Справа № 439/783/14
Головуючий у 1 інстанції: Кваша В.О.
Провадження № 22-ц/783/7291/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук
Категорія справи:59
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Курій Н.М.
і Ніткевич А.В.

при секретарі
Куцик І.Б.

за участю
позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Бродівського районного суду
Львівської області від 15 жовтня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про стягнення коштів на лікування,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Бродівського районного
суду Львівської області від 15 жовтня 2014
року в задоволенні позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про стягнення коштів на
лікування відмовлено.

Вищезгадане рішення в
апеляційному порядку оскаржив позивач
- ОСОБА_3. Вважає рішення суду
неправильним оскільки судом не взято
до уваги той факт, що вона є інвалідом,
не дав належну оцінку випискам з
лікарні про стан її здоров"я. Також
вважає, що суд не врахував факту
ведення під час перебування у шлюбі
відповідачем розгульного життя,
постійного зловживання алкоголем,
нанесенням їй побоїв, ухилення від
участі у вихованні дітей. В апеляційній
скарзі апелянт просить рішення
Бродівського районного суду
Львівської області від 15 жовтня 2014 року
скасувати, а справу направити на новий
судовий розгляд в іншому складі судді.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи
та законність і обґрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга до задоволення не
підлягає із наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.ст.11, 59, 60 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше, як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
вимог цього Кодексу, в межах заявлених
ними вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб які беруть участь у
справі. При цьому, кожна із сторін
зобов'язана довести ті обставини на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, а обставини справи,
які за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК
України - рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції таким вимогам
відповідає.

Матеріалами справи встановлено, що
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є пенсіонерами у
зв"язку з досягненням останніми
пенсійного віку.

З довідки Шевченківської МСЕК серії
ЛВА-1 № 103280 від 02 квітня 2002 року,
вбачається, що ОСОБА_3 встановлено
безтерміново другу групу інвалідності
по причині загального захворювання.

З копії постанови про закінчення
виконавчого провадження ВП №39363463 від
20.08.2013 року вбачається, що згідно
рішення Бродівського районного суду
Львівської області ухвалено стягувати
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 щомісячно 500
грн. на її лікування пожиттєво, однак
виконання такого рішення державною
виконавчою службою Бродівського
районного управління юстиції у
Львівській області було закінчено у
зв"язку з встановленням, що боржник -
ОСОБА_4 є пенсіонером і отримує пенсію
у Львівському центрі по нарахуванню та
виплаті пенсії, та подальшим
направленням виконавчого документа на
виконання у Відділ державної
виконавчої служби Галицького
районного управління юстиції м. Львова.

З довідки ОСОБА_4 №7575 від 23 липня 2014
року, виданої Управління пенсійного
фонду в Бродівському районі
вбачається, що останній отримує пенсію
за віком при повному стажі в розмірі
521,21 грн. з вирахуванням аліментів.

З пояснень сторін встановлено, що таке
стягнення проводилося на підставі
заочного рішення Бродівського
районного суду Львівської області від
16 липня 2013 року, однак в подальшому таке
заочне рішення 28 січня 2014 року
скасоване, а провадження ухвалою суду
від 25 березня 2014 року закрито.

З наявних в матеріалах справи довідок
вбачається, що ОСОБА_3 неодноразово в 2014
році перебувала на амбулаторному
лікуванні.

Згідно копії рішення Бродівського
районного суду Львівської області від
16 липня 2013 року шлюб між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 розірвано.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з тих підстав,
що відповідач не має реальної
можливості надавати таку допомогу,
оскільки є особою пенсійного віку,
отримує пенсію в розмірі 1042 грн.,
частину якої витрачає на своє
лікування.

Частиною 2 ст.76 Сімейного Кодексу
України передбачено, що після
розірвання шлюбу особа має право на
утримання, якщо вона стала
непрацездатною до розірвання шлюбу або
протягом одного року від дня
розірвання шлюбу і потребує
матеріальної допомоги і якщо її
колишній чоловік, колишня дружина може
надавати матеріальну допомогу.

Особа має право на утримання і тоді,
коли вона стала інвалідом після спливу
одного року від дня розірвання шлюбу,
якщо її інвалідність була результатом
протиправної поведінки щодо неї
колишнього чоловіка, колишньої дружини
під час шлюбу.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
оскільки відповідач так само як і
позивач перебуває на пенсійному
забезпеченні, ОСОБА_4 отримує невелику
пенсію, а інвалідність позивачу
призначено в 2002 року, в зв"язку з чим
відсутні будь які підстави для
стягнення з останнього кошти на
лікування позивача по справі.

Також слід зазначити, що
позивачем не доведено факту
протиправних дій відповідача під час
шлюбу стосовно відповідача, які
призвели для призначення їй
інвалідності чи погіршення здоров"я.
Колегією суддів не встановлено
причинно - наслідкового зв"язку дій чи
бездіяльності відповідача стосовного
погіршення здоров"я позивача. Також
позивачем ні в суді першої інстанції,
ні в суді апеляційної інстанції жодним
належним доказом не обгрунтовано ціни
позову в розмірі 500 грн. на місяць.

Розглядаючи спір, колегія
суддів вважає, що районний суд повно та
всебічно дослідив та оцінив обставини
у справі, подані сторонами докази та
правильно визначив характер спірних
правовідносин.

Рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам закону і зібраним
по справі доказам, доводи апеляційної
скарги висновків суду не спростовують,
а тому підстав для її задоволення
немає.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1
ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319, 325
ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Бродівського районного суду
Львівської області від 15 жовтня 2014 року
- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвали законної сили.

Головуючий:
О.Я. Мельничук

Судді:
Н.М. Курій

А.В. Ніткевич