Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Юровської Г.В., Леванчука А.О.,
Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, третя особа - приватний
нотаріус Лозівського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, про
визнання спадкового договору
недійсним та стягнення безпідставно
отриманих коштів, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення Лозівського
міськрайонного суду Харківської
області від 07 березня 2014 року та
рішення апеляційного суду Харківської
області від 06 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом, обгрунтовуючи свої
вимоги тим, що 20 жовтня 2011 року між її
батьком ОСОБА_7 та ОСОБА_5 було укладено
спадковий договір, згідно з умовами
якого, після смерті ОСОБА_7 відповідачу
переходив житловий будинок з
надвірними будівлями по АДРЕСА_1.
Договір посвідчений приватним
нотаріусом Лозівського міського
нотаріального округу Харківської
області ОСОБА_6 20 січня 2011 року і
зареєстрований у реєстрі за № 3584. В
договорі приватний нотаріус зазначив,
що спірний будинок, належить
ОСОБА_7 на праві приватної власності.
Проте це не відповідає дійсності,
оскільки зазначений будинок був
об'єктом спільної сумісної власності
батька та матері позивачки - ОСОБА_7 та
ОСОБА_8

Крім того, позивачка зазначала, що
підпис ОСОБА_7 в договорі змінений і не
відповідає тому підпису, яким її батько
підписувався усе своє життя. За життя
батько ніколи не висловлював наміру
укладення спадкового договору. Набувач
майна, ОСОБА_5, умови договору не
виконував і надававав обмежені послуги
ОСОБА_7, безпідставно заволодівши
грошима у розмірі 10 тис. грн та
допомогою на поховання.

На підставі наведеного ОСОБА_4 просила
суд визнати недійсним спадковий
договір, укладений 20 жовтня 2011 року між
ОСОБА_7 та ОСОБА_5, посвідчений
приватним нотаріусом Лозівського
міського нотаріального округу
Харківської області ОСОБА_6 20 січня 2011
poку, зареєстрований в реєстрі за № 3584;
стягнути з ОСОБА_5 безпідставно
отримані ним грошові кошти, належні за
життя ОСОБА_7, у сумі 10 тис. грн та
безпідставно отриману пенсію та
матеріальну допомогу на поховання
ОСОБА_7 в сумі 3 888 грн 06 коп.

Рішенням Лозівського міськрайонного
суду Харківської області

від 07 березня 2014 року позов ОСОБА_4
задоволено частково.

Визнано частково недійсним спадковий
договір, укладений 20 жовтня 2011 року між
ОСОБА_7 та ОСОБА_5, посвідчений
приватним нотаріусом Лозівського
міського нотаріального округу
Харківської області ОСОБА_6 20 жовтня 2011
року і зареєстрований в реєстрі за №
3584, а саме - у Ѕ його частині. У
задоволенні іншої частини позову
відмовлено. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 06 серпня

2014 року рішення районного суду в
частині визання частково недійсним
спадкового договору, а саме - Ѕ його
частині скасовано та в цій частині
ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні позову в цій частині
відмовлено. В іншій частині рішення
суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанції, ухвалити у
справі нове рішення про задоволення
позову, обґрунтовуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову,
апеляційний суд, дослідивши обставини
у справі і давши їм належну правову
оцінку, обґрунтовано виходив з того, що
ОСОБА_7 був повноправним власником
спірного будинку, на час укладання
оспорюваного спадкового договору
згода його колишньої дружини, яка на
час укладання договору була померлою,
не вимагалася, будь-які підстави
вважати що укладений спадковий договір
не відповідав справжньому
волевиявленню ОСОБА_7 відсутні.

Із матеріалів справи та змісту
ухвалених судами рішень не вбачається,
що апеляційним судом при вирішенні
спору допущено порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України
як підстави для скасування рішення.

Доводи касаційної скарги висновків
апеляційного суду не спростовують.

Частиною 3 статті 332 ЦПК України
визначено, що суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Оскільки судом повно та всебічно
з'ясовано дійсні обставини справи,
надано належну оцінку зібраним у ній
доказам, ухвалено законне і
обґрунтоване рішення, подану касаційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду
першої інстанції в незміненій частині
та рішення апеляційного суду у справі -
залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської
області від 06 серпня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г.В. Юровська А.О. Леванчук Т.О.
Писана