справа № 208/6571/14-ц
№ провадження 2/208/2036/14
РІШЕННЯ

Іменем України

04 вересня 2014 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, в складі: головуючого судді Ізотова В. М., при секретарі Кушта І. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, «про розірвання шлюбу»,

встановив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що між ним та відповідачкою зареєстровано шлюб, від якого вони мають неповнолітн ОСОБА_3. Через непорозуміння та різні погляди на життя між ними втрачено почуття любові й поваги один до одного, внаслідок чого вони припинили сумісне проживання і подружні відносини, мешкають окремо. Подальше збереження родини з урахуванням їх з відповідачкою взаємних відносин він вважає неможливим, через що просить суд шлюб розірвати.

Позивач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про проведення судового розгляду без його участі та задовольнити заяву в повному обсязі.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву в якій просить розглядати справу без її участі, проти задоволення позову не заперечує.

Судом встановлено, що 04 березня 2006 року позивач з відповідачкою уклали шлюб, зареєстрований Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області 04 березня 2006 року, актовий запис № 139. Від шлюбу у них є неповнолітня дитина - син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З липня 2013 року припинили будь-які сімейні відносини. Втратили відчуття любові та поваги один до одного. Спору про розподіл майна подружжя, між ними на даний період часу не має.

Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

На підставі викладеного, враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження родини з урахуванням їх взаємних відносин неможливо і суперечить інтересам сторін, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, та керуючись ст.ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України, ст. 6-14, 60, 212-218, 224-233 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області 04 березня 2006 року, актовий запис № 139- розірвати.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Ізотов В. М.