У Х В А Л А

Іменем України

23 червня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого - Панько В.Ф.,

суддів - Мацунича М.В., Ігнатюка Б.Ю.

при секретарі - Савариній Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгород справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення
Ужгородського міськрайонного суду від
16 серпня 2012 року по справі за позовом
ОСОБА_3 до виконавчого комітету
Ужгородської міської ради про визнання
права власності на самочинно збудоване
нерухоме майно,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною
заявою, мотивуючи її тим, що вона,
будучи мешканкою квартири у будинку
АДРЕСА_1, у 2002 році, за згоди мешканців
всіх квартир двору загального
користування, у дворі загального
користування самовільно, без отримання
дозвільних документів, влаштувала
фундамент (терасу) площею 33,4 м. кв. За
відсутності коштів на подальше
будівництво та належних документів на
забудову земельної ділянки, будівельні
роботи після влаштування фундаменту
нею було призупинено. В січні 2012 року
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю м.
Ужгород було виявлено факт самочинного
нею будівництва, у зв'язку з чим 19.01.2012
року її притягнено до адміністративної
відповідальності за ст.96 КУпАП. Своїм
приписом №107 від 18.01.2012 року інспекцією
її було зобов'язано припинити
будівельні роботи та запропоновано
приступити до виготовлення дозвільних
документів згідно чинного
законодавства. З метою оформлення
правовстановлюючих документів на
самочинно збудоване майно позивачка
звернулася до виконавчого комітету
Ужгородської міської ради, однак їй
було роз'яснено, що для оформлення
права власності необхідно звернутися в
суд з позовом про визнання права
власності на самочинно збудоване
майно.

Рішенням суду першої інстанції
вказану позовну заяву задоволено,
визнано за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на самочинно збудовану
терасу площею 33,4 м. кв, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1.

З цим рішенням ОСОБА_1, ОСОБА_2 не
погодились, оскільки вважають, що цим
рішенням порушені їх права та обов'язки
і хоча вони не були залучені до участі у
справі, мають право на апеляційне
оскарження цього рішення. Порушили
питання про його скасування та
ухвалення нового рішення про відмову в
задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована
невідповідністю висновків суду
обставинам справи, порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 та
його представник скаргу з наведених
підстав підтримали.

Представник позивача вважав, що
підстав для задоволення скарги немає.

Виконавчий комітет Ужгородської
міської ради зазначене рішення суду
першої інстанції не оскаржував.
Представник виконавчого комітету
Ужгородської міської ради в судовому
засіданні подану апеляційну скаргу з
наведених підстав підтримав.

Заслухавши осіб, які приймали участь у
судовому засіданні та дослідивши
матеріали справи колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
твердження того, що ОСОБА_3 ніколи не
проживала за вказаною адресою, як
зазначено в рішенні суду, крім цього не
надала жодних доказів володіння
будь-яким приміщенням і проживанням в
будинку; не надала жодних документів,
які б підтверджували понесені нею
витрати на будівництво спірної тераси.

Зазначені доводи не можуть бути
прийнятими до уваги на підставі
наступного.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи, чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

Як вбачається з матеріалів справи,
начальником Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю м.
Ужгород ОСОБА_3 було притягнено до
адміністративної відповідальності за
ст.96 КУпАП та накладено на неї
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу. Приписом Інспекції ДАБК
м.Ужгород позивачку зобов'язано
припинити будівельні роботи та
запропоновано приступити до
виготовлення дозвільних документів.

Згідно технічного паспорту на об'єкт
нерухомого майна, виготовленого 03.07.2012
року КП «БТІ м.Ужгорода», самочинно
збудоване ОСОБА_3 майно за адресою
АДРЕСА_1, складається з тераси площею 33,4
м.кв.

Згідно довідки управління
житлово-комунального господарства
виконкому Ужгородської міської ради
народних депутатів ТОВ «Наш Добробут»
№798 від 29.05.2014 року гр.. ОСОБА_3 дійсно
була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1
з 10.10.1977 р. по 05.12.1980 р.

Посилання апелянтів на те, що вони
провели самовільне будівництво
фундаменту тераси за адресою АДРЕСА_1,
за власні кошти, ними належними та
допустимими доказами не доведено, а
тому жодні права ОСОБА_1, та ОСОБА_2
вказаним рішенням суду першої
інстанції не порушені.

Враховуючи наведене, колегія суддів
констатує, що суд вірно встановив
фактичні обставини справи та вирішив
спір у відповідності з чинним
законодавством.

Рішення суду є законним та
обґрунтованим, підстав для його зміни
чи скасування немає.

Керуючись ст.ст.307, 308, 314 ЦПК України,
судова колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1,
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 16 серпня 2012 року по даній
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді :