Справа № 161/1112/14-ц
Провадження № 2/161/1037/14
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

07 травня 2014 року
місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської
області в складі:

головуючого - судді - Пахолюка А.М.,

при секретарі - Шандерик В.В.,

з участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

представника третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у судовому засіданні в
залі суду в м. Луцьку цивільну справу за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Укрспецторг групп» в особі Волинської
філії про визнання протоколу прилюдних
торгів недійсним, третя особа на
стороні відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
Перший відділ Державної виконавчої
служби Луцького міського управління
юстиції,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до
ОСОБА_5, Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрспецторг групп»
(далі - ТзОВ «Укрспецторг групп») в
особі Волинської філії про визнання
протоколу прилюдних торгів недійсним.

Позовні вимоги мотивує тим, що при
виконанні судового рішення про
стягнення з неї заборгованості за
кредитним договором, державний
виконавець в порушення вимог Законів
України «Про виконавче провадження» та
«Про іпотеку» передав на реалізацію, а
торговельна організація реалізувала
на прилюдних торгах іпотечне майно -
належну їй квартиру в АДРЕСА_1 Вважає,
що порушення полягають у реалізації
іпотечного майна при відсутності
судового рішення про звернення
стягнення на це майно, оскільки в
зверненні стягнення на майно рішенням
апеляційного суду Волинської області
було відмовлено. Також зазначає, що
державним виконавцем не дотримано
вимог чинного законодавства при
визначенні вартості іпотечного майна,
способу та порядку його реалізації, а
про проведення торгів боржника не було
повідомлено належним чином.

Просить суд, визнати недійсним
протокол проведення прилюдних торгів
№ 03-0104/12 від 23.11.2012 року, яким визнано
переможцем цих торгів ОСОБА_5.

Ухвалою суду від 04.03.2014 року залучено до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні відповідача,
- Перший відділ Державної виконавчої
служби Луцького міського управління
юстиції (далі - Перший ВДВС ЛМУЮ).

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому
засіданні позов підтримав, із
зазначених в заяві підстав. Просив суд
позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2,
представника третьої особи ОСОБА_3 в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнали за безпідставністю, просили
суд в позові відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши та оцінивши
представлені по справі докази в їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
позов безпідставний та не підлягає до
задоволення.

Судом встановлено, що 30.01.2012 року
головним державним виконавцем Першого
ВДВС ЛМУЮ Ліщуком О.О., винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження на виконання рішення
Луцького міськрайонного суду про
солідарне стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5 в
користь ПАТ «Кредитпромбанк» 283604,02 грн.
боргу та по 910 грн. судових витрат з
кожного (а.с. 64).

30.01.2012 року головним державним
виконавцем Першого ВДВС ЛМУЮ Ліщуком
О.О., в ході здійснення виконавчих дій,
за заявою стягувача ПАТ
«Кредитпромбанк», було накладено арешт
та оголошено заборону на відчуження на
все майно, що належить боржнику ОСОБА_4
(а.с. 65).

Відповідно до акту опису й арешту від
31.05.2012 року (а.с. 66-70) державним
виконавцем Першого ВДВС ЛМУЮ Ліщуком
О.О. описано та накладено арешт на
квартиру АДРЕСА_1, яка належить
боржнику ОСОБА_4 та згідно іпотечного
договору від 07.12.2007 року перебуває у
заставі стягувача ВАТ
«Кредитпромбанк» (а.с. 5-7).

Зазначене майно на підставі постанови
державного виконавця від 15.06.2012 року,
було оцінено експертом ОСОБА_8 та
визначено ринкову вартість майна в
розмірі 260500 грн., про що подано звіт про
оцінку житлової квартири (а.с. 71-74).

Судом встановлено, що дії державно
виконавця щодо проведення
процесуальних дій в ході виконавчого
провадження ні стягувачем, ні
боржником оскаржені не були. Скарг з
приводу проведеної оцінки
арештованого майна до Першого ВДВС
ЛМУЮ не надходило (а.с. 75).

Із матеріалів справи вбачається, що
згідно договору № 03-0104/12 від 09.10.2012 року
уповноваженим органом щодо реалізації
квартири в місті АДРЕСА_1 являється
ТзОВ «Укрспецторг групп» в особі
Волинської філії (а.с. 76-78).

Судом встановлено, що прилюдні торги по
реалізації арештованого майна
боржника ОСОБА_4, які були призначені на
26.10.2012 року, не відбулися та подальшому
були призначені на 23.11.2013 року, про що
було розміщено відповідне
повідомлення (а.с. 48- 50, 79,83).

У зв'язку з наведеною обставиною 05.11.2012
року головним державним виконавцем
Першого ВДВС ЛМУЮ Ліщуком О.О. з участю
представника ТзОВ «Укрспецторг групп»
проведено переоцінку арештованого
майна та встановлено стартову ціну
спірної квартири на нових прилюдних
торгах в розмірі - 195375 грн. (а.с. 82).

Судом встановлено, що 23.11.2012 року за
наслідками проведених прилюдних
торгів щодо продажу вищезазначеного
нерухомого майна згідно протоколу №
03-0104/12 переможцем аукціону визначена
відповідач ОСОБА_5 (а.с. 86).

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно із ч.2 ст.16, ч.1 ст.215 ЦК України
одним із способів захисту порушеного
права є визнання недійсним правочину,
укладеного з недодержанням вимог,
установлених ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 цього
Кодексу, зокрема, у зв'язку з
невідповідністю змісту правочину ЦК
України та іншим актам цивільного
законодавства.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначав про недодержання
державним виконавцем та Волинською
філією ТзОВ «Укрспецторг групп» при
проведенні прилюдних торгів норм
Законів України «Про виконавче
провадження», «Про іпотеку» та
Тимчасового положення про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 27
жовтня 1999 року N 68/5 (далі - Тимчасове
положення).

Умови та порядок виконання рішень
судів та інших органів (посадових осіб),
що підлягають примусовому виконанню в
разі невиконання їх у добровільному
порядку на час вчинення виконавчих дій,
визначав Закон України «Про виконавче
провадження» (далі - Закон), Інструкція
про проведення виконавчих дій,
затверджена наказом Міністерства
юстиції України від 15.12.1999 року № 74/5
(далі - Інструкція № 74/5), а з 17.04.2012 року
Інструкція з організації примусового
виконання рішень, затверджена наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
N 512/5 (далі - Інструкція № 512/5).

Цим Законом визначено загальні правові
основи організації та діяльності
державної виконавчої служби, її
завдання та компетенцію, а також
визначено учасників виконавчого
провадження, закріплено їх права та
обов'язки, у тому числі право
стягувачів і боржників та інших
учасників виконавчого провадження на
оскарження дій (бездіяльності)
державного виконавця та порядок цього
оскарження (ст.ст. 1, 2, 5, 7, 11, 12, 82 Закону).

Разом із тим аналіз положень цього
Закону та Інструкції № 74/5, Інструкції
№ 512/5 свідчить про те, що вони не
встановлюють порядку та правил
проведення прилюдних торгів, а лише
закріплюють, як і ст.650 ЦК України, такий
спосіб реалізації майна, як його продаж
на аукціоні, і відсилають до інших
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України та Міністерства
юстиції України, якими повинен
визначатися порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого майна (ст.62 Закону та п.п.
5.11, 5.12 Інструкції № 74/5, п.п.4.5.
Інструкції № 512/5).

Відповідно до положень зазначених
правових норм державний виконавець
здійснює лише підготовчі дії з метою
проведення прилюдних торгів, а самі
прилюдні торги з реалізації нерухомого
майна організовують і проводять
спеціалізовані організації, з якими
державною виконавчою службою
укладається відповідний договір (п.5.11
Інструкції № 74/5).

Правила ж проведення прилюдних торгів
визначені Тимчасовим положенням.

Цим Тимчасовим положенням визначено,
що прилюдні торги є спеціальною
процедурою продажу майна, за
результатами якої власником майна стає
покупець, який у ході торгів
запропонував за нього найвищу ціну (п.2.2
Тимчасового положення), та передбачені
певні правила проведення цих торгів, а
саме: по-перше, правила, які визначають
процедуру підготовки, проведення
торгів (опублікування інформаційного
повідомлення певного змісту про
реалізацію нерухомого майна;
направлення письмового повідомлення
державному виконавцю, стягувачу та
боржнику про дату, час, місце
проведення прилюдних торгів, а також
стартову ціну реалізації майна) (розд.
3); по-друге, правила, які регулюють сам
порядок проведення торгів (розд. 4) і,
по-третє, ті правила, які стосуються
оформлення кінцевих результатів
торгів (розд. 6).

Таким чином, виходячи з аналізу
правової природи процедури реалізації
майна на прилюдних торгах, яка полягає
в продажу майна, тобто в забезпеченні
переходу права власності на майно
боржника, на яке звернено стягнення, до
покупця учасника прилюдних торгів,
ураховуючи особливості, передбачені
законодавством щодо проведення
прилюдних торгів, складання за
результатами їх проведення акта про
проведення прилюдних торгів є
оформленням договірних відносин
купівлі-продажу майна на публічних
торгах, а відтак є правочином.

Такий висновок узгоджується й з
нормами ст.ст. 650, 655 та ч.4 ст. 656 ЦК
України, які відносять до договорів
купівлі-продажу процедуру прилюдних
торгів, результатом яких є видача
нотаріусом свідоцтва про придбання
майна з прилюдних торгів на підставі
складеного та затвердженого в
установленому порядку акта державного
виконавця про проведені торги (розд. 6
Тимчасового положення, пп. 244, 245, 248
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 14 червня 1994 року №
18/5, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 7 липня 1994 року №152/361,
Закону України "Про нотаріат").

Отже, враховуючи те, що відчуження
майна з прилюдних торгів відноситься
до угод купівлі-продажу, така угода
може визнаватись недійсною в судовому
порядку з підстав недодержання в
момент її вчинення вимог, які
встановлені чч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України
(ч.1 ст.215 цього Кодексу).

Разом з тим слід зазначити, що оскільки
виходячи зі змісту ч.1 ст. 215 ЦК України
підставами недійсності укладеного за
результатами прилюдних торгів
правочину є недодержання вимог закону
в момент його укладення, тобто
безпосередньо за результатами
прилюдних торгів, то підставами для
визнання прилюдних торгів недійсними є
порушення встановлених законодавством
правил проведення торгів, визначених
саме Тимчасовим положенням.

Що стосується порушень, допущених
державним виконавцем при здійсненні
своїх повноважень, передбачених
Законом України «Про виконавче
провадження» до призначення прилюдних
торгів, у тому числі щодо накладення
арешту на майно, визначення вартості чи
оцінки майна тощо, то такі дії
(бездіяльність) державного виконавця
підлягають оскарженню в порядку,
передбаченому ст.82 цього Закону та
розділу VII Цивільного процесуального
кодексу України.

В ході розгляду справи судом
встановлено, що до призначення
прилюдних торгів жодної скарги при
виконанні виконавчого провадження,
відкритого постановою від 30.01.2012 року,
на дії або бездіяльність державного
виконавця, ні від стягувача, ні від
боржника не надходило.

Відсутність заперечень як стягувача,
так і боржника щодо накладення арешту
на іпотечне майно при виконанні
судового рішення про стягнення коштів
стверджує про їх згоду на такі дії
державного виконавця.

Отже, дії державного виконавця у
виконавчому провадженні, які не
стосуються правил проведення
прилюдних торгів, мають самостійний
спосіб оскарження і не можуть бути
підставою для визнання прилюдних
торгів недійсними.

Як вбачається із матеріалів справи,
Волинська філія ТзОВ «Укрспецторг
групп», здійснюючи дії щодо підготовки
та проведення прилюдних торгів
відповідно до вимог Тимчасового
положення, підставно враховувала
вимоги Закону України «Про іпотеку»,
оскільки спірне майно є іпотечним на
підставі вищезазначеного іпотечного
договору, який було надано цьому
підприємству спільно із пакетом інших
документів.

Інформаційне повідомлення про
проведення торгів доведене належним
способом в належних друкованих засобах
масової інформації та в належні строки,
про що повідомлені державний
виконавець, стягувач, боржник (а.с.
48-50,79,80,83-85).

Не заслуговують на увагу доводи
представника позивача, що прилюдні
торги мають бути визнані недійсними
тому, що вартість майна визначена
державним виконавцем в ході
виконавчого провадження в супереч
вимогам Закону України «Про іпотеку».

Зокрема, позивачем не надано суду
належних доказів, що підтверджують
невідповідність ціни, визначеній у
висновку від 25.06.2012 року, ринковій
вартості майна. Крім того, сторона
позивача не погоджуючись із визначеною
в звіті про оцінку, ринковою вартістю
квартири мала право оскаржити даний
звіт, однак не скористалася наданими
правами.

Безпідставними є також доводи
представника позивача про порушення
державним виконавцем вимог чинного
законодавства при реалізації квартири,
яка за умовами іпотечного договору
перебуває в заставі ПАТ
«Кредитпромбанк», за відсутності
рішення суду про звернення стягнення
на предмет іпотеки.

Відповідно до п. 1 ст. 54 Закону України
«Про виконавче провадження» звернення
стягнення на заставлене майно в
порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача - заставодержателя.

Згідно п. 8 ст. 54 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється державним виконавцем з
урахуванням положень Закону України
«Про іпотеку».

А тому, стягувач ПАТ «Кредитпромбанк»
одночасно є і іпотекодержателем і
стягувачем, тобто у державного
виконавця не було перешкод для
реалізації заставленого майна, яке
знаходиться у стягувача, за
відсутності рішення суду про звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Враховуючи вищезазначені обставини,
суд приходить до висновку про
відсутність порушень вимог
Тимчасового положення та інших норм
при проведенні прилюдних торгів, а
також відсутність порушень прав і
законних інтересів позивача, яка
оспорює результати торгів.

Отже, при проведенні вищезазначених
прилюдних торгів з реалізації квартири
АДРЕСА_1, суд не вбачає порушень вимог
ст.ст. 215, 216 Цивільного кодексу України,
Тимчасового положення та інших норм
при проведенні прилюдних торгів, а
також відсутність порушень прав і
законних інтересів позивача, який
оспорює результати торгів.

Враховуючи зазначені обставини,
суд приходить до висновку що в
задоволенні позову слід відмовити за
безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 58, 60, 88, 213,
214, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 215,
216 Цивільного кодексу України, ст.ст. 54,
57, 58, 62 Закону України «Про виконавче
провадження», ст.ст. 41, 43, 45 Закону
України «Про іпотеку», Тимчасовим
положенням про порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 27 жовтня 1999 року N
68/5, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрспецторг групп»
в особі Волинської філії про визнання
протоколу прилюдних торгів недійсним,
третя особа на стороні відповідача, яка
не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, Перший відділ
Державної виконавчої служби Луцького
міського управління юстиції - в і д м о
в и т и.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Волинської області
через Луцький міськрайонний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення суду, якщо
його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду
А.М. Пахолюк