АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/786/1186/14 Головуючий у 1-й інстанції Савченко Л. І.
Доповідач Обідіна О. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого : Обідіної О.І.

Суддів : Панченка О.О., Прядкіної О.В.

При секретарі : Нестеренко А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 лютого 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полатві ради про поновлення батьківських прав та визначення проживання місця дитини,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 25 лютого 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Поновлено батьківські права ОСОБА_2 відносно її сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір'ю ОСОБА_2.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 229 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу у сумі 4500 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, що на його думку призвело до невірного вирішення спору.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, що з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про часткове її задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, сторони перебували в шлюбі з 12 грудня 1992 року по 29 березня 2012 року, від якого мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 13 квітня 2012 року позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні неповнолітнього сина ОСОБА_3. Одночасно вирішено питання про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на утримання неповнолітнього ОСОБА_3, починаючи з 30 вересня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття.

Підставами для позбавлення материнських прав було зловживання ОСОБА_2 алкогольними напоями, факти притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КпАП України, ухилення від обов'язку по утриманню та вихованню сина.

Впродовж 2013 року поведінка ОСОБА_2 змінилась - вона пройшла курс лікування від алкогольної залежності, на диспансерному обліку в лікаря нарколога не перебуває, займається вихованням сина, з яким проживає в одній квартирі.

Зазначені обставини відображені в актах обстеження житлово-побутових умов від 27 вересня 2013 року, у висновку про доцільність поновлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її сина ОСОБА_3, характеристиках на останню за місцем роботи та проживання.

Задовольняючи позовні вимоги та виходячи з інтересів дитини, суд першої інстанції встановив відсутність обставин, за наявністю яких Закон унеможливлює поновлення батьківських прав та прийшов до висновку про зміну поведінки ОСОБА_2, що було доведено в ході розгляду справи належними письмовими доказами та поясненнями свідків.

З вказаним висновком погоджується колегія суддів як з таким, що ґрунтується на правильній оцінці зібраних по справі доказах та вірно встановлених обставинах справи.

Так, статтею 169 СК України передбачено можливість поновлення батьківських прав в разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав. При цьому суд повинен перевірити настільки змінилась поведінка такої особи та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

В ході судового розгляду позивач довела, що обставини, які в свій час слугували підставою для позбавлення її батьківських прав, на даний час відпали. Зокрема з наданих суду доказів вбачається, що позивач пройшла курс протиалкогольного лікування, випадків вживання алкоголю на даний час не допускає, до адміністративної відповідальності не притягувалась, на диспансерному обліку в лікаря нарколога не перебуває, виключно позитивно характеризується за місцем роботи та проживання. Опікується навчанням сина, дбає про його харчування та приймає участь у витратах по його утриманню, спільно проводить з ним відпочинок.

Зазначеним обставинам суд першої інстанції дав вірну правову оцінку, на підставі чого прийшов до обґрунтованого висновку про поновлення позивача ОСОБА_2 в батьківських правах відносно її сина ОСОБА_3.

Між тим, колегія суддів не може погодитись з судовим рішенням в частині встановлення місця проживання дитини спільно з матір'ю ОСОБА_2

Згідно ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.4 ст. 19 СК України в розгляді справи подібної категорії передбачено обов'язкову участь представника органу опіки та піклування, який подає до суду письмовий висновок щодо розв'язання спору між батьками стосовно місця проживання дитини на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь в її вихованні, а також на підставі інших документів , які стосуються справи.

Вирішуючи позов про визначення місця проживання дитини судом першої інстанції взято до уваги висновок органу опіки та піклування, затверджений 1.02.2014 року та застосовано принципи 6 Декларації з прав дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року.

Щодо вказаного колегія суддів зазначає наступне.

За правилами ч.6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Аналізуючи зміст висновку органу опіки та піклування щодо вирішення спору про місце проживання дитини, колегія суддів встановила, що останній взагалі не містить з'ясування фактичних обставин щодо вказаного спору, в його змісті лише формально перераховано ті копії документів, які надані заявником ОСОБА_2 та мається посилання на висновок органу опіки та піклування від 8 жовтня 2013 року про доцільність поновлення останньої в батьківських правах. З вказаних обставин такий висновок не може вважатись достатньо обґрунтованим.

Крім того, колегія суддів приходить до висновку про помилковість одночасного розгляду вимог як щодо поновлення в батьківських правах так і щодо визначення місця проживання дитини, оскільки це суперечить диспозиції ст. 169 СК України, яка урегульовує спір між матір»ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини. Оскільки суд одночасно вирішив питання і про поновлення батьківських прав і визначив місце проживання дитини, проте вказане рішення не набрало законної сили внаслідок його оскарження відповідачем, позивач ОСОБА_2 не набула статусу матері в розумінні ст. 169 СК України, а відтак в неї не виникло права заявляти вимогу про визначення місця проживання дитини спільно з нею як з матір'ю.

Позов в цій частині колегія суддів вважає передчасно заявленим, оскільки йому спочатку повинно передувати набрання судового рішення про поновлення в батьківських правах законної сили, а потім повинен з цього приводу між батьками виникнути сам спір, за вирішенням якого один з батьків в порядку ст. 3 ЦПК України звернеться до суду.

На вказані обставини суд першої інстанції належної уваги не звернув та передчасно задовольнив вимоги ОСОБА_2 про місце проживання дитини спільно з нею, у зв'язку з чим рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні вимоги про визначення місця проживання ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги в частині поновлення ОСОБА_2 батьківських прав не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки не спростовують висновки суду першої інстанції, фактично обґрунтовані його категоричним запереченням в поновленні батьківських прав колишньої дружини щодо їх спільного сина.

За правилами ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки позов ОСОБА_2 складається з двох позовних вимог, де судом задоволено лише одну з них, а в задоволенні іншої відмовлено, на її користь підлягає стягненню лише 1/2 частина від понесених судових витрат.

Крім того, обговорюючи питання розподілу судових витрат в частині витрат на правову допомогу в розмірі 4500 грн., колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1000 грн., беручи до уваги те, що сам розрахунок вартості правової допомоги містить виправлення в частині зазначених годин на пошук нормативних документів, відповідач є інвалідом другої групи, в половині заявлених вимог суд відмовив в їх задоволенні.

Керуючись ст. ст. 303, 309 ч.1 п.3,4, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 лютого 2014 року в частині визначення місця проживання дитини та в частині розподілу судових витрат скасувати та постановити в цій частині нове рішення.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення проживання місця дитини.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 114 грн. 70 коп. судового збору та 1000 грн. в якості витрат на правову допомогу.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів в касаційному порядку.

Судді:

З оригіналом згідно.