У х в а л а

іменем україни

28 травня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ у
складі:

Гулька Б.І. Луспеника Д.Д.
Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю
«Розсоші» до ОСОБА_4 про визнання
договорів оренди земельних ділянок
дійсними за касаційною скаргою
товариства з обмеженою
відповідальністю «Розсоші» (далі - ТОВ
«Розсоші») на рішення
Великописарівського районного суду
Сумської області від 16
грудня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Сумської області від 22 січня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ТОВ «Розсоші»
звернулося до суду із указаним позовом,
посилаючись на те, що 20 жовтня 2004 року
із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено
окремі договори оренди земельної
ділянки (паю), відповідно площею 5,15 га
та 5,04 га, строком на 10 років, державну
реєстрацію договорів оренди було
здійснено 15 березня 2006 року. 2 жовтня 2012
року відповідач набув право власності
на вищезазначені земельні ділянки в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Рішенням
Великописарівського районного суду
Сумської області від 19 квітня 2013 року,
ухваленим за позовом ОСОБА_4, вказані
договори оренди були розірвані.
Позивач зазначав, що відповідач
отримував оренду плату за користування
товариством земельною ділянкою ОСОБА_5
за 2010-2012 роки в сумі 3 248 грн 70 коп. та
за користування земельною ділянкою
ОСОБА_6 за 2012 рік в сумі 3 056 грн 11 коп., а,
відтак, на його думку, визнав існування
між ними договірних правовідносин.

У зв'язку з цим позивач просив суд
визнати дійсним договір оренди
земельних ділянок, площею 5,15 га та 5,04
га, укладений між ним та ОСОБА_4
в усній формі; визнати за ним право на
оплатне користування на умовах оренди
вказаними земельними ділянками
терміном дії до 15 березня 2016 року з
обов'язковою оплатою на користь
відповідача орендної плати в розмірі 3 %
від нормативної грошової оцінки
земельної ділянки на рік.

Рішенням Великописарівського
районного суду Сумської області від
16 грудня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Сумської області від 22 січня 2014 року, у
задоволенні позову ТОВ «Розсоші»
відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Розсоші»,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди
на підставі доказів, поданих сторонами,
що належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), дійшли до правильного
висновку про те, що умов, передбачених
ст. 218 ЦК України, для задоволення
позову немає. Суди вірно зазначили, що
заборгованість за договором оренди
відповідачу сплачено за договорами зі
спадкодавцями, а не з ним (він отримав
свідоцтво про право на спадщину 2
жовтня 2012 року, ОСОБА_5 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, кошти отримані 7 лютого
2012 року). Отже, доказів на
підтвердження того, що після
розірвання в судовому порядку за
рішенням суду від 19 квітня 2013 року
договорів оренди земельної ділянки зі
спадкодавцями відповідача, позивач
узгодив з ОСОБА_4 всі істотні
умови нового договору відсутні.

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що судові рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи касаційної скарги цих
висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись
положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів вважає за необхідне
відхилити касаційну скаргу і залишити
судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Розсоші»
відхилити.

Рішення Великописарівського районного
суду Сумської області від
16 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Сумської області від 22 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Б.І.
Гулько

Д.Д. Луспеник

С.Ф. Хопта