Справа № 463/53/14
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/5907/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

Головуючого - судді - Крайник Н.П.

суддів -
Мельничук О.Я., Шашкіної С.А.

секретаря - Куцика І.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
ухвалу Личаківського районного суду м.
Львова від 01 липня 2014 року у справі за
поданням Личаківського відділу ДВС
ЛМУЮ, заінтересовані особи: ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виділ частки з майна
боржника, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року Личаківський
відділ ДВС Львівського міського
управління юстиції звернувся в суд з
указаним поданням та просив визначити
частку, належну ОСОБА_4 у квартирі
АДРЕСА_1, що є у спільній сумісній
власності ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_5 та ОСОБА_2. У поданні зазначив, що
виділ частки необхідний для виконання
виконавчого листа №1316/1843/12 виданого
19.02.2013 року Пустомитівським районним
судом Львівської області про стягнення
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 боргу в
розмірі 430 460 грн. за договором позики,
процентів від суми позики в розмірі 8336,
63 грн., інфляційних витрат в розмірі 2964,
55 грн. та 3227,08 грн. 3% річних, а всього
444988, 26 грн.

Ухвалою Личаківського районного
суду м. Львова від 1 липня 2014 року
подання головного державного
виконавця Личаківського відділу ДВС
Львівського МУЮ Турко Н.О. задоволено.

Для примусового виконання
виконавчого листа №1316/1843/12 виданого
19.02.2013 року Пустомитівським районним
судом Львівської області про стягнення
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
заборгованості на загальну суму 444 988, 26
грн. визначено 1/5 ідеальну частку майна
боржника ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1,
якою вона володіє спільно з ОСОБА_5,
ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_6.

Ухвалу оскаржила третя особа
ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що
суд не надав належної оцінки доводам на
заперечення проти задоволення подання,
висновки суду не відповідають
обставинам справи, суд вважав
встановленими обставинами, що мають
значення для справи, які не були
доведеними, допустив неправильне
застосування норм матеріального права
у зв'язку з чим судом постановлено
незаконну та необґрунтовану ухвалу.

Вказує на те, що суд дійшов
передчасного висновку, що частка
ОСОБА_6 після смерті останнього
ІНФОРМАЦІЯ_1 року є визначеною,
оскільки спадкова справа після його
смерті не заводилась, а відповідно до
положень ч.2 ст. 370 ЦК України частки
кожного із співвласників у праві
спільної сумісної власності є рівними,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними, законом або рішенням суду.
Судом не взято до уваги, що частка
боржника ОСОБА_4 у спільному майні на
даний час може бути іншою, оскільки
після смерті ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року та якому на день
смерті належало 2/5 частки квартири,
частки між співвласниками квартири
могли бути змінені. Також зазначила, що
спадкова справа після смерті ОСОБА_6
також могла бути заведена в іншій
нотаріальній конторі і частку ОСОБА_6
могла успадкувати боржник ОСОБА_4,
внаслідок чого її частка у спільному
майні могла стати більшою. За таких
обставин суд не з'ясував достовірно
долі часток, що належали на момент
смерті ОСОБА_6

З урахуванням наведених обставин
просить ухвалу суду скасувати, у
задоволенні подання відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що така до задоволення не
підлягає з огляду на наступне.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд
першої інстанції виходив з того, що
частки співвласників у праві спільної
сумісної власності - квартирі АДРЕСА_1 є
рівними, а тому боржнику ОСОБА_4
належить 1/5 ідеальна частка у цій
квартирі.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 379 ЦПК України
питання про визначення частки майна
боржника у майні, яким він володіє
спільно з іншими особами вирішується
судом за поданням державного
виконавця.

Судом першої інстанції встановлено, що
постановою головного державного
виконавця Личаківського відділу ДВС
ЛМУЮ 01.03.2013 року за №36758784 відкрито
виконавче провадження за виконавчим
листом №1316/1843/12, виданим 19.02.2013 року
Пустомитівським районним судом
Львівської області про стягнення з
ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 444 988, 26 грн.

Постановою головного державного
виконавця Личаківського відділу ДВС
ЛМУЮ про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 02.04.2013 року за №36758784 накладено
арешт на квартиру АДРЕСА_1 належну
боржнику ОСОБА_4 та заборонено
здійснювати відчуження майна, яке
належить боржнику.

Згідно Свідоцтва №ЛО 02233 від 07.09.1995 року
про право власності на квартиру
АДРЕСА_1, квартира належить на праві
спільної сумісної власності гр..
ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5 та
ОСОБА_2.

Відповідно до ч.6 ст. 52 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі,
якщо боржник володіє майном спільно з
іншими особами, стягнення звертається
на його частку, що визначається судом
за поданням державного виконавця.

При цьому, згідно ч.2 ст. 370 ЦК України у
разі виділу частки із майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки кожного із
співвласників є рівними, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними,
законом або рішення суду.

Таким чином, виходячи із
правовстановлюючого документу на
квартиру АДРЕСА_1, на момент його
видачі, співвласниками даної квартири
являлось п'ятеро осіб, відповідно
кожному із співвласників належало по 1/5
частці у цій квартирі.

Згідно свідоцтва про смерть серія
НОМЕР_1 14.03.2002 року ОСОБА_7 (співвласниця
квартири) померла.

Після її смерті відкрилась спадщина.

Із заявою про прийняття спадщини до
Четвертої Львівської державної
нотаріальної контори 25.04.2002 року
звернулись чоловік ОСОБА_7 - ОСОБА_6,
17.05.2002 року та донька ОСОБА_7 - ОСОБА_2
Одночасно цими ж заявами та
розпорядженням Личаківської районної
адміністрації від 30.09.2002 року за №1332
«Про дозвіл ОСОБА_2 на подачу заяви від
ОСОБА_5, ОСОБА_4 про визначення за
померлою ОСОБА_7 однієї п'ятої частки у
кв. АДРЕСА_1» спадкоємці надали згоду
про визначення за померлою ОСОБА_7 1/5
частки у квартирі АДРЕСА_1.

Згідно Свідоцтва про право на спадщину
за законом від 04.10.2002 року, виданим
державним нотаріусом Четвертої
Львівської державної нотаріальної
контори ОСОБА_6, останній є єдиним
спадкоємцем (внаслідок відмови від
спадщини в його користь іншого
спадкоємця), належної ОСОБА_7 1/5 частки
квартири АДРЕСА_1.

Таким чином після смерті ОСОБА_7,
співвласниками квартири по 1/5
залишились дочка - ОСОБА_2 та її діти -
ОСОБА_5 і ОСОБА_4, а співвласником 2/5
частин у цій квартирі став ОСОБА_6 Тому
колегія суддів погоджується в цій
частині з мотивами апеляційної скарги
про те, що частка ОСОБА_6 на момент його
смерті становила 2/5.

Згідно довідки з місця проживання про
склад сім'ї і прописки, виданої ЛКП №503
за №819 від 08.08.2013 року у квартирі
зареєстровано 7 осіб, в тому числі їх
співвласники ОСОБА_6, ОСОБА_2 /дочка/,
ОСОБА_5./внук/, ОСОБА_4./внучка/.

Згідно Свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 -
співвласник 2/5 частин квартири АДРЕСА_1
помер.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась
спадщина, в т.ч. на 2/5 частини квартири
АДРЕСА_1, однак за даними Четвертої
Львівської державної нотаріальної
контори від 29.05.2014 року за №965/01-16,
спадкова справа після смерті ОСОБА_6,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року не
заводилась.

За наведених обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що суд прийшов
до вірного висновку, що у зв'язку із
смертю двох співвласників квартири
АДРЕСА_1, частка боржника ОСОБА_4 не
змінилась, оскільки суду не було надано
доказів про прийняття спадщини ОСОБА_4
(внучкою ОСОБА_6) після смерті
останнього, та така не відноситься до
числа спадкоємців першої черги за
законом.

Тому мотиви апелянта про те, що частку
ОСОБА_6 могла успадкувати боржник
ОСОБА_4, внаслідок чого її частка у
спільному майні могла бути більшою, є
безпідставними.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що ухвала суду
першої інстанції постановлена із
дотриманням норм процесуального права
і не може бути скасована з підстав, що
викладені в апеляційній скарзі.

Суд також не знайшов підстав для
задоволення клопотання представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_11 про закриття
провадження у справі з підстав, що на
даний час є така, що набрала законної
сили ухвала суду з приводу спору між
тими самими сторонами, про той самий
предмет і з тих самих підстав, оскільки
як вбачається з матеріалів справи,
оскаржувана ухвала постановлена 01
липня 2014 року, тобто до винесення
ухвали апеляційного суду Львівської
області від 07 липня 2014 р., а відтак не
могла бути підставою для закриття
провадження у справі судом першої
інстанції.

Крім того, як вбачається зі змісту
подання Личаківського відділу ДВС
Львівського міського управління
юстиції у даній справі, таке є
відмінним від подання, яке було
предметом судового розгляду у іншій
справі, а саме у даному випадку
державний виконавець просив визначити
частку, належну ОСОБА_4 у квартирі
АДРЕСА_1, що є у спільній сумісній
власності ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_5 та ОСОБА_2 А ухвала апеляційного
суду Львівської області від 07 липня 2014
року, на яку покликається апелянт як на
підставу закриття провадження у
справі, постановлена за результатами
розгляду подання Личаківського
відділу ДВС Львівського міського
управління юстиції про визначення 1/5
частки боржника ОСОБА_4 у квартирі
АДРЕСА_1.

Постановлена Апеляційним судом
Львівської області ухвала не впливає
на законність ухвали суду першої
інстанції від 01.07.2014 року.

Керуючись ст. ст. 312, 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Личаківського районного суду м.
Львова від 01 липня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Головуючий:
Крайник Н.П.

Судді:
Мельничук О.Я.

Шашкіна С.А.