АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22 -ц/791/630/14
інстанції Гордимов А.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року травня місяця 29 дня колегія
суддів судової палати з цивільних
справ апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого:Стародубця
М.П.,Суддів:Воронцової Л.П., Ігнатенко
П.Я.при секретарі:Калюжному О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційними
скаргами ОСОБА_5, Приватного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «Княжа Вієнна
Іншуранс Груп» та ОСОБА_7, який діє від
імені ОСОБА_8, на рішення
Дніпровського районного суду м.
Херсона від 08 січня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_8, ОСОБА_9,
Приватного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія «Княжа
Вієнна Іншуранс Груп», треті особи:
публічне акціонерне товариство НАСК
«Оранта», акціонерне товариство
«Просто страхування», ОСОБА_10, про
стягнення матеріальної і моральної
шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_5 звернувся до суду з вказаним
вище позовом, зазначаючи, що 09 жовтня 2010
року в м. Херсоні по вул. Кіндійське
шосе сталася дорожньо-транспортна
пригода за участю автомобіля ВАЗ-2108,
під керуванням ОСОБА_8, власником якого
є ОСОБА_9, автомобіля ЗАЗ TF 699Р під
керуванням позивача та автомобіля
Chevrolet Lacetti під керуванням ОСОБА_10,
внаслідок чого його автомобіль ЗАЗ був
пошкоджений, а йому заподіяні
середньої тяжкості тілесні ушкодження,
у зв'язку з чим він проходив тривалий
курс лікування, а крім того, зазнав
значних душевних страждань.

Вироком Дніпровського районного суду
м. Херсона від 05 грудня 2012 року винним у
скоєнні вказаної вище
дорожньо-транспортної пригоди визнано
ОСОБА_8, цивільно-правова
відповідальність якого була
застрахована у ПрАТ «Українська
страхова компанія «Княжа Вієнна
Іншуранс Груп».

Посилаючись на вказані обставини,
просив суд, з урахуванням
неодноразових уточнень до позовних
вимог, стягнути з ПрАТ «Українська
страхова компанія «Княжа Вієнна
Іншуранс Груп» на його користь витрати
на лікування в сумі 24 563,45 грн.,
матеріальну шкоду в сумі 45 093,72 грн. та
моральну шкоду в сумі 5 000 грн., а також
стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на його
користь солідарно матеріальну шкоду в
сумі 2 029,75 грн. та моральну шкоду в сумі
95 000 грн.

Рішенням від 08 січня 2014 року, з
урахуванням ухвали від 02 квітня 2014
року, суд задовольнив позов частково.

Стягнув з ПрАТ «Українська страхова
компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»
на користь ОСОБА_5 45 343,72 грн. в рахунок
відшкодування матеріального збитку, 11
200 грн. в рахунок відшкодування витрат
на лікування та 2 550 грн. моральної
шкоди.

Стягнув з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 7 450
грн. моральної шкоди та 250 грн. франшизи.

В іншій частині позовних вимог
відмовив.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на те, що суд першої
інстанції поверхово розглянув справу,
зібраним по справі доказам дав
неправильну оцінку та неповно
встановив обставини, які мають
значення для справи, просив рішення
суду змінити, стягнувши з ОСОБА_8 на
його користь 1779,75 грн. матеріальної
шкоди і 95 000 грн. моральної шкоди, а з
ПрАТ «Українська страхова компанія
«Княжа Вієнна Іншуранс Груп» - 69 997,17
грн. й 5 000 грн. відповідно.

ОСОБА_7, який діє від імені ОСОБА_8, також
подав апеляційну скаргу на ухвалене
судом першої інстанції рішення, в якій
просить змінити вказане судове рішення
в частині стягнення з нього моральної
шкоди, посилаючись на те, що, на його
думку, розмір завданої позивачу
моральної шкоди не може перевищувати 5
000 грн.

Приватне акціонерне товариство
«Українська страхова компанія «Княжа
Вієнна Іншуранс Груп» в поданій ним
апеляційній скарзі, посилаючись на те,
що суд першої інстанції неповно
встановив обставини, які мають
значення для справи, у зв'язку з чим
неправильно визначив розмір завданої
позивачеві матеріальної та моральної
шкоди, просив рішення суду в частині
стягнення зі страховика сум
матеріальної шкоди та витрат на
лікування змінити, зменшивши вказані
суми з 45 043,72 грн. до 22 521,86 грн. та з 11 200
грн. до 5 600 грн. відповідно.

В письмових запереченнях на апеляційні
скарги відповідачів ОСОБА_5 їх доводи
не визнає і вважає такими, що не
ґрунтується на законі та зібраних по
справі доказах, просить відхилити
апеляційні скарги подані ПрАТ
«Українська страхова компанія «Княжа
Вієнна Іншуранс Груп» та ОСОБА_7, діючим
від імені ОСОБА_8

Від ОСОБА_7, діючого від імені ОСОБА_8, до
апеляційного суду також надійшли
письмові заперечення, в яких він не
визнає доводи апеляційної скарги
ОСОБА_5 і просить її відхилити.

Заслухавши доповідача, осіб, які
з'явилися у судове засідання,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
приватного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія «Княжа
Вієнна Іншуранс Груп» підлягає
частковому задоволенню, а апеляційні
скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_7, який діє в
інтересах ОСОБА_8, відхиленню з таких
підстав.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 9 жовтня 2010 року
у м. Херсоні по вул. Кіндійське шосе
сталася ДТП за участю автомобіля ВАЗ-2108
під керуванням ОСОБА_8, власником якого
є ОСОБА_9, автомобіля ЗАЗ ТF 699Р під
керуванням ОСОБА_5 та автомобіля CHEVROLET
LACETTI під керуванням ОСОБА_10

Внаслідок ДТП належному позивачеві
автомобілю завдано механічні
ушкодження, ринкова вартість якого за
висновком судової автотоварознавчої
експертизи до цієї події складає 43 885,72
грн., а останньому заподіяно у зв'язку з
цим середньої тяжкості тілесні
ушкодження.

Певний період часу він перебував на
лікуванні та поніс у зв'язку з цим
матеріальні витрати.

Згідно полісу АА 1044108 цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_8 застрахована
у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс
Груп».

Вироком Дніпровського районного суду
м. Херсона від 5 грудня 2012 року винним у
вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст.
286 КК України й скоєнні вказаної вище
ДТП, визнано відповідача ОСОБА_8

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
правильно встановив осіб, на яких за
законом та договором покладена
цивільна відповідальність по
відшкодуванню потерпілому як
матеріальної, так і моральної шкоди,
тому підставно стягнув зі страховика в
межах ліміту його відповідальності
зазначені в рішенні суми, а обов'язок по
відшкодуванню решти заподіяної шкоди
правомірно поклав на винну в ДТП особу.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду, вважає їх правильними
та такими, що відповідають обставинам
справи. Вони узгоджуються з нормами
матеріального права, які правильно
застосовані.

Розмір відшкодування моральної шкоди
судом визначено залежно від характеру
та обсягу фізичних, душевних й
психічних страждань, яких зазнав
позивач, характеру немайнових втрат.

Колегія суддів погоджується з
визначеним місцевим судом розміром сум
моральної шкоди, які, на думку колегії
суддів, визначені з урахуванням стану
здоров'я потерпілого, тяжкості
вимушених змін у його життєвих
стосунках, часу та зусиль, необхідних
для відновлення попереднього стану,
форми та ступеня вини заподіювача
шкоди. При цьому враховано вимоги
розумності і справедливості.

Підстав для зменшення чи збільшення
яких та задоволення у зв'язку з цим
апеляційних скарг як ОСОБА_7, так і
ОСОБА_5 суд апеляційної інстанції не
вбачає.

Відповідно до наданих позивачем
належних та допустимих доказів суд
правильно визначив суму витрат,
пов'язаних з його лікуванням, збільшити
яку правових підстав немає.

Апеляційна скарга ОСОБА_5 не містить
переконливих доводів, які б свідчили
про незаконність рішення суду в цій
частині.

Відмовляючи у задоволенні заявленої
позивачем вимоги про стягнення з
ОСОБА_8 витрат, пов'язаних з проведенням
на стадії досудового слідства
повторної транспортно-трасологічної
експертизи в сумі 1 500 грн. та 29,75 грн. за
відправку телеграми - повідомлення про
вчинення цієї процесуальної дії, суд
правильно виходив з того, що ці витрати
пов'язані з розслідуванням
кримінально-карних дій, відшкодування
яких здійснюється у кримінальному, а не
цивільному провадженні.

Наведені в апеляційній скарзі ПрАТ
«Українська страхова компанія «Княжа
Вієнна Іншуранс Груп» доводи про те, що
суд передчасно, за відсутності рішення
страховика про відмову у виплаті
потерпілому страхового відшкодування,
поклав на нього обов'язок по його
відшкодуванню не ґрунтується на
законі, оскільки відповідно до
встановлених у справі обставин ДТП, що
сталася у жовтні 2010 року є страховим
випадком, відтак страховик
зобов'язаний виплатити по заяві
страхове відшкодування в межах,
визначених договором страхування та
спеціальних норм матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини.

Відсутність вказаного вище рішення
страховика не може бути підставою для
відмови у задоволенні позову про
стягнення таких виплат, оскільки з
урахуванням своєчасного та належного
повідомлення останнього про настання
страхового випадку й тривалого часу
його бездіяльності свідчить про
зловживання страховиком своїми
правами й затягування ним строків
виконання зобов'язань перед
застрахованою особою.

Разом з тим, заслуговують на увагу
доводи страховика про те, що суд
допустив помилку при визначенні
заподіяної позивачеві матеріальної
шкоди, пов'язаної з пошкодженням
належного йому автотранспортного
засобу.

За висновком судової
автотоварознавчої експертизи, яку суд
поклав в основу рішення, матеріальний
збиток, завданий позивачу внаслідок
пошкодження автомобіля ЗАЗ ТF 699Р,
державний номер НОМЕР_1, складає 43 885,72
грн. дорівнює його ринковій вартості до
ДТП.

Проводити його ремонт є економічно
необґрунтованим, що свідчить про
визнання його фізично знищеним.
Сторони, у тому числі й власник
відповідно до поданої ним до суду
заяви, цей факт визнають і його не
оспорюють. Незважаючи на його
технічний стан він має певну
матеріальну цінність, яка повинна бути
врахована при визначенні остаточної
суми матеріальної шкоди, чого місцевий
суд не зробив.

Враховуючи принцип диспозитивності й
наведені вище обставини та факти,
апеляційний суд вважає за необхідне
рішення місцевого суду в частині
відшкодування ОСОБА_5 матеріальної
шкоди, пов'язаної з пошкодженням
автотранспортного засобу змінити,
зобов'язавши останнього передати його
відповідальній за шкоду особи -
страховику після відшкодування ним цих
збитків.

Інші доводи апеляційних скарг
висновків суду першої інстанції не
спростовують і не дають підстав
вважати, що ним допущено порушення
матеріального та процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення спору.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.303,307-309 ЦПК України, колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_7,
який діє від імені ОСОБА_8, відхилити.

Апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «Княжа Вієнна
Іншуранс Груп» задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Херсона від 8 січня 2014 року в частині
стягнення з приватного акціонерного
товариства «Українська страхова
компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»
на користь ОСОБА_5 у рахунок
відшкодування матеріального збитку в
сумі 45 343,72 грн., пов'язаного з
пошкодженням автотранспортного засобу
змінити.

Зобов'язати ОСОБА_5 після відшкодування
йому страховиком цих збитків передати
приватному акціонерному товариству
«Українська страхова компанія «Княжа
Вієнна Іншуранс Груп» автомобіль ЗАЗ ТF
699Р, 2007 року випуску, номер шасі НОМЕР_2,
сірого кольору.

В решті це ж рішення суду залишити без
змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили негайно після
його проголошення і може бути
оскаржене протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: