АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 671/1680/13-ц
Провадження № 22-ц/792/1525/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючого - судді Баса
О.Г.,

суддів: Матковської Л.О., Карпусь
С.А.,

при секретарі: Бондарі О.В.,

за участю: представників сторін

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Волочиського районного суду
Хмельницької області від 22 травня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання житлового будинку
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя, визнання права власності на ?
частину житлового будинку.

Заслухавши доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи, ознайомившись з
доводами апеляційної скарги, колегія
суддів

в с т а н о в и л а :

В серпні 2013 року ОСОБА_1, звернулась до
суду з вказаним позовом в якому
зазначала, що 15 липня 1989 року вона з
відповідачем зареєструвала шлюб, який
04 березня 2013 року був розірваний за
рішенням суду. Після розірвання шлюбу
поділ майна не проводився, оскільки
згоди з приводу володіння,
користування та розпорядження майном
та можливих варіантів його поділу не
було досягнуто. Позивачка вказувала, що
під час перебування в шлюбі, 08 квітня 2008
року, матір ОСОБА_2 - подарувала йому
житловий будинок, вартістю 66000грн., що
розташований за адресою АДРЕСА_1.
Впродовж 2009-2012 років було проведено
внутрішній ремонт та реконструкцію
цього будинку, у зв'язку із чим його
вартість істотно збільшилась.
Відповідач відмовляється визнавати
будинок спільною сумісною власністю і
має намір його продати. ОСОБА_1 вважає,
що спірний будинок належить їй та
відповідачу на
____________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції:
Ніколова С.В.
Провадження № 22-ц/792/1525/14

Доповідач: Матковська Л.О.

Категорія: 48

праві спільної сумісної власності і
відповідно до ч.2 ст.372 ЦК України,
кожному з них належить по ? частки
вказаного будинку. У зв'язку із
наведеним просила визнати житловий
будинок, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1, об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, визнати
за нею право власності на ? частку
вказаного житлового будинку, стягнути
з відповідача судові витрати.

Рішенням Волочиського районного суду
Хмельницької області від 22 травня 2014
року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не
погоджується з рішенням суду, просить
його скасувати і ухвалити нове рішення,
яким задовольнити її позовні вимоги в
повному обсязі. Посилається на його
незаконність та необґрунтованість та
вважає, що суд мотивуючи своє рішення
вказав, що накладні на придбання
будівельних матеріалів від 06.09.2011 року
на суму 6620грн., 18.10.2012 року на суму
5936,50грн. та будівельні матеріали
придбані в 2011 році на суму 2953,50грн. не є
доказом того, що саме ці матеріали
використані на ремонт спірного
будинку. Відповідач не допускав
експертів для проведення експертизи
проте, суд не врахував вимоги ст.146 ЦПК
України, в якій вказано, що у разі
ухилення особи, яка бере участь у
справі, від подання експертам
необхідних матеріалів, документів або
від іншої участі в експертизі, якщо без
цього провести експертизу неможливо,
суд залежно від того, хто із цих осіб
ухиляється, а також яке для них ця
експертиза має значення, може визнати
факт, для з'ясування якого експертиза
була призначена, або відмовити у його
визнанні. Апелянт вважає, що ремонтних
робіт у спірному будинку проведено на
загальну суму 38735грн., а тому він
істотно збільшився в вартості, що
встановлено судом і визнається
відповідачем. Посилання суду на те, що
технічні характеристики будинку
залишились ті ж, що були в 2008 році є
необґрунтованими.

Апеляційну скаргу слід відхилити з
наступних мотивів.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Встановлено, що сторони що з 15 липня 1989
року по 04 березня 2013 року перебували в
зареєстрованому шлюбі.

08 квітня 2008 року мати відповідача
подарувала йому житловий будинок за
адресою АДРЕСА_1 загальною площею
71,3кв.м. вартістю 66267грн.

Відповідно до ч.1 ст.62 СК України якщо
майно дружини, чоловіка за час шлюбу
істотно збільшилося у своїй вартості
внаслідок спільних трудових чи
грошових затрат або затрат другого з
подружжя, воно у разі спору може бути
визнане за рішенням суду об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Звертаючись з позовом про визнання
спірного будинку спільною сумісною
власністю подружжя ОСОБА_1 посилалась
на те, що в період шлюбу за її власні
кошти було проведено ремонтні роботи
на загальну суму 51291грн. 50коп., зокрема
придбано та встановлено: бруківку на
загальну суму 22580грн., двері і вікна на
загальну суму 4685грн., огорожу будинку
на загальну суму 7820грн., ванну та унітаз
на загальну суму 3650грн., використано
для ремонту будівельні матеріали на
суму 6620грн., та на суму 5936,50грн.

На підтвердження своїх вимог надала
накладні на придбання нею будівельних
матеріалів від 06.09.2011р., на суму 6620грн.,
та від 18.10.2012р., на суму 5936,50грн., а всього
на загальну суму 12556,50грн.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

За ст.ст. 57,58 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані на підставі яких
суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Належними є докази,
які містять інформацію щодо предмета
доказування.

Перевіривши доводи ОСОБА_1, надані нею
докази, суд прийшов до обґрунтованого
висновку про відсутність належних та
допустимих доказів, які б свідчили про
те, що саме за кошти позивачки
проводилися ремонтні роботи в
подарованому будинку, тобто позовні
вимоги в цій частині не знайшли свого
підтвердження.

Судом також враховано, що позивачка
спільно з відповідачем провела заміну
вікон та дверей в будинку, встелено
бруківку на подвір'ї та замінено
огорожу, проведено інші
ремонтно-будівельні роботи по
оздобленню будинку загальною вартістю
38735грн. Частина понесених витрат
позивачки становить 19367,5грн., що не є
суттєвими по відношенню до
будинковолодіння в цілому. Питання про
відшкодування вартості робіт не
ставилось.

З матеріалів справи, рішення
Волочиського районного суду від 04
березня 2013 року вбачається, що ОСОБА_1 28
грудня 2012 року звернулася до суду з
позовом про розірвання шлюбу
посилаючись на те, що протягом останніх
двох років сімейне життя погіршувалося
призвело до того, що вони припинили
сумісне проживання, відповідач
проживає з іншою жінкою. Дана обставина
також не свідчить про те, що в 2012р.
позивачка вкладала свої особисті кошти
в ремонт будинку відповідача.

За клопотанням позивачки призначалася
будівельно-технічна експертиза з метою
визначення вартості поліпшень, які
були проведені в спірному будинку,
проте експертиза не проведена з вини
відповідача.

Відповідно до ч.6 ст.147 ст.212 ЦПК України
висновок експерта для суду не є
обов'язковим і оцінюється судом за
правилами, встановленими статтею 212
цього Кодексу. Суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

При ухваленні рішення судом вірно
оцінені докази щодо участі позивачки в
поліпшенні майна, яке належить
особисто відповідачу, визначена її
частка в їх вартості та обґрунтовано
відмовлено в позові про визнання права
спільної сумісної власності на
будинок, так як частка вартості
поліпшень є незначною.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що суд не застосував положення ст.146 ЦПК
України не можуть бути підставою для
скасування рішення суду, оскільки
відсутні інші належні та допустимі
докази щодо участі саме відповідачки в
проведені ремонтних робіт в будинку і
даний факт не може бути

встановлений експертом.

Рішення суду ухвалено з дотриманням
вимог матеріального та процесуального
права і підстав для його скасування в
межах доводів апеляційної скарги не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Волочиського районного суду
Хмельницької області від 22 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
Л.О.Матковська