Справа № 439/850/14
Головуючий у 1 інстанції: Кваша В.О.
Провадження № 22-ц/783/6512/14
Доповідач в 2-й інстанції: Курій Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого -
судді Курій Н.М.,

суддів:
Мельничук О.Я., Ніткевича А.В.,

за секретаря
Куцика І.Б.,

з участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Бродівського районного суду
Львівської області від 31 липня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Бродівського районного суду
Львівської області від 31 липня 2014 року
вищезазначений позов задоволено
частково.

Суд стягнув з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживаючого у АДРЕСА_1, аліменти на
користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на
утримання сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в
розмірі 2/5 частки заробітку (доходу),
але не менше 30% прожиткового мінімуму
на дитину відповідного віку, щомісячно,
починаючи з 22.05.2014 року до досягнення
повноліття дитини.

Суд звернув до негайного виконання
рішення у межах суми платежу за один
місяць.

Суд стягнув з ОСОБА_3 в користь держави
243 грн. 60 коп. судового збору.

Ухвалою Бродівського районного суду
Львівської області від 19 вересня 2014
року виправлено допущену у вступній та
резолютивній частинах рішенні
Бродівського районного суду
Львівської області від 31 липня 2014 рок
описку про розмір аліментів з 3/5 на 2/5.

Рішення суду оскаржив відповідач
ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на те, що рішення суду є
незаконним та необґрунтованим,
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
на основі неповного з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
а висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Апелянт зазначає, що оскільки мати і
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, то його права з позивачкою
є рівними і вона мала б довести в суді,
що вона так само спроможна утримувати
їх дитину рівним коштом.

Апелянт також стверджує, що суд першої
інстанції не врахував стан його
здоров'я та матеріальний стан, зокрема,
те, що він за станом здоров'я звільнений
від проходження військової служби і
відповідно також потребує медичного
обслуговування.

Апелянт наголошує на тому, що суд також
не врахував того, що він також не має
житла та орендує його у власника.

Апелянт зазначає, що він з позивачкою
перебуває у шлюбі, вони мають дитину, а
тому відповідно можливі наміри щодо
збереження сім'ї, а для цього йому
необхідні кошти.

Апелянт просить рішення суду першої
інстанції скасувати та постановити
нове про частково задоволення позовних
вимог та стягнення з нього аліментів в
розмірі 1/5 частки його доходів.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не прибув, подав клопотання про
відкладення розгляду справи у зв'язку з
неможливістю прибути в судове
засідання його адвоката, який приймає
участь у розгляді іншої справи, однак,
доказів про поважність причин своєї
відсутності не представив.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2
доводи апеляційної скарги заперечила
та просила відхилити апеляційну скаргу
і клопотання ОСОБА_3 про відкладення
розгляду справи.

За таких обставин, колегія суддів,
відхиливши зазначене клопотання
ОСОБА_3, вважає за можливе відповідно до
ч. 2 ст. 305 ЦПК України розглядати справу
за відсутності осіб, що не з'явилися,
ураховуючи обов'язок суду апеляційної
інстанції дотримуватись строків
розгляду справи, визначених ч.1 ст.303-1
ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційної
інстанції, пояснення позивачки
ОСОБА_2, дослідивши матеріали цивільної
справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Статтями 10, 60 ЦПК України встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін і, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог або заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Суд першої інстанції встановив, що
позивачка та відповідач перебувають у
зареєстрованому шлюбі з 03.08.2013 року, що
підтверджується копією свідоцтва про
шлюб (а.с. 4).

Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 5), який знаходяться на
утриманні матері.

Суд першої інстанції встановив, що
інших осіб на утриманні відповідача
немає.

Суд першої інстанції також встановив,
що відповідач ухиляється від виконання
батьківського обов'язку та не надає
матеріальну допомогу на утримання
дитини.

Матеріалами справи підтверджується, що
відповідач - ОСОБА_3 офіційно
працевлаштований у ПАТ
«Львівобленерго» на посаді контролера
енергонагляду 3 групи та отримує
заробітню плату (а.с. 25).

Відповідно до ст.180 СК України, батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України передбачено, що
при визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в постанові № 3 від 15.05.2006 року
«Про застосування судами окремих норм
сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» в пункті 17, за
відсутності домовленості між батьками
про сплату аліментів на дитину, той із
них, з ким проживає, вправі звернутися
до суду з відповідним позовом. Згідно з
ч. 3 ст. 181 СК, аліменти на дитину
присуджуються в частці від заробітку
(доходу) її матері, батька (ст. 183 СК
України) або в твердій грошовій сумі
(ст. 184) СК України і виплачуються
щомісячно. Вирішуючи питання щодо
розміру аліментів, суд повинен
ураховувати: стан здоров'я, матеріальне
становище дитини і платника аліментів;
наявність в останнього інших
неповнолітніх дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх
дочки, сина; інші обставини, що мають
істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України,
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Розмір аліментів, визначений судом
першої інстанції, на думку колегії
апеляційного суду, є достатнім для
забезпечення необхідних потреб дитини.

Задовольняючи частково позов та
стягуючи з відповідача аліменти на
утримання неповнолітнього сина в
розмірі в розмірі 2/5 частки заробітку
(доходу), але не менше 30% прожиткового
мінімуму на дитину відповідного віку,
щомісячно, суд правильно виходив з
наявності обставин, які враховуються
при визначенні розміру аліментів,
зокрема, віку дитини та реальної
необхідності витрат на її утримання,
спроможності відповідача надавати
таке утримання дитині з урахуванням
відсутності у нього інших утриманців
та обов'язку обох батьків утримувати
дитину.

Доводи апелянта про те, що суд першої
інстанції не врахував матеріальне
становище обох сторін є неспроможними
та висновків суду про обов'язок батька
брати участь в утриманні дитини не
спростовують.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дав
належну оцінку всім обставинам і
доказам у справі в їх сукупності та
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому доходить висновку, що підстави
для його скасування відсутні й
апеляційну скаргу на оскаржене рішення
необхідно відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, п.1 ч.1
ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бродівського районного суду
Львівської області від 31 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий:
Курій Н.М.

Судді:
Мельничук О.Я.

Ніткевич А.В.