УХВАЛА

30 грудня 2014 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі: головуючого Бар’яка
А.С.,

за участю секретаря Сивенюк
О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці заяву ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 про забезпечення
позову,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського
суду Вінницької області перебуває
цивільна справа № 127/23750/14-ц за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів.

Представник позивача ОСОБА_1 звернувся
до суду з заявою про забезпечення
вищезгаданого позову, зазначивши, що
відповідач по справі, на думку
заявника, вживає заходів щодо
відчуження належного йому рухомого та
нерухомого майна з метою уникнення
виконання майбутнього рішення суду, в
силу чого, заявник просить суд
забезпечити позов шляхом накладання
арешту на рухоме та нерухоме майно
ОСОБА_3.

З врахуванням тимчасової
непрацездатності головуючого по
справі та перебування у відрядженні,
дана заява розглянута в перший робочий
день головуючого.

Розглянувши заяву, вивчивши письмові
матеріали справи, вважаю, що заява є
необгрунтованою та не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд, за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України
передбачено слідуючі види
забезпечення позову: накладання арешту
на майно або грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб.

Згідно п. 4 Постанови ПВСУ № 9 від 22.12.2006
року «Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Зміст позовної заяви зазначає, що
предметом позову є вимога про
стягнення з відповідача боргу у сумі
40208 грн. 18 коп., при цьому, заявник
просить суд накласти арешт на рухоме та
нерухоме майно боржника, не надаючи
доказів вартості відповідного майна,
що позбавляє суд виконати вимоги ч 3 ст.
152 ЦПК України, а саме: види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами, крім цього, заявник не додає
до заяви про забезпечення позову
жодного доказу про реальну загрозу
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову, в силу чого, суд вважає заявлену
вимогу необгрунтованою та такою, що не
підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 151-153 ЦПК України , суд-

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні
заяви про забезпеченні позову по
справі № 127/23750/14-ц за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення коштів.

Копію ухвали надіслати ОСОБА_2

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя