АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 214/2459/14-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/2614/К/14
Категорія № 26 (І)
Доповідач - Братіщева Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області

у складі: головуючого - судді
Братіщевої Л.А.,

суддів - Грищенко Н.М.,
Турік В.П.,

при секретарі - Трофименко О.О.

за участю: представника позивача
ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника відповідача
ПАТ «Криворізький залізорудний
комбінат» - Мордвінкіна Сергія
В'ячеславовича,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі апеляційні
скарги Публічного акціонерного
товариства «Криворізький залізорудний
комбінат» та ОСОБА_2 на рішення
Саксаганського районного суду м.
Кривого Рогу від 12 листопада 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» про
відшкодування моральної шкоди,
завданої смертю чоловіка, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» (далі - ПАТ
«Кривбасзалізрудком») про
відшкодування шкоди, завданою смертю
чоловіка, в якому просила стягнути з
відповідача на її корить 50000,00 грн. в
рахунок відшкодування шкоди.

В обґрунтування позовної заяви
зазначила, що її чоловік ОСОБА_5
працював в ПАТ «Кривбасзалізрудком» в
період з 19.06.1945 року по 23.04.1985 рік на
різних посадах. З життя йому в 1962 року
було встановлено професійне
захворювання та висновком МСЕК від
16.03.1993 року встановлено 45% втрати
працездатності з 1992 року. Помер чоловік
ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно довідки про
причинний зв'язок смерті з професійним
захворюванням або каліцтвом від 19
червня 2013 року, встановлений причинний
зв'язок смерті чоловіка з професійним
захворюванням.

Рішенням Саксаганського районного
суду м. Кривого Рогу від 12 листопада 2014
року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені
частково.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на
користь ОСОБА_2 моральну шкоду, завдану
смертю чоловіка у розмірі 12000,00 грн.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на
користь держави судові витрати у
розмірі 243,60 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ
«Кривбасзалізрудком», посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просив скасувати рішення суду та
ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_2 в
задоволенні позовних вимог. В
обґрунтування апеляційної скарги
посилаються на те, що позивач не надала
доказів протиправної поведінки,
неправомірних рішень, дій чи
бездіяльності, вини підприємства щодо
її чоловіка. Також вважають, що до
спірних правовідносин не належить
застосовувати вимоги ст. 153 КЗпП
України, оскільки даний Кодекс набрав
чинності 01.06.1972 року, а тому регулює
відносини, які виникли з дня набрання
ним чинності. Крім того слід врахувати
похилий вік позивача та постійну
допомогу кваліфікованих лікарів.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2
ставить питання про скасування рішення
суду та ухвалення нового рішення про
задоволення її позовних вимог в
повному обсязі. Вважає, що суд першої
інстанції не повністю дослідив
обставини справи та не оцінив усі
моральні страждання, які нею були
перенесені і існують на теперішній час
та формально встановив розмір
моральної шкоди в меншому розмірі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційних
скарг, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги підлягають
відхиленню з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи встановлено, що
чоловік позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 в
період з 19.06.1945 року по 23.04.1985 батько
працював на різних посадах на шахті
«Новая» у відділі капітального
будівництва Рудоуправління ім. Кірова
об'єднання «Кривбасруда» (на
теперішній час Публічне акціонерне
товариство «Криворізький залізорудний
комбінат») (а.с. 7-12).

У зв'язку з тривалою працею в умовах
впливу шкідливих факторів у ОСОБА_5
виникло захворювання - сидеросилікоз,
емфізема легень ІІ стадії, легенева
недостатність ІІ ступеню, яке в 1962 році
було визнано професійним
захворюванням.

Згідно довідки МСЕК (а.с. 17) чоловікові
позивача було встановлено 45% втрати
працездатності з 25.11.1992 року на
безстроковий термін та було визнано
інвалідом 3-ї групи .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що
вбачається з копії свідоцтва про
смерть НОМЕР_1 (а.с. 3).

Як вбачається з довідки про причинний
зв'язок смерті з професійним
захворюванням або каліцтвом серії АА №
0000016 від 19 червня 2013 року, встановлений
причинний зв'язок смерті ОСОБА_5 з
професійним захворюванням від 08.10.1962
року (а.с. 13).

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з
характеру і тривалості страждань
позивача під час хвороби чоловіка та
його смерті, стану її здоров'я, тяжкості
захворювання померлого ОСОБА_5,
істотності вимушених змін у життєвих і
виробничих стосунках позивача,
конкретних обставин, що наступили.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до ст. 16 ЦК України
відшкодування моральної шкоди є
способом захисту цивільних прав та
інтересів судом.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених ч. 2
цієї статті.

Таким чином, ч. 1 ст. 1167 ЦК України
встановлює загальне правило,
відповідно до якого відповідальність
за заподіяння моральної шкоди настає
за наявності загальної підстави -
наявності моральної (немайнової) шкоди,
а також за наявності всіх основних умов
відповідальності, а саме:
неправомірної поведінки, причинного
зв'язку та вини заподіювача.

Частиною 2 статті 1168 ЦК України
моральна шкода, завдана смертю
фізичної особи, відшкодовується її
чоловікові (дружині), батькам
(усиновлювачам), дітям (усиновленим), а
також особам, які проживали з нею
однією сім'єю.

Згідно ч.3 ст.23 ЦК України моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення.

При визначенні розміру відшкодування
враховуються вимоги розумності і
справедливості.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується
одноразово, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Право кожного на належні, безпечні і
здорові умови праці встановлено ч.4 ст.43
Конституції України.

Як зазначають частини 1, 3 ст. 13 Закону
України «Про охорону праці»:
роботодавець зобов'язаний створити на
робочому місці в кожному структурному
підрозділі умови праці відповідно до
нормативно-правових актів, а також
забезпечити додержання вимог
законодавства щодо прав працівників у
галузі охорони праці. Роботодавець
несе безпосередню відповідальність за
порушення зазначених вимог.

Статтею 153 КЗпП України встановлено, що
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Виходячи з аналізу зазначеної норми
закону, вбачається, що право на
відшкодування моральної шкоди
чоловікові, дружині, батькам, дітям, а
також особам, які проживали з померлим
однією сім'єю виникає у разі, якщо
встановлено причинний зв'язок між
смертю фізичної особи та ушкодженням
здоров'я на виробництві.

Згідно копії свідоцтва про одруження
(а.с. 6), ОСОБА_5 є чоловіком позивача
ОСОБА_2.

У зв'язку зі смертю чоловіка позивачу
спричинено моральну шкоду, яка полягає
у тому, що за весь період їх сумісного
життя, чоловік був для неї підтримкою
та опорою, на яку вона розраховувала і
на старості років. Із втратою близької
людини вона втратила підтримку і
розуміння, турботу, яка їй необхідна як
людині похилого віку. Крім того, перед
смертю чоловіка позивач була свідком
його страждань і мук, у зв'язку з чим
переживала та переймалася цим.
Внаслідок викладеного позивач зазнала
тяжкої моральної травми. Отже, смерть
чоловіка вимагає від неї додаткових
зусиль на організацію свого життя.

У зв'язку з чим, за наявності доказів
причинно-наслідкового зв'язку між
смертю чоловіка позивача та
встановленням йому професійного
захворювання, колегія суддів вважає
вірним висновок суду першої інстанції
про наявність правових підстав для
задоволення позову ОСОБА_2

Посилання відповідача в апеляційній
скарзі на те, що на позивача не
розповсюджуються вимоги ст. 1168 ЦК
України та ст. 153 КЗпП України, оскільки
професійне захворювання її чоловіка
виникло до набрання законної сили
діючими ЦК України та КЗпП України, не
приймаються колегією суду до уваги,
оскільки предметом спору є завдання
моральної шкоди саме з 2013 року, тобто у
зв'язку зі смертю чоловіка позивача
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Інші доводи апеляційної скарги
відповідача не приймаються до уваги,
оскільки вони є незгодою з висновкам
суду по оцінці доказів та зводяться до
їх переоцінки.

На думку колегії суддів, суд першої
інстанції відповідно до ст.ст. 213 ,214
ЦПК України правильно визначився з
характером правовідносин, оскільки
дружина померлого має право на
відшкодування моральної шкоди з
підстав, передбачених ст.ст.1167, 1168 ЦК
України.

Також колегія суддів погоджується з
розміром моральної шкоди, стягнутої з
відповідача на користь позивача,
оскільки судом взято до уваги
роз'яснення пункту 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995
року з подальшими змінами «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» щодо
визначення розміру моральної шкоди
залежно від характеру та обсягу
страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо) та визначено розмір
моральної шкоди з урахуванням душевних
страждань позивача. У зв'язку з чим
колегія суддів не приймає до уваги
доводи апеляційної скарги позивача
щодо її незгоди з зазначеним судом
першої інстанції розміром моральної
шкоди.

За таких обставин, підстав для
задоволення апеляційної скарги та
скасування рішення суду колегія суддів
не вбачає.

Суд не допустив порушень матеріального
або процесуального закону, які могли б
бути підставою для скасування рішення
суду, у зв'язку з чим апеляційні скарги
підлягають відхиленню, а рішення суду -
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» та ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду
м. Кривого Рогу від 12 листопада 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: