Справа № 758/9706/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

24 грудня 2014 року Подільський
районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Супрун Г. Б. ,

при секретарі - Озерчук Г. І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ПАТ «Завод
«Ленінська кузня» до ОСОБА_1 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, як власник нерухомого майна
(будинок по АДРЕСА_1, гуртожиток)
звернувся до суду з даним позовом, в
якому просить визнати відповідача
таким, що втратив право користування
житловим приміщенням, в зв»язку з тим,
останній в гуртожитку не проживає
останніх п»ять років.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_2 позов підтримала,
просила задовольнити та постановити
заочне рішення. Пояснила, що ОСОБА_1 був
зареєстрований на ліжко-місце в
гуртожитку в 1992році, ордер на вселення
йому не видавався, не проживає з
початку 1990-х років, але цим питанням не
займались, докази є, що останніх п»ять
років не проживає, виїхав, забрав свої
речі, про зміну місця проживання не
повідомив, за користування гуртожитком
платежі не сплачує. Просила розглянути
справу в з ухваленням заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час, день та місце
розгляду справи повідомлявся належно,
через оголошення в пресі (газета
«Урядовий кур»єр від 06.12.2014р., редакція
№228(5357) .

Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК
України у разі неявки в судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло заяви про розгляд справи за
його відсутності або якщо повідомлені
ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши письмові докази,
суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач є власником гуртожитку за
адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується
витягом з державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності від 10.02.2014р.( а.с.6)

Згідно довідки форми №2216 відділу
Внутрішніх справ Дніпровського р-ну
м.Києва ( станом на 1992р) ОСОБА_1
зареєстрований на ліжко-місце в
гуртожитку по АДРЕСА_1 з 12.06.1992р.,
працював на заводі слюсарем.

Відповідач не проживає у гуртожитку з
2009р., що підтверджується складеним
Актом від 12.07.2014р.

Відповідно до цього Акту від 12.07.2014р.,
складеного ДП «ЖЕК-ЛК» ВАТ «ЗЛК» в
складі голови комісії завідуючим
гуртожитком ОСОБА_3 та членів комісії :
двірник ОСОБА_4, черговий по гуртожитку
ОСОБА_5, відповідач не проживає в
гуртожитку з 2009 року, по даний час його
місце перебування не відомо.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому відповідно до ст. 391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Отже, з вищевикладеного вбачається, що
у разі будь-яких обмежень у здійсненні
права користування та розпорядження
своїм майном власник має право
вимагати усунення відповідних
перешкод, у тому числі шляхом звернення
до суду за захистом свого майнового
права, зокрема, із позовом про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням

Відповідач і досі зареєстрований в
даному гуртожитку, хоча фактично в
ньому не проживає.Суд перевірив
інформацію щодо перебування
відповідача за місцем його народження
в с.Перемога Баришівського району.
Отже, з відповіді Перемозького
сільського голови Баришівського
району Київської області вбачається,
що відповідно до господарської книги
№8 за 1983-1985роки, ОСОБА_1 вибув з села
Перемога у 1983 році, і з того часу не
з»являвся. Крім того, відповіді з
відділу РАЦС Баришівського рай
управління юстиції про підтвердження
факту смерті відповідача не надійшло.

Згідно ст. 72 ЖК УРСР визначено, що
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені ст.71 ЖК УРСР строки ,
провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 11
грудня 2003 року "Про свободу пересування
та вільний вибір місця проживання в
Україні зняття з реєстрації місця
проживання здійснюється протягом семи
днів на підставі заяви особи, запиту
органу реєстрації за новим місцем
проживання особи, остаточного рішення
суду (про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням,
про виселення, про визнання особи
безвісно відсутньою або оголошення її
померлою), свідоцтва про смерть.

Аналізуючи зазначене, враховуючи, що в
судовому засіданні встановлено, що
відповідач зареєстрований у
гуртожитку, не проживає, місце його
перебування невідомо, позивач є
власником вказаного гуртожитку, має
право на захист права власності , суд
вважає, що позовні вимоги доведені та
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
71, 72 ЖК УРСР, ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України,
Законом України "Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні", ст.ст. 8, 10, 11, 15,
60, 212-215, 224-226 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов позовом ПАТ «Завод «Ленінська
кузня» до ОСОБА_1 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням по АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Завод
«Ленінська кузня» ()
понесені судові витрати у розмірі 243,60
грн.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії в порядку ст.
229 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня його
проголошення шляхом подачі
апеляційної скарги до Апеляційного
суду м. Києва через Подільський
районний суд м. Києва.

Суддя Г. Б. Супрун