АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа №212/7639/14-ц
Головуючий в 1 інстанції- Пустовіт
Провадження №22-ц/774/2492/К/14
Доповідач - Барильська А.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Михайлів Л.В.,
Зубакової В.П.,

при секретарі: Булах К.А.,

за участю: відповідача ОСОБА_1,
представника відповідачів ОСОБА_2,
представника Жовтневого ВДВС КМУЮ -
Свистуна Павла Олеговича,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі апеляційну
скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_4 на рішення
Жовтневого районного суду м. Кривого
Рогу від 03 листопада 2014 року по справі
за позовом Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Криворізького міського управління
юстиції до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про
скасування правочину з відчуження
нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року Жовтневий ВДВС КМУЮ
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4
та ОСОБА_1 і просили суд визнати
недійсним договір дарування квартири,
укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 30.10.2013
року, посвідчений приватним нотаріусом
Криворізького міського нотаріального
округу ОСОБА_5, зареєстрований в
реєстрі за №7396728, відповідно до якого
за ОСОБА_1 визнано право власності на
квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказав, що в провадженні Жовтневого
ВДВС перебував виконавчий лист № 2/212/512
від 12.09.2013 року, виданий Жовтневим
районним судом м. Кривого Рогу, про
стягнення зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6
боргу у сумі 40600 грн. 18.09.2013 року було
державним виконавцем винесено
постанову про відкриття вищевказаного
виконавчого провадження, копії якої
направлено сторонам. Боржнику надано
строк для добровільного виконання
рішення до 25.09.2013 року. 30.09.2013 року було
винесено постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження. 01.10.2013 року на адресу
Жовтневого ВДВС надійшла зава від
представника боржника щодо
направлення поштової кореспонденції
на адресу вул. Курчатова буд. 9/47. 02.10.2013
року представник боржника за
довіреністю - відповідач у справі
ОСОБА_1 особисто отримала на прийомі у
державного виконавця постанову про
відкриття виконавчого провадження та
була попереджена про обов'язковість
виконання рішення та ознайомлена з
матеріалами виконавчого провадження.

07.10.2013 року з метою забезпечення
виконання рішення суду державним
виконавцем до реєстраційної служби
Криворізького міського управління
юстиції направлено заявку про
накладення арешту на нерухоме майно
боржника - відповідача ОСОБА_4М, однак у
задоволенні заявки було відмовлено на
підставі ст. 24 Закону України Про
державну реєстрацію».

30.10.2013 року о 9 годині 55 хвилин державним
виконавцем на виконання до
реєстраційної служби Криворізького
міського управління юстиції повторно
направлено заявку про накладення
арешту на нерухоме майно боржника, яку
було задоволено 30.10.2013 року о 15 годині 46
хвилин.

30.10.2013 року о 13 годині 56 хвилин
відповідач ОСОБА_4 здійснив відчуження
квартири, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, на підставі договору
дарування на користь ОСОБА_1.

Таким чином, Жовтневий ВДВС зазначив,
що відповідач ОСОБА_4 передав право
власності на вказане майно на підставі
договору дарування, і, як наслідок,
порушив вимоги Закону України «Про
виконавче провадження», чим створив
перешкоди у реалізації майна та
виконанні рішення суду, у зв'язку з чим,
оспорюваний правочин повинен бути
скасований.

Рішенням Жовтневого районного
суду м. Кривого Рогу від 03 листопада 2014
року позов Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Криворізького міського управління
юстиції до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про
скасування правочину з відчуження
нерухомого майна задоволено. Визнано
недійсним договір дарування квартири,
укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 30.10.2013
року, посвідчений приватним нотаріусом
Криворізького міського нотаріального
округу ОСОБА_5, зареєстрований в
реєстрі за №7396728. Стягнуто
солідарно зі ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на
користь держави судовий збір в розмірі
243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі
відповідачі, посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просять рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення.

Зокрема, апелянти зазначили, що судом
першої інстанції не взято до уваги, що
копію постанови про відкриття
виконавчого провадження від 18.09.2013
року,у якій встановлено строк для
добровільного виконання рішення суду
до 25.09.2013 року, відповідач ОСОБА_4 не
отримував, зазначену постанову
отримала відповідач ОСОБА_1 тільки
18.10.2013 року, тобто після спливу строку
на добровільне виконання рішення, при
цьому їй не було роз'яснено подальший
порядок виконання рішення суду. 08.10.2013
року відповідачем ОСОБА_1 було подано
державному виконавцю заяву
відповідача ОСОБА_4 про добровільне
виконання рішення суду з проханням про
відстрочку строком на шість місяців.
Про постанови державного виконавця
щодо накладення заборони на відчуження
спірної квартири відповідачі
дізналися тільки з позовної заяви,
тобто на момент укладення договору
дарування 30.09.2013 року арешт на квартиру
не було накладено.

Перевіривши законність і
обгрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що в провадженні
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Криворізького
міського управління юстиції перебуває
виконавчий лист № 2/212/512 від 12.09.2013 року,
виданий Жовтневим районним судом м.
Кривого Рогу, про стягнення з
відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6
боргу у сумі 40600 грн.

18.09.2013 року на підставі ст.ст. 17, 19, 25
Закону України «Про виконавче
провадження» державним виконавцем
було винесено постанову про відкриття
вищевказаного виконавчого
провадження. Боржнику ОСОБА_4 надано
строк для добровільного виконання
рішення до 25.09.2013 року. Постанову про
відкриття виконавчого провадження
направлено сторонам для відома та
виконання боржнику за адресою АДРЕСА_1.

30.09.2013 року державним виконавцем було
винесено постанову про накладення
арешту на майно боржника та оголошення
заборони на його відчуження.

02.10.2013 року представник боржника за
довіреністю - відповідач у справі
ОСОБА_1 на прийомі у державного
виконавця ознайомилася з матеріалами
виконавчого провадження і особисто
отримала постанову про відкриття
виконавчого провадження та була
попереджена про обов'язковість
виконання рішення суду та вимог
державного виконавця.

07.10.2013 року з метою забезпечення
виконання рішення суду державним
виконавцем до реєстраційної служби
Криворізького міського управління
юстиції направлено заявку про
накладення арешту на нерухоме майно
боржника. В задоволенні заявки
Жовтневого ВДВС було відмовлено на
підставі ст. 24 Закону України Про
державну реєстрацію».

30.10.2013 року о 9 годині 55 хвилин державним
виконавцем на виконання до
реєстраційної служби Криворізького
міського управління юстиції повторно
направлено заявку про накладення
арешту на нерухоме майно боржника, яку
було задоволено 30.10.2013 року о 15 годині 46
хвилин.

30.10.2013 року о 13 годині 56 хвилин
відповідачем ОСОБА_4, боржником по
виконавчому провадженню, здійснено
відчуження об'єкта нерухомості, а саме:
квартири, розташованої за адресою
АДРЕСА_1. Згідного договору дарування
квартири, укладеного між ОСОБА_4 та
ОСОБА_1 30.10.2013 року посвідченого
приватним нотаріусом Криворізького
міського нотаріального округу ОСОБА_5
зареєстрованому в реєстрі за №7396728,
відповідно до якого за ОСОБА_1 визнано
право власності на квартиру за адресою:
АДРЕСА_1.

Звертаючись до суду з позовом,
Жовтневий ВДВС посилалися на те, що
оспорюваний правочин є недійсним та
підлягає скасуванню, оскільки
відповідач ОСОБА_4 не мав права
відчужувати квартиру за адресою:
АДРЕСА_1, так як при ознайомленні з
матеріалами виконавчого провадження
про стягнення з відповідача ОСОБА_4
коштів його представник - відповідач у
справі ОСОБА_1 дізналася про існування
постанови державного виконавця про
накладення арешту на вказану квартиру.

Задовольняючи позовні вимоги
Жовтневого ВДВС, суд першої інстанції
виходив з доведеності та
обґрунтованості позовних вимог та
наявності правових підстав для їх
задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 316 ЦК
України правом власності є право особи
на річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб.

Згідно з частиною 1 статті 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

Частинами 1,2 статті 319 ЦК
України передбачено, що власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до статті 717 ЦК України за
договором дарування одна сторона
(дарувальник) передає або
зобов'язується передати в майбутньому
другій стороні (обдаровуваному)
безоплатно майно (дарунок) у власність.
Договір, що встановлює обов'язок
обдаровуваного вчинити на користь
дарувальника будь-яку дію майнового
або немайнового характеру, не є
договором дарування.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачу ОСОБА_4 на праві власності
належала квартира за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно договору дарування від 30.10.2013
року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_1,
посвідченого приватним нотаріусом
Криворізького міського нотаріального
округу ОСОБА_5, зареєстрованого в
реєстрі за №7396728, ОСОБА_4 подарував
належну йому на праві власності спірну
квартиру ОСОБА_1, до якої перейшло право
власності на вказану квартиру.

Згідно із ч. 2 ст. 16, ст. 215 ЦК України
одним із способів захисту порушеного
права є визнання недійсним правочину,
укладеного з недодержанням вимог,
установлених чч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього
Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою
третьою, п*ятою та шостою статті 203
цього Кодексу, якими передбачено
загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину.

У абз. 5 п. 5 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» від 06
листопада 2009 року № 9 роз*яснено, що
відповідно до статей 215 та 216 ЦК
України вимога про визнання
оспорюваного правочину недійсним та
про застосування наслідків його
недійсності, а також вимога про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину може бути
заявлена як однією зі сторін правочину,
так і іншою заінтересованою особою,
права та законні інтереси якої
порушено вчиненням правочину.

Матеріалами справи встановлено, що на
виконанні Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Криворізького міського управління
юстиції перебуває виконавчий лист №
2/212/512 від 12.09.2013 року, виданий Жовтневим
районним судом м. Кривого Рогу, про
стягнення з відповідача ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_6 боргу у сумі 40600 грн.

30.09.2013 року державним виконавцем було
винесено постанову про накладення
арешту на майно боржника та оголошення
заборони на його відчуження.

02.10.2013 року представник боржника за
довіреністю - відповідач у справі
ОСОБА_1 на прийомі у державного
виконавця ознайомилася з матеріалами
виконавчого провадження і особисто
отримала постанову про відкриття
виконавчого провадження та була
попереджена про обов'язковість
виконання рішення суду та вимог
державного виконавця.

Тобто, укладаючи оспорюваний договір
дарування, відповідач ОСОБА_1, як
представник відповідача ОСОБА_4, була
повідомлена про наявність постанови
державного виконавця про накладення
арешту на майно боржника та оголошення
заборони на його відчуження.

Однак, не зважаючи на це, відповідач
ОСОБА_4 передав спірну квартиру у
власність ОСОБА_1 , уклавши договір
дарування, чим створив перешкоди у
виконанні рішення суду про стягнення з
нього на користь ОСОБА_6 боргу у сумі 40600
грн.

У зв'язку з чим, висновок суду першої
інстанції про наявність правових
підстав для задоволення позову
Жовтневого ВДВС та визнання недійсним
і скасування правочину, є правильним.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі
на те, що копію постанови про відкриття
виконавчого провадження від 18.09.2013
року, у якій встановлено строк для
добровільного виконання рішення суду
до 25.09.2013 року, відповідач ОСОБА_4 не
отримував, зазначену постанову
отримала відповідач ОСОБА_1 тільки
18.10.2013 року, тобто після спливу строку
на добровільне виконання рішення, при
цьому їй не було роз'яснено подальший
порядок виконання рішення суду, не
можуть бути взяті до уваги колегією
суддів, оскільки, як вбачається з
матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1
отримала копію постанови про відкриття
виконавчого провадження 02.10.2013 року, як
представник відповідача ОСОБА_4, діючи
в його інтересах, та була ознайомлена з
матеріалами виконавчого провадження,
зокрема, і з постановою про арешт майна
боржника та накладення заборони на
його відчуження, яка винесена
державним виконавцем 30.09.2013 року, тобто
до ознайомлення представником
відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_1 з
матеріалами виконавчого провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що
08.10.2013 року відповідачем ОСОБА_1 було
подано державному виконавцю заяву
відповідача ОСОБА_4 про добровільне
виконання рішення суду з проханням про
відстрочку строком на шість місяців, не
беруться до уваги, оскільки в засіданні
колегії суддів відповідач ОСОБА_1
пояснила, що станом на теперішній час
борг відповідача у виконавчому
провадженні складає 36128,08 грн.,
зазначеної суми коштів він для
добровільного погашення боргу не має.

Також не можуть бути підставою для
скасування законного та
обґрунтованого рішення суду доводи
апеляційної скарги щодо того, що про
постанови державного виконавця про
накладення заборони на відчуження
спірної квартири відповідачі
дізналися тільки з позовної заяви,
тобто на момент укладення договору
дарування 30.10.2013 року арешт на квартиру
не було накладено, оскільки
спростовуються матеріалами справи, так
як 02.10.2013 року представник боржника за
довіреністю - відповідач у справі
ОСОБА_1 на прийомі у державного
виконавця ознайомилася з матеріалами
виконавчого провадження, зокрема із
постановою державного виконавця від
30.09.2013 року про накладення арешту на
спірну квартиру, і особисто отримала
постанову про відкриття виконавчого
провадження та була попереджена про
обов'язковість виконання рішення суду
та вимог державного виконавця.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в
достатньо повному обсязі встановив
права і обов'язки сторін, що брали
участь у справі, обставини справи,
перевірив доводи і заперечення сторін,
дав їм належну правову оцінку, ухвалив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду обґрунтовані і
підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального законодавства, тому
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду - залишенню без змін на
підставі ст.308 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну ОСОБА_1, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 03 листопада 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: