Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/4486/14-ц
Провадження № 2/553/1556/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08.12.2014м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в
складі:

головуючої судді - Крючко Н.І.,

при секретарі: - Моторній М.В.,

за участю позивача - відповідача -
ОСОБА_2,

відповідачки - позивачки - ОСОБА_3,

розглянувши у судовому засіданні в м.
Полтаві цивільну справу за первісним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
розірвання шлюбу та зустрічний позов
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу ,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2014 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3
про розірвання шлюбу, посилаючись на
те, що починаючи з грудня 2013 року вони
з відповідачкою ОСОБА_3 проживають
окремо, спільного господарства не
ведуть та фактично шлюбні відносини
припинили через постійні суперечки
щодо спільного побуту та виховання
дитини, розбіжностей в інтересах
характері та взаємної неповаги, що
стало причиною для розпаду сім'ї.

В свою чергу, відповідачка за
первісним позовом ОСОБА_3 звернулась
до суду з позовом до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, посилаючись на те, що
вони з відповідачем ОСОБА_2 з березня
2014 року припинили шлюбні стосунки та
ведення спільного господарства, в
зв'язку з чим змушена була звернутися
до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 25.11.2014 року цивільну
справу № 553/4486/14-ц, провадження
№2/553/15556/2014 за первісним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу
та справу № 553/4506/14-ц, провадження №
2/553/1572/2014 за зустрічним позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу -
об'єднано в одне провадження.

У судовому засіданні позивач
за первісним позовом - відповідач за
зустрічним позовом ОСОБА_2 позовні
вимоги за первісним позовом підтримав
в повному обсязі на наполягав на їх
задоволенні, зустрічній позовні
вимоги визнав частково в частині
розірвання шлюбу укладеного з ОСОБА_3, в
іншій частині щодо стягнення з нього
судових витрат не визнав, посилаючись
на їх безпідставність.

Відповідачка за первісним
позовом - позивачка за зустрічним
позовом - ОСОБА_3 позовні вимоги за
первісним позовом визнала в повному
обсязі, вимоги за зустрічним позовом
підтримала в повному обсязі та
наполягала на їх задоволенні.

Суд, вислухавши пояснення сторін
по справі, дослідивши матеріали справи,
вважає первісний позов ОСОБА_2 таким,
що підлягає до задоволення та
зустрічниій позов ОСОБА_3 таким, що
підлягає до задоволення за наступних
обставин.

Статтею 11 ЦПК України визначено
принцип диспозитивності цивільного
судочинства, відповідно до якого суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до Цивільно
процесуального кодексу України, в
межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує
зокрема: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовуються вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; які правовідносини
випливають зі встановлених обставин;
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Отже суд розглядає справу за наявними у
справі доказами, які надані сторонами.

Судом встановлено, що 08 вересня 2012
року року сторони зареєстрували шлюб у
Ленінському відділі державної
реєстрації актів цивільного стану
Полтавського міського управління
юстиції Полтавської області, актовий
запис - №156 (а.с.5), від якого мають
неповнолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 9). Шлюб укладено між
сторонами вперше.

Як пояснила в судовому засіданні
позивач- відповідач ОСОБА_2, з березня
2014 року вони з відповідачкою -
позивачкою не підтримують шлюбних
стосунків, з цього часу разом не
проживають, припинили шлюбно-сімейні
відносини, їхнє спільне сімейне життя
не склалося через непорозуміння з
різних побутових причин, спірного
майна не мають, відновлення сім»ї
позивач - відповідач вважає не
можливим, а тому останній просив
розірвати шлюб.

Поряд з цим, відповідачка - позивачка
ОСОБА_3 вказала, що дійсно з березня 2014
року вони з ОСОБА_2 припинили
шлюбно-сімейні стосунки, оскільки
вони з ним - відповідачем не можуть
разом проживати разом, як сім'я,
виконувати сімейні обов'язки, спокійно
вирішувати навіть нескладні поточні
проблеми, оскільки все це призводить
до постійних суперечок. Оскільки, їх
спільна дитина є ще малолітня і багато
речей не розуміє, але в подальшому це
може суттєво вплинути на її психіку,
погляди на життя, в тому числі на життя
в шлюбі та формування світогляду,
особливо, щодо відносин у родині між
чоловіком і жінкою, які є основою в
будь-якій сім'ї, тому з даних обставин
вважала за доцільне шлюб з позивачем -
відповідачем розірвати.

Відповідно до положення ст.112 СК
України суд з'ясовує фактичні
взаємини подружжя, дійсні причини
позову про розірвання шлюбу, бере до
уваги наявність малолітньої дитини,
дитини-інваліда та інші обставини
життя подружжя. Суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне
життя подружжя і збереження шлюбу
суперечило б інтересам одного з них,
що має істотне значення.

За таких обставин суд приходить до
висновку неповнолітню дитину сина -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, необхідно
залишити проживати з матір'ю, майнового
спору між подружжям на момент розгляду
даної справи не заявлено.

Подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу між ними суперечить
інтересам сторін по справі, що має
істотне значення, а тому шлюб між
сторонами необхідно розірвати.

Частиною 1 статті 88 ЦПК України
визначено, що стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони документально
підтверджені судові витрати.

Таким чином, з огляду на дану норму
закону, позовні вимоги ОСОБА_3 за
зустрічним позовом про відшкодування
судових витрат шляхом відшкодування
відповідачці - позивачці суми
сплаченого судового збору є законними
та обґрунтованими.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 88, 213-215 ЦПК
України, ст. 110-112 Сімейного кодексу
України /в редакції 2003 року/, суд -

В И Р І Ш И В :

Первісний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб зареєстрований у
Ленінському відділу реєстрації актів
цивільного стану Полтавського
міського управління юстиції, 08 вересня
2012 року, актовий запис № 156 між
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, - розірвати.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу -
задовольнити.

Шлюб зареєстрований у Ленінському
відділу реєстрації актів цивільного
стану Полтавського міського
управління юстиції, 08 вересня 2012 року,
актовий запис № 156 між ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, -
розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище
ОСОБА_3 змінити на дівоче - ОСОБА_3.

Стягнути з позивача за первісним
позовом відповідача за зустрічним
позовом - ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
сплачений при зверненні о суду
судовий збір у сумі 243,60 грн.

Копію рішення направити до
Ленінського відділу реєстрації актів
цивільного стану Полтавського
міського управління юстиції для
виконання.

Апеляційну скаргу на рішення
суду першої інстанції може бути подано
до Апеляційного суду Полтавської
області через Ленінський районний суд
м. Полтави протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя Ленінського районного суду м.
Полтави Н. І. Крючко