Провадження №2/447/696/14 Справа №447/1766/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

03.12.2014 року Миколаївський
районний суд Львівської області

в складі: головуючого -судді Головатий
А. П.

при секретарі Крочак І.Ю.,

за участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Миколаєві справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ
спільного майна подружжя ,-

в с т а н о в и в:

17.06.2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_4 про визнання коштів в
розмірі 257040,00 гривень спільною
сумісною власністю подружжя та їх
поділ. В обґрунтування позовних вимог
наведено наступне. 22.09.2005 року сторони
зареєстували шлюб. Рішенням
Миколаївського районного суду
Львівської області від 19.04.2013 року
даний шлюб було розірвано. З приводу
поділу спільного майна подружжя
сторони уклали мирову угоду, яка була
затверджена судом. Однак, за час шлюбу
сторони отримали у власність квартиру
АДРЕСА_1 12.10.2012 року дану квартиру
відповідач відчужила. Позивач дав на
відчуження згоду. Тому, гроші отримані
у результаті продажу квартири є
спільною сумісною власністю подружжя і
підлягають поділу. Позивач просить
присудити йому 1/2 частину вищевказаних
коштів.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позов підтримав.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому
засіданні позов підтримав, в
обґрунтування позову навів доводи
викладені у позовній заяві та просив
позов задоволити.

Відповідач у судове засідання не
з'явилася, уповноважила на
представництво інтересів ОСОБА_3

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечила, подала
заперечення на позов, відповідно до
якого зазначила, що спільним майном
подружжя є лише те майно, яке набуто
ними за час шлюбу. 09.03.2006 року
відповідач уклала договір №3 про
передачу під будівництво
багатоквартирного будинку належного
їй житла, яке належало їй ще до
реєстрації шлюбу з позвачем. 12.10.2012 року
відповідач уклала договір
купівлі-продажу майнових прав. Кошти
виручені від укладення даного договору
були витрачені сторонами спільно, під
час перебування у шлюбі, тому при
укладенні мирової угоди сторони і не
включили дані кошти у спільне майно
подружжя, хоча відповідачу було відомо
про продаж майнових прав.

Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши подані
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини справи на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив
наступні обставини справи та надав їм
правову оцінку.

22.09.2005 року сторони зареєстрували шлюб,
що стверджується свідоцтвом про шлюб.
Рішенням Миколаївського районного
суду Львівської області від 09.04.2013 року,
яке набрало законної сили 05.08.2013 року
шлюб між сторонами було розірвано.

Відповідно до договору від 09.03.2006 року
№3 відповідач передала належну їй
житлову площу за адресою: АДРЕСА_2 для
будівництва багатоквартирного будинку
за цією ж адресою, взамін чого ВАТ
"Березовицький комбінат "Будіндустрія"
надає їй однокімнатну квартиру або
іншу житлову площу з доплатою.

Відповідно до договору від 05.10.2010 року
№3 про організацію та проведення
будівництва відповідач доручила ВАТ
"Березовицький комбінат "Будіндустрія"
вчинити дії з організації та
проведення будівництва квартири
загальною площею 61,2 кв.м.

Відповідно до договору купівлі-продажу
майнових прав від 12.10.2012 року
відповідач за згодою позивача (що
стверджується його заявою, підпис на
якій засвідчено нотаріально) продала
майнові права на двохкімнатну квартиру
АДРЕСА_1

Таким чином, майнові права на квартиру
АДРЕСА_1 на підставі договору від 09.03.2006
року №3 та договору від 05.10.2010 року №3
відповідач набула під час перебування
у шлюбі. Відчуження цих майнових прав
було здійснено відповідачем за згодою
позивача теж під час перебування у
шлюбі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВС
України "Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" від 21 грудня
2007 року N 11 у випадку коли при розгляді
вимоги про поділ спільного сумісного
майна подружжя буде встановлено, що
один із них здійснив його відчуження чи
використав його на свій розсуд проти
волі іншого з подружжя і не в інтересах
сім'ї чи не на її потреби або приховав
його, таке майно або його вартість
враховується при поділі.

Позивач не надав суду достатніх
доказів того, що кошти набуті від
продажу майнових прав не були
витрачені на потреби сім'ї, що правочин
з купівлі-продажу майнових прав був
вчинений не в інтересах сім'ї, а також
доказів того, що відповідач
використала спірні кошти не спільно з
позивачем оскільки на момент продажу
майнових прав сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі. Відповідач
також не надала суду достатніх доказів
того, що майнові права, набуті нею за
час шлюбу, але взамін вартості майна,
яке належало їй особисто.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх
сукупності, суд вважає, у задоволенні
позову слід відмовити, оскільки
встановити чи належали майнові права
до об'єктів спільної сумісної
власності подружжя, оцінюючи докази
надані сторонами, не видається
можливим, майнові права були відчужені
відповідачем під час перебування у
зареєстрованому шлюбі з позивачем та
за згодою останнього.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 57, 58, 60, 88, 208, 209, 212, 215
ЦПК України, ст.ст. 57, 60, 61, 69 СК України,
суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Львівської області через
Миколаївський районний суд Львівської
області шляхом подання протягом десяти
днів з дня його проголошення
апеляційної скарги.

Суддя :
Головатий А. П.