АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 676/6785/14-ц
Провадження № 22-ц/792/2495/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючого - судді Баса О.Г.

суддів: Карпусь С.А., Федорової Н.О.,

при секретарі Бондарі О.В.

з участю: представника ПАТ КБ
„ПриватБанк" Москалюк С.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" на рішення
Кам'янець-Подільського міськрайонного
суду від 12 листопада 2014 року за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасника розгляду, дослідивши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ПАТ КБ
«ПриватБанк» (далі Банк) звернулося до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, обґрунтовуючи вимоги
тим, що 08.06.2006 року між ЗАТ КБ
„ПриватБанк, яке в 2009 році змінило
назву на ПАТ КБ „Приватбанк", та ОСОБА_2
був укладений договір б/н, відповідно
до умов якого остання отримала кредит в
сумі 2000 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
на умовах сплати відсотків за
користування кредитними коштами у
розмірі 36% річних на суму залишку
заборгованості за кредитом. За умовами
укладеного договору, який складається
із заяви позичальника, Умов надання
банківських послуг, Правил
користування платіжною карткою та
Тарифів Банку, договір діє протягом 12
місяців з моменту підписання, однак
якщо протягом цього терміну жодна із
сторін не проінформує іншу сторону про
припинення дії Договору, він
автоматично лонгується на такий же
термін. ОСОБА_2 зобов'язання за
договором належним чином не виконала, у
зв'язку з чим станом на 30.07.2014 року
утворилась заборгованість по
кредитному договору в сумі 10 794,63 грн.,
яка складається з заборгованості по
кредиту в сумі 1591,28 грн., заборгованості
по процентам за користування кредитом -
8213,13 грн., нарахованого в порядку п.8.6
Умов та правил надання банківських
послуг штрафу (фіксована

________________________________________________________________________
__

Головуючий у першій інстанції -
Вдовичинський А.В. Провадження №
22-ц/792/2495/14

Доповідач - Карпусь С.А.
Категорія № 19, 27

частина) в сумі 500 грн. та штрафу
(процентна складова) в сумі 490,22 грн..
Тому просив стягнути на його користь з
ОСОБА_2 вказану суму заборгованості та
понесені судові витрати.

Рішенням Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду від 12 листопада 2014
року позов ПАТ КБ «ПриватБанк»
задоволено частково. Постановлено
стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за
договором б/н від 08.06.2006 року в розмірі
503,35 грн., в тому числі 3,19 грн.
заборгованості по відсоткам, 500 грн.
штрафу (фіксована частина), 0,16 грн.
(процентна складова). Вирішено питання
про судові витрати. В іншій частині
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
„ПриватБанк" вважає рішення суду
незаконним та необґрунтованим, просить
його скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення позову в
повному обсязі. Зазначається про
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Суд помилково
застосував до даних правовідносин
строк позовної давності, адже строк дії
картки не припиняє строку дії договору,
а Умови не містять положень, що строк
дії договору та строк дії картки це
одне й теж саме поняття і що вони
співпадають. Суд не звернув увагу на п.
9.12 Умов щодо лонгації договору. Договір
автоматично було пролонговано та на
даний час він діє, оскільки жодна із
сторін не заявила про свій намір його
розірвати. Позовна давність почне
відраховуватись з наступного дня після
закінчення строку його дії, який ще не
настав. Правовідносини між сторонами
не припинились, мають триваючий
характер, а тому правильним був би
висновок, що позовна давність
застосуванню не підлягає. Штрафи
нараховані в межах останнього року,
тому враховуючи вимоги ч.2 ст. 258 ЦК
України щодо позовної давності до цих
відносин в один рік, вони підлягали
стягненню в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, будучи належним чином
повідомленим про розгляд справи, про що
свідчить поштове повідомлення.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду -
скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам закону
рішення суду не відповідає.

Згідно п.п. 1,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач припинила виконувати
щомісячні зобов'язання з погашення
кредиту та відсотків з листопада 2006
року, Банк звернувся з вимогами про
стягнення заборгованості за кредитом в
розмірі 10794 грн. 63 коп. лише у вересні 2014
року, а тому з урахуванням загального
строку позовної давності з відповідача
підлягають стягненню кошти, нараховані
банком згідно умов договору, протягом
останніх трьох років до моменту
звернення Банком до суду, та штраф
фіксована та процентна його складова.

Проте погодитись з такими
висновками суду не можна, оскільки до
таких суд прийшов неправильно
застосувавши до спірних правовідносин
норми матеріального права.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Оскільки кредитний договір є
двостороннім договором, то права й
обов'язки виникають у обох сторін.

Встановлено, що 08 червня 2006 року між ЗАТ
КБ „ПриватБанк", яке в 2009 році змінило
назву на ПАТ КБ „ПриватБанк" та ОСОБА_2
було укладено договір надання
банківських послуг, за умовами якого
ЗАТ КБ "ПриватБанк" надало відповідачці
кредит у розмірі 2000 грн. на платіжну
картку зі сплатою 36% річних на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Договір складається із заяви
кредитора, умов і правил надання
банківських послуг та правил
користування платіжною карткою.

ОСОБА_2 не виконала своїх зобов'язань за
вказаним договором, унаслідок чого
станом на 30.07.2014 року в неї виникла
заборгованість в сумі 10794 грн. 63 коп..

Вказані обставини підтверджуються
матеріалами справи та визнаються
сторонами.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності
збігається з моментом виникнення в
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язання
за кредитним договором, позовна
давність за вимогами кредитора про
повернення кредитних коштів та
процентів за користування кредитом,
повернення яких відповідно до умов
договору визначено періодичними
щомісячними платежами, повинна
обчислюватися з моменту настання
строку погашення чергового платежу.

Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Згідно із правовим висновком
Верховного Суду України, викладеного у
постанові від 19 березня 2014 року (справа
№ 6-14цс14), яка відповідно до положень
частин першої статті 360-7 ЦПК України, є
обов'язковою для всіх судів України,
відповідно до правил користування
платіжною карткою, які є складовою
кредитного договору, картка діє в межах
визначеного нею строку. За таким
договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

Аналогічна правова позиція, висловлена
Верховним Судом України під час
розгляду справи № 6-167 цс 14.

Згідно з пунктом 9.12 Правил надання
банком послуг договір діє протягом 12
місяців з моменту підписання. Якщо
протягом цього строку жодна зі сторін
не заявить про припинення його дії,
договір вважається пролонгованим на
такий самий строк.

Строк дії кредитного договору
відповідає строку дії картки.

Згідно з пунктом 3.1.1 Правил
користування платіжною карткою строк
дії картки вказаний на її лицевій
стороні (місяць і рік); вона діє до
останнього календарного дня
зазначеного місяця.

Відповідно до інформації ПАТ КБ
"ПриватБанк", яка надана представником
Банку в засіданні апеляційного суду,
строк дії кредитної картки, згідно
договору від 08 червня 2006 року,
закінчився у квітні 2009 року.

Пунктом 3.1.3 Правил користування
платіжною карткою передбачено, що
після закінчення строку дії відповідна
картка продовжується банком на новий
строк (шляхом надання клієнту картки з
новим строком дії), якщо раніше (до
початку місяця закінчення строку дії)
не поступила письмова заява держателя
про закриття рахунку.

Згідно розрахунку заборгованості за
цим договором останній платіж за
умовами договору ОСОБА_2 здійснила у
жовтні 2006 року, після чого грошові
зобов'язання за договором нею не
виконувались.

В засіданні апеляційного суду
представник позивача пояснила, що у
Банку відсутня інформація про видачу
відповідачу коштів та нової платіжної
картки.

Відповідач просила до вимог про
стягнення кредиторської
заборгованості застосувати строк
позовної давності, про що подала до
суду першої інстанції письмову заяву.

ПАТ КБ „ПриватБанк" пред'явив позов про
стягнення заборгованості з ОСОБА_2 лише
10 вересня 2014 року, тобто після спливу
позовної давності, доказів про те, що
цей строк пропущено з поважних причин
позивач не надав і не просив його
поновити.

Зазначені обставини підтверджують
пропуск позивачем установленого ст. 257
ЦК України строку позовної давності.

Згідно із частиною четвертою статті 267
ЦК України сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд першої інстанції наведених
обставин та вимог закону не врахував,
не дав їм відповідної правової оцінки
та помилково дійшов висновку про
задоволення позову в межах позовної
давності за останні три роки, що
передували зверненню Банку до суду, а
тому його рішення підлягає скасуванню
з ухваленням апеляційним судом нового
рішення про відмову у позові у зв'язку з
пропущенням позовної давності.

Посилання в апеляційній скарзі ПАТ КБ
„ПриватБанк" на те, що укладений між
сторонами договір пролонговувався
відповідно до п. 9.12 Умов і правил
надання банківських послуг уваги не
заслуговують, оскільки встановлене цим
пунктом правило є загальним щодо всіх
банківських послуг, до яких зокрема
належать і вкладні операції. Однак, п.п.
3.1.1, 3.1.2, 3.1.3 Правил користування
платіжною карткою визначають строк дії
саме платіжної картки і є виключенням
із загального правила. Крім того,
позивачем не надано жодного доказу про
отримання відповідачем картки з новим
терміном дії, що свідчило б про
продовження дії договору.

Після внесення відповідачем
останнього платежу з листопада 2006 року
почався перебіг позовної давності,
який на час звернення ПАТ КБ
„ПриватБанк" до суду з даним позовом
сплив, що спростовує доводи
апеляційної скарги позивача про те, що
він звернувся до суду в межах позовної
давності.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313-316, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" задовольнити
частково.

Рішення Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду від 12 листопада 2014
року скасувати.

В задоволенні позову публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий /підпис/ Судді /підписи/

Згідно оригіналу: суддя апеляційного
суду С.А. Карпусь