Справа № 754/3897/14
Провадження № 2-2920/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2014 року Деснянський районний суд м.
Києва в складі:

головуючого - судді - Лісовської О.В.

за участю секретаря - Макас Л.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
ОСОБА_3, про позбавлення права
користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до відповідача ОСОБА_2
про позбавлення його права
користування жилим приміщенням,
мотивуючи свої вимоги тим, що вона та її
мати ОСОБА_3 є власниками квартири
АДРЕСА_1, а відповідач є її колишнім
чоловіком, з яким вона перебувала у
шлюбі з 14.04.2004 року по 11.08.11 року. Від
шлюбу вони мають неповнолітню дитину
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Восени 2005 року
відповідач був зареєстрований у
спірній квартирі, як член сім"ї. У
червні 2007 року відповідач пішов з
квартири, з того часу у квартирі не
проживає, квартирою не цікавиться,
квартплату та комунальні послуги не
сплачує. Добровільно знятися з
реєстрації відповідач не бажає, а тому
позивачка вимушена звернутися до суду
з даним позовом, в якому просить
позбавити ОСОБА_2 права користування
жилим приміщенням, а саме квартирою
АДРЕСА_1 а також зняти відповідача з
реєстрації місця проживання.

В судовому засіданні позивачка
ОСОБА_1 повністю підтримала позовні
вимоги, просила їх задовольнити у
повному обсязі, позбавити відповідача
ОСОБА_2 права користування жилим
приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 а
також зняти його з реєстрації місця
проживання за вказаною адресою.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав.
Пояснив, що вони перебували з
позивачкою у зареєстрованому шлюбі,
від шлюбу мають сина. В період шлюбу він
подарував позивачці квартиру, що
належала йому на праві власності, після
чого вона вказану квартиру продала, а
її мати придбала собі трикімнатну
квартиру на своє ім"я. Дійсно, приблизно
5 років він не проживає у спірній
квартирі, але іншого житла у нього
немає. Також відповідач зазначив, що у
квартирі він не може проживати,
оскільки не може до неї попасти, але з
будь-якими заявами з цього приводу він
нікуди не звертався. На підставі
викладеного відповідач просив
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Третя особа ОСОБА_3 у судовому
засіданні повністю підтримала позовні
вимоги, просила їх задовольнити.

Вислухавши пояснення позивачки,
відповідача, третьої особи, допитавши
свідка, вивчивши письмові матеріали
справи, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що спірним житловим
приміщенням є квартира АДРЕСА_1.

Власниками вказаної квартири у
рівних частинах є позивачка ОСОБА_1 та
третя особа ОСОБА_3, що підтверджується
Договором купівлі-продажу від 14.12.2000
року (а.с.5).

Позивачка та відповідач
перебували у зареєстрованому шлюбі з
14.04.2004 року по 11.08.2011 року, що
підтверджується рішенням суду (а.с.6).

Від шлюбу сторони мають
неповнолітню дитину - сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про народження (а.с.7).

На даний час у спірній квартирі
зареєстровано три особи - позивачка
ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2 та їх
неповнолітній син ОСОБА_4

Згідно із ст. 405 ЦК України член сім"ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім"ї без поважних
причин понад один рік.

Згідно із п. 10 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985
року "Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України" у справах
про визнання наймача або члена його
сімї таким, що втратив право
користування жилим приміщенням (ст. 71
ЖК України), необхідно зясовувати
причини відсутності відповідача понад
встановлені строки. В разі їх
поважності (перебування у відрядженні,
у осіб, які потребують догляду,
внаслідок неправомірної поведінки
інших членів сімї тощо) суд може
продовжити пропущений строк.

Судом встановлено, що з 2007 року
відповідач ОСОБА_2 добровільно залишив
квартиру АДРЕСА_1 і на даний час в
квартирі не проживає.

Той факт, що відповідач ОСОБА_2 не
проживає у спірній квартирі
підтверджується, крім пояснень сторін,
зібраними та дослідженими в судовому
засіданні доказами, а саме:

- актом від 25.09.2013 року (а.с.15) про не
проживання відповідача у спірній
квартирі;

- розписками позивачки (а.с.11-12);

- договорами оренди квартири від
01.10.2012 року та від 02.10.2013 року;

- довідкою ЖЕКу № 302 від 25.04.2014
року про те, що з заявами про
неможливість проживання у квартирі
відповідач не звертався;

- актами ЖЕКу № 302 від 17.04.2013 року та
від 01.08.2013 року,

- показами свідка ОСОБА_5 у
судовому засіданні, яка повністю
підтвердила факт не проживання
відповідача у спірній квартирі більше 5
років.

Крім того, в судовому засіданні
встановлено, що відповідач ОСОБА_2
тривалий час ніяких витрат по
утриманню спірної квартири не несе,
квартплату, комунальні послуги та
електроенергію не сплачує, доказів
того, що він намагався вирішити питання
про вселення до спірної квартири, суду
надано не було, що свідчить про те, що
квартирою він тривалий час не
цікавиться.

Відповідно до п. 30 (розділ "Житлове
право") Правових позицій Верховного
Суду України щодо розгляду судами
окремих категорій цивільних справ
наймачу або члену його сімї, який був
відсутнім без поважних причин понад
зазначені у ст. 71 ЖК України строк, суд
вправі відмовити з цих підстав у
задоволенні позову про виселення,
вселення, обмін, поділ жилого
приміщення, незалежно від того, чи було
предявлено зустрічний позов про
визнання позивача таким, що втратив
право на жиле приміщення.

З урахуванням вищевикладеного та
вимог діючого законодавства, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 про позбавлення
відповідача права користування жилим
приміщенням, є підставними та
обґрунтованими, а тому такими, що
підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог про
зняття відповідача з реєстрації, то суд
вважає, що вони задоволенню не
підлягають, оскільки є безпідставними
та необґрунтованими, оскільки порядок
зняття фізичної особи з реєстраційного
обліку визначений діючим
законодавством України.

Аналізуючи зібрані по справі
докази в їх сукупності, суд дійшов
висновку про часткове задоволення
позовних вимог, в частині позбавлення
відповідача права користування жилим
приміщенням.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 10, 15, 60, 212-215 ЦПК України,
ст. 405 ЦК України, Конституцією України,
постановою Пленуму Верховного Суду
України № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі
питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України", -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа: ОСОБА_3, про позбавлення
права користування жилим приміщенням -
задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2 права
користування жилим приміщенням, а саме
квартирою АДРЕСА_1

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Деснянський районний суд м. Києва
протягом 10 днів з дня проголошення.

Головуючий: