Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2014 року
м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Врони А.О., за участю
секретаря - Константінової К.Г.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ спільного майна,-

В С Т А Н О В И В :

06 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернулась
до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому
просила визнати за нею право власності
на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, за
ОСОБА_2 залишити право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1. Позов
мотивовано тим, що позивач 23 листопада
1973 року зареєструвала з відповідачем
шлюб. Спільне життя з відповідачем не
склалося та шлюб було розірвано 17
листопада 2011 року. За час шлюбу ними
було придбано квартиру АДРЕСА_1. В
добровільному порядку сторони не
дійшли згоди щодо поділу спірного
нерухомого майна, тому позивач змушена
звернутись до суду за захистом своїх
прав.

В судовому засіданні 09 грудня 2014 року
позивач позовні вимоги підтримала у
повному обсязі, просила суд їх
задовольнити на підставі доводів,
викладених в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні 09
грудня 2014 року позовні вимоги визнав
частково, не погодився з розподілом
судових витрат, проте не заперечував
проти поділу спірної квартири.

З'ясувавши обставини справи, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень, та дослідивши
письмові докази по справі в
підтвердження вказаних обставин, суд
приходить до висновку, що вимоги
позивача підлягають задоволенню
виходячи з наступного.

З огляду на ч.4 ст.174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що 23 листопада 1973
року сторони у справі зареєстрували
шлюб. 17 листопада 2011 року шлюб між
сторонами у справі розірвано згідно
рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області.

09 вересня 2003 року ОСОБА_2 придбано
квартиру АДРЕСА_1 згідно договору
купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Павлоградського
міського нотаріального округу,
зареєстровано в реєстрі за №1491.

Тобто квартира АДРЕСА_1 придбана у
період шлюбу.

Як вбачається з інформаційної довідки
з Реєстру прав власності на нерухоме
майно від 19.12.2014 року право власності на
квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за
відповідачем, ОСОБА_2, на підставі
договору купівлі-продажу від 09 вересня
2003 року.

Відповідно до норм статті 22 Кодексу про
шлюб та сім'ю України (в редакції чинній
на час виникнення спірних
правовідносин) майно, нажите подружжям
за час шлюбу, є його спільною
сумісною власністю. Кожен з подружжя
має рівні права володіння,
користування і розпорядження цим
майном. Подружжя користується рівними
правами на майно і в тому разі, якщо
один з них був зайнятий веденням
домашнього господарства, доглядом за
дітьми або з інших поважних причин не
мав самостійного заробітку.

Відповідно до правил статті 28 Кодексу
про шлюб та сім'ю України в разі поділу
майна, яке є спільною сумісною
власністю подружжя, їх частки
визнаються рівними.

Згідно зі статтею 29 Кодексу про шлюб та
сім'ю України якщо між подружжям не
досягнуто згоди про спосіб поділу
спільного майна, то за позовом
подружжя або одного з них суд може
постановити рішення: про поділ майна в
натурі, якщо це можливо без шкоди для
його господарського призначення; про
розподіл речей між подружжям з
урахуванням їх вартості та частки
кожного з подружжя в спільному майні;
про присудження майна в натурі одному з
подружжя, з покладенням на нього
обов'язку компенсувати другому з
подружжя його частку грішми. При цьому
суд також бере до уваги інтереси
неповнолітніх дітей або інтереси
одного з подружжя, що заслуговують на
увагу. Поділ спільного майна подружжя
може бути проведений як під час
перебування в шлюбі, так і після
розірвання шлюбу. Для вимоги про поділ
майна, яке є спільною сумісною
власністю розведеного подружжя,
встановлюється трирічний строк
позовної давності.

При поданні даного позову позивачем не
пропущено трирічний строк позовної
давності, оскільки шлюб між сторонами
розірвано 17 листопада 2011 року згідно
рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області, а позивачем звернулась до суду
з позовом про поділ спільної сумісної
власності подружжя 06 листопада 2014 року,
тобто до спливу трирічний строку
звернення до суду.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про те, що спірна
квартира є спільною сумісною власністю
подружжя, нажита подружжям за час
шлюбу, підлягає поділу виходячи з
рівних часток, тому позовні вимоги є
законним та такими, що підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст.10,11,174,209,212,214-215,218 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір в розмірі 625 (шістсот
двадцять п'ять) грн.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Павлоградський міськрайонний суд
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
його проголошення апеляційної скарги.

Суддя
А. О. Врона