Справа № 346/2312/14-ц
Провадження № 22-ц/779/2694/2014
Головуючий у 1 інстанції Потятинник Ю.
Суддя-доповідач Шалаута Г.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Шалаути Г.І.,

суддів: Матківського Р.Й., Ковалюка Я.Ю.,

секретаря: Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Коломийського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 07
листопада 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Позовні вимоги мотивувало тим, що ПАТ
КБ «ПриватБанк» уклало з ОСОБА_2
кредитний договір № IFJWAE00000146 від 12.06.2007
року, за яким останній отримав кредит в
розмірі 14 616, 78 дол. США на придбання
автомобіля «RENAULT - TRAFIK» 2003 року випуску
на термін до 12.06.2012 року зі сплатою
відсотків за користування кредитом.
Станом на 22.04.2014 року утворилася
заборгованість у розмірі 23 546, 20 дол. США
за курсом 1 дол. США = 11, 24 грн. відповідно
до службового розпорядження НБУ від
22.04.2014 року, що становить 264 659, 29 грн., яка
складається з : 8 824, 06 дол. США
заборгованості за кредитом, 6 629, 78 дол.
США заборгованості по процентах за
користування кредитом, 388, 74 дол. США
заборгованості по комісії за
користування кредитом та 7 703, 62 дол. США
пені за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором.

Крім того, 12.06.2007 року був оформлений
Договір застави автотранспорту, що
забезпечує виконання зобов'язань
позичальником. Заставна вартість,
згідно Договору складає 85 850 грн.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2
зобов'язання за вказаним договором не
виконав, позивач просив стягнути з
відповідача вищевказану
заборгованість та судові витрати.

Рішенням Коломийського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 07
листопада 2014 року позов ПАТ
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПриватБанк" 210 379, 96
грн. заборгованості за кредитним
договором, що складається з 99 182, 43 грн.
заборгованості по тілу кредиту, 74 518, 72
грн. заборгованості по відсотках, 4 369, 43
грн. комісії та 32 309, 38 грн. пені. В решті
позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" 2 103, 79 грн. судового
збору.

На дане рішення ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій зсилається на
неповноту дослідження судом обставин
справи, на невідповідність висновків
суду обставинам справи, на порушення
судом норм матеріального права.

Так апелянт зазначив, що ним було
укладено з позивачем кредитний договір
№ IFJWAE00000146 від 12.06.2007 року, згідно п. 7.1
кредитного договору ПАТ КБ "ПриватБанк"
надав йому кредит у вигляді
невідновлювальної кредитної лінії у
розмірі 14 616, 78 доларів США на термін 60
місяців на придбання автомобіля «RENAULT -
TRAFIK», 2003 року випуску.

З умов кредитного договору вбачається,
що кошти були надані в споживчих цілях
для придбання автомобіля, таким чином,
даний кредитний договір являється
договором споживчого кредиту.

Позивачем у додатку до позовної заяви
подано розрахунок заборгованості за
кредитним договором, який суд взяв до
уваги та не врахував, що він суттєво
відрізняється від виписки про
погашення кредиту від 21.05.2014 року №
1500701.

Крім того в додатку №1 до даного
кредитного договору зазначено, що
заборгованість погашається згідно
«графіку погашення заборгованості»,
проте жодного графіку ні при укладенні
договору, ні пізніше йому надано не
було, що є порушенням Правил НБУ та
Закону України «Про надання банками
України інформації споживачу про умови
кредитування та сукупну вартість
кредиту» № 168 від 10 травня 2007 року.
Згідно п. 3.2 розділу 3 Правил надання
банками України інформації споживачу
про умови кредитування та сукупну
вартість кредиту, затверджених
Постановою Правління Національного
Банку України № 168 від 10 травня 2007 року.

Апелянт зазначив, що в порушення ст. 60
ЦПК України, суд не взяв до уваги
виписку про погашення кредиту від
21.05.2014 року №1500701. Дана виписка належним
чином оформлена, а саме є печатка Банку
та підпис головного бухгалтера, крім
того представник позивача у судовому
засіданні не заперечував, щодо
достовірності даної виписки, а також
вказав, що вона є факсимільною копією
та має силу оригіналу.

Апелянт не погоджується з розрахунком
позивача про заборгованість та
наводить свій розрахунок 60 місяців
(загальна кількість місяців, на які
було взято кредит х 332, 61 дол. США (розмір
місячного платежу) = 19 956, 60 дол. США, з
якої сума тіла кредиту складає 14 616, 78
дол. США, 5 304. 06 грн. (сума відсотків за
користування кредитом ). Ним погашено
тіло кредиту 5 701, 72 грн. та прострочено
тіло кредиту на суму 6 086, 37 грн., що
становить : 5 701, 72 дол. США + 6 086, 37 дол.
США = 11 788, 09 дол. США.

Апелянт вважає, що заборгованість по
тілу кредиту становить: 2 828, 62 дол. США (14
616, 71 дол. США - 11 788, 09 дол. США), сума
відсотків складає 5 304, 06 дол. США, так як
загальна сума кредитного договору
складає 19 956, 84 дол. США.

Апелянт вважає, що оскільки ним
погашено відсотків на суму 2 880, 38 дол.
США + 1 617, 99 дол. США = 4 498, 37 дол. США, то
заборгованість за відсотками
становить 5 304, 06 дол. США - 4 498, 37 дол. США =
805, 69 дол. США. Крім того апелянт
зазначив, що в заставі позивача
перебував автомобіль «RENAULT - TRAFIK», який
був переданий після ДТП і був оцінений
в 5000 грн. Він викупив цей автомобіль у
позивача, однак 5000 грн., які він передав
позивачу у доданому до позовної заяви
розрахунку ніде не показані та
представник позивача в суді першої
інстанції нічого не зміг пояснити з
приводу зазначеної суми.

Коли автомобіль перебував у власності
ПАТ КБ «ПриватБанк» з 01 березня 2011 року
по 23 вересня 2011 року сума відсотків
повинна становити 282, 03 дол. США.

За його розрахунком сума
заборгованості за кредитним договором
становить 44 908, 75 грн. та складається з 31
793, 69 грн. заборгованості за кредитом, 5
885, 94 грн. заборгованості по відсотках, 3
711, 48 грн. пені за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором згідно
подвійної облікової ставки НБУ, 3 517, 28
грн. - пені по простроченій оплаті.
Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позов ПАТ КБ "ПриватБанк"
частково в сумі 44 908, 75 грн. Також просив
врахувати, що він звертався до позивача
із заявою переукласти договір у валюті
на гривневий, але йому було відмовлено,
вважає, що банк поставив його у
кабальні умови такою відмовою.

В судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну
скаргу підтримав з мотивів, наведених в
ній.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк»
апеляційної скарги не визнав. Пояснив,
що відсутність графіку погашення
кредиту ніяк не вплинуло на права
відповідача, так як щомісячний розмір
місячного платежу - 332, 61 дол. США був
погоджений сторонами з урахуванням 0,84
відсоткової ставки, а також був
погоджений строк сплати кредиту - 60
місяців. Також зазначила, що відповідач
до 20 лютого 2009 року виконував
зобов'язання за договором, а з 20.02.2009
року перестав погашати кредит, а тому з
цього часу вже нараховувалась подвійна
відсоткова ставка у розмірі 2,09 за
прострочку тіла кредиту, яка зазначена
в розрахунку за рік 2,09 х 12 місяців, яка
нараховувалася на залишок непогашеної
заборгованості. Також пояснила, що
доводи апелянта про те, що 5 000 грн. від
реалізації заставного транспортного
засобу ніде не відображено
спростовуються розрахунком -випискою
від 22.04.2014 року, де на а.с. 9 знизу у п'ятій
графі відображено сплату відсотків 58,12
дол. США. Просила апеляційну скаргу
відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника апелянта та відповідача,
дослідивши доводи апеляційної скарги,
та перевіривши їх доказами, колегія
суддів знаходить апеляційну скаргу
необґрунтованою, а рішення суду першої
інстанції таким, що відповідає вимогам
ст. 213 ЦПК України, виходячи з
наступного.

Відповідно до змісту ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції
зазначеним вимогам відповідає.

Судом встановлено, що ПАТ КБ
«ПриватБанк» уклало з ОСОБА_2 кредитний
договір № IFJWAE00000146 від 12.06.2007 року, за
яким останній отримав кредит в розмірі
14 616, 78 дол. США на придбання автомобіля
«RENAULT - TRAFIK» 2003 року випуску на строк 60
місяців, до 12.06.2012 року зі щомісячною
сплатою 332, 61 дол. США (відсоток -0.84%
врахований). Станом на 22.04.2014 року
утворилася заборгованість у розмірі 23
546, 20 дол. США, який з врахуванням курсу 1
дол. США = 11, 24 грн. відповідно до
службового розпорядження НБУ від 22.04.2014
року становить у гривнях 264 659, 29 грн.
Заборгованість 23 546, 20 дол. США
складається з 8 824, 06 дол. США
заборгованість тіла кредиту, 6 629, 78 дол.
США - заборгованість по процентах за
користування кредитом, 388, 74 дол. США
заборгованість по комісії за
користування кредитом та 7 703, 62 дол. США
- пеня за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором.

Доводи апелянта про порушення
позивачем п. 3.2 розділу 3 Правил надання
банками України інформації споживачу
про умови кредитування та сукупну
вартість кредиту, затверджених
Постановою Правління Національного
Банку України № 168 від 10 травня 2007 року -
ненадання йому інформації, як
споживачу про умови кредитування та
сукупну вартість кредиту, а також не
надання графіку погашення кредиту до
договору спростовуються подальшими
діями відповідача, який після
підписання кредитного договору на
протязі 10 днів відповідно до вимог
Закону України «Про захист прав
споживача» не звернувся до банку з
вимогою про розірвання такого
договору, а виконував умови кредитного
договору до 20.02.2009 року, пізніше
звертався з вимогою до банку про
переведення кредиту з доларового на
гривневий, коли значно зріс курс
долара. Доводи апелянта про те, що
графік погашення кредиту є істотною
умовою договору колегія не приймає до
уваги, оскільки такий спростовується
змістом п. 1-5 ст. 203 ЦК України, яка
містить чіткий перелік істотних умов
договору якими є вільне волевиявлення
учасника правочину, вчинення правочину
у формі, визначеній законом, наявність
необхідного обсягу цивільної
відповідальності осіб, що вчиняють
правочин, відповідність правочину
нормам ЦК

України, іншим актам цивільного
законодавства. До цього переліку не
входить графік погашення кредиту.
Також колегія погоджується із
запереченнями представника позивача
про те, що заміна доларового кредиту на
гривневий не є обов'язком, а правом
банку, а тому не може вважатися
поважною причиною для непогашення
кредиту.

Колегія погоджується з висновками суду
першої інстанції про те, що розрахунок,
поданий відповідачем не слід брати до
уваги, оскільки він не є правильним, в
розрахунку приводяться операції
додавання та віднімання з різними
грошовими одиницями (віднімаються від
доларів гривні, а різниця зазначається
в доларах), а тому слід брати до уваги
розрахунок позивача. Колегія вважає, що
слід відхилити доводи апелянта про те,
що 5000 грн. від реалізації заставного
транспортного засобу ніде не
відображено, оскільки такі доводи
спростовуються розрахунком-випискою
про погашення кредиту відповідачем від
21.05.2014 року, на який зсилається ОСОБА_2.,
у третій графі якого знизу зазначено
про погашення прострочки по процентах
у розмірі 58,12 дол. США та 34,94 дол. США
прострочки з комісій. Також колегія не
знаходить обґрунтованими і інші доводи
апелянта. Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильного висновку
суду першої інстанції при вирішенні
спору.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 303 ЦПК
України, суд апеляційної інстанції не
вправі переоцінювати докази, які судом
першої інстанції були досліджені у
встановленому законом порядку.
Апеляційна скарга не містить посилання
на нові докази, які б давали підставу
для зміни чи скасування судового
рішення.

Розглянувши справу в межах позовної
заяви та в межах поданої апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що рішення суду першої
інстанції ухвалене з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Коломийського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 07
листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді: Г.І. Шалаута

Р.Й. Матківський

Я.Ю. Ковалюк