилається на рядок 610 звітів - інші
поточні зобов'язання, про те з цієї
інформації неможливо встановити що це
за заборгованість, на підставі яких
первинних бухгалтерських документів
та перед ким вона виникла.

Вислухавши пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи суд
прийшов до висновку, що у задоволенні
позову слід відмовити з наступних
підстав.

При розгляді справи судом встановлені
наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

Згідно протоколу засідання наглядової
ради ПрАТ "Марія-98" №14/12 від 14.12.2011 року
позивача було звільнено з посади
голови правління ПАТ "Марія-98" за угодою
сторін з14 грудня 2011 року у
відповідності до п.8.17.8 Статуту ПрАт
"Марія-98" в редакції станом на 14.10.2010
року.

Відповідно до бухгалтерської
статистичної звітності, балансу ПрАТ
«Марія-98», яке відображене в
фінансовому звіті суб'єкта малого
підприємництва станом на 30 вересня 2011
року, в пасивах, розділу поточні
зобов'язання по рядку 610, інші поточні
зобов'язання рахувалась кредиторська
заборгованість в розмірі 229 100 грн..
Даний фінансовий звіт суб'єкта малого
підприємництва підписаний керівником -
ОСОБА_1 та головним бухгалтером.

Допитана в судовому засіданні в якості
свідка ОСОБА_4, показала, що вона
працювала бухгалтером в ПрАТ «Марія-98»
з 2004 року по 2011 рік, її керівником була
ОСОБА_1. Та сума заборгованості, яку
ОСОБА_1 просить стягнути з ПрАТ
«Марія-98» накопичувалася за весь
період, оскільки підприємство не
працювало, ОСОБА_1 вносила власні
обігові кошти, сума заборгованості
утворилася у період з 2003 року. Також
ОСОБА_1 платила власні кошти за
електроенергію, аудит, а також
оплачувала інші необхідні платежі.

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_5 показав, що в 2011
році ОСОБА_1 звільнилася з посади
голови правління, під чвс свого
звільнення вона не повідомляла, що є
заборгованість. Після її звільнення
певний час була незначна
заборгованість в межах 1200 грн. по
виплаті заробітної плати. ОСОБА_1
пропонували отримати зазначені кошти,
але вона відмовлялась з невідомих
причин. ОСОБА_1 продала належний їй
пакет акцій ПрАТ «Марія-98», після
продажу акцій виявила бажання
звільнитись, жодних претензій не мала.

Зазначені обставини підтвердив свідок
ОСОБА_6, який показав, що ОСОБА_1
володіла пакетом акції ПрАТ «Марія-98»
та виявила бажання їх продати, він
надавав правову допомогу при
оформленні необхідних документів з
продажу. ТОВ «Мостиська зернова
компанія» придбала пакет акцій ОСОБА_1
та виконала перед нею усі умови
договору. ОСОБА_1 про жодну
заборгованість не повідомляла та
ніяких претензій не мала. Однак вона
так і не передала покупцю усю необхідну
документацію по підприємству.

Згідно ст. 47 КЗпП України роботодавець
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в ст. 116
цього КЗпП України .

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум. В разі спору про розмір сум,
належних працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган в
усякому випадку повинен в зазначений у
цій статті строк виплатити не
оспорювану ним суму.

Рішенням Гусятинського районного суду
Тернопільської області від 21.07.2014 року
відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1
про визнання недійсним та скасування
протоколу №14/12 наглядової ради ПАТ
"Марія - 98", поновлення на роботі,
виплати заробітної плати за час
вимушеного прогулу.

За принциповими положеннями ст. ст. 10, 11
ЦПК України, які встановлюють
змагальність та диспозитивність
цивільного процесу, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається, як на підставу своїх
вимог або заперечень, визначаючи коло
доказів, які надаються суду, відповідно
до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України.

Вимогами статей 59, 60 ЦПК України
встановлено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу; доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір;
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях; обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування; докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

Разом з тим, позивачем не надано
допустимих та належних доказів на
підтвердження заявлених вимог, хоча
обов'язок доказування і подання
доказів закон покладає на позивача.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, користуються рівними
правами щодо надання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Особи, які беруть
участь у справі, розпоряджаються
своїми правами щодо предмету спору на
власний розсуд.

Суд постановляє рішення в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами доказів.

Зібрані по справі докази, оцінені судом
належним чином кожен окремо на їх
достовірність та допустимість, а також
їх достатність та взаємний зв'язок у
сукупності.

Встановлені судом обставини свідчать
про те, що позивачем не було надано
допустимих та належних доказів на
підтвердження своїх позовних вимог, а
тому позовні вимоги ОСОБА_1 не
підлягають задоволенню у зв'язку з
недоведеністю.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 509, 526, 530 Цивільного кодексу
України, ст. ст. 10, 15 Цивільного
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 відмовити у позові до ПАТ "Марія
- 98" про стягнення заборгованості в сумі
239 409 грн. 56 коп. за недоведеністю
позовних вимог.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Тернопільської
області через Гусятинський районний
суд шляхом подання апеляційної скарги
на рішення суду протягом десяти днів з
дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: підпис

З оригіналом вірно

Голова Гусятинського районного суду
Г.М. Римар