У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.

суддів: Амеліна В.І, Гончара
В.П.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору:
ОСОБА_4, ОСОБА_5, Дергачівський РВ ГУ МВС
України в Харківській області, про
зняття з реєстраційного обліку
фізичної особи та виселення; за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, Дергачівської міської
ради Харківської області, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, - Дергачівське бюро
технічної інвентаризації
«Інтентаризатор» Харківської області,
про визнання недійсним розпорядження
органу приватизації, визнання частково
недійсним свідоцтва про право
власності на житло, визнання права
власності на частину квартири,
визнання права користування жилим
приміщенням; за зустрічним позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
Дергачівської міської ради
Харківської області, треті особи, які
не заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору, - ОСОБА_7, комунальне
підприємство «Дергачівський
комунальник», Дергачівське бюро
технічної інвентаризації
«Інтентаризатор» Харківської області,
про відновлення порушеного права,
визнання частково недійсним свідоцтва
про право власності на житло, визнання
права власності на частину квартири,
визнання прав користування жилим
приміщенням за касаційними скаргами
ОСОБА_3 і ОСОБА_6 на рішення
апеляційного суду Харківської області
від 15 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з зазначеним позовом, мотивуючи
свої вимоги тим, що він є співвласником
трикімнатної квартири АДРЕСА_1. Разом з
ним власниками зазначеної квартири є
ОСОБА_5 та ОСОБА_4. У серпні 2010 року без
його згоди та згоди ОСОБА_4 вчинено
запис про реєстрацію ОСОБА_3 у спірній
квартирі з 21 квітня 1999 року. Оскільки
остання створює конфліктні ситуації,
самоправно займає одну кімнату, не
приймає участі у сплаті комунальних
платежів, просив виселити її з
вказаної квартири та зняти з
реєстраційного обліку.

ОСОБА_3 і ОСОБА_6 звернулись до суду із
зустрічними позовами, які згодом
уточнили, і остаточно просили визнати
частково недійсним свідоцтво про
право власності на житло від 25 квітня
1996 року; визнати за ОСОБА_3 і ОСОБА_6
право власності по 1/5 частці за кожною
на квартиру АДРЕСА_1; визнати за ними
право користування жилим приміщенням
зазначеної квартири та визнати
недійсним розпорядження органу
приватизації № 50 від 25 квітня 1996 року
про приватизацію спірної квартири.

Свої вимоги обґрунтували тим, що на час
приватизації спірної квартири їх не
було включено до довідки про склад
сім'ї, чим порушено їх майнові та
житлові права.

Рішенням Дергачівського районного
суду Харківської області від 10 липня 2013
року у задоволенні первісного позову
відмовлено.

Зустрічні позови ОСОБА_3 і ОСОБА_6
задоволено частково.

Визнано частково недійсним свідоцтво
про право власності на житло від 25
квітня 1996 року - квартиру АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_3 і ОСОБА_6 право
власності по 1/5 частці за кожною на
зазначену квартиру.

У іншій частині зустрічних позовів
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 15 жовтня 2013
року від 15 жовтня 2013 року рішення
Дергачівського районного суду
Харківської області від 10 липня 2013 року
в частині часткового задоволення
зустрічних позовів ОСОБА_3 і ОСОБА_6
скасовано та ухвалено в цій частині
нове рішення про відмову у задоволенні
зустрічних позовів.

У іншій частині рішення залишено без
змін.

У касаційних скаргах заявники просять
скасувати рішення апеляційного суду
Харківської області від 15 жовтня 2013
року, залишити в силі рішення суду
першої інстанції, мотивуючи свої
вимоги порушенням судом апеляційної
інстанції норм процесуального права
та неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні судів першої та
апеляційної інстанції чи відкинуті
ними, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу та про перевагу
одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про відмову у задоволенні зустрічних
позовів ОСОБА_3 і ОСОБА_6, суд
апеляційної інстанції, дослідивши
докази у справі, дав їм належну оцінку
і, встановивши, що на час приватизації
ОСОБА_3 і ОСОБА_6 у спірній квартирі не
проживали, дійшов правильного висновку
про необґрунтованість позовних вимог у
зв'язку з їх недоведеністю.

Суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права
(ч. 1 ст. 337 ЦПК України).

Доводи касаційних скарг та зміст
судового рішення суду апеляційної
інстанції не дають підстав для
висновку, що судом при розгляді справи
допущені порушення норм
процесуального права чи неправильне
застосування норм матеріального права,
які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК
України є підставою для скасування
судових рішень.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_3 і ОСОБА_6
відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської
області від 15 жовтня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий
С.О. Карпенко

Судді:
В.І.Амелін

В.П.Гончар