АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/9200/14
Головуючий 1 інст. - Григор'єв Б.П.
Категорія : відшкодування шкоди
Доповідач - Черкасов В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Черкасова В.В.

суддів - Кукліної Н.О.,
Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Лашаковій Д.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Комінтернівського районного
суду м.Харкова від 13 листопада 2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_1, треті особи:
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
матеріальної шкоди у розмірі 151 120 грн.
та 35 000 моральної шкоди, 8 000 грн. - витрат
по наданню адвокатської допомоги.

Ухвалою судді Комінтернівського
районного суду від 18 грудня 2013 року
відкрито провадження по справі.

У листопаді 2014 року представник
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 подала до суду
заяву про забезпечення позову.

В обгрунтування заяви заявник
вказувала, що відповідачка ОСОБА_1
разом із своїм чоловіком можуть
провести відчуження належного їм майна
для того, щоб унеможливити виконання
рішення суду за позовом ОСОБА_2

Тому, представник позивача ОСОБА_2 -
ОСОБА_6 просила суд вжити заходи
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на майно ОСОБА_1 та її чоловіка
ОСОБА_7

Ухвалою Комінтернівського районного
суду м.Харкова від 13 листопада 2014 року
заяву задоволено частково. Накладено
арешт на майно, що належить ОСОБА_1, в
іншій частині заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить
питання про скасування ухвали суду
першої інстанції з постановленням
нової ухвали.

В обгрунтування доводів апеляційної
скарги ОСОБА_1 посилається на порушення
судом першої інстанції норм
процесуального права, вказує, що при
вжитті заходів забезпечення позову суд
порушив правило співмірності, оскільки
наклавши арешт на все її майно, не
з'ясував його наявність та обсяг; не
встановив наявність доказів про
можливе відчуження нею майна.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи, заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення
представника ОСОБА_1., дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
районного суду у відповідності до ст. 303
ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, знаходить
апеляційну скаргу підлягаючою
задоволенню частково.

При цьому колегія суддів виходить із
наступного.

Задовольняючи частково заяву про
вжиття заходів забезпечення позову,
суд першої інстанції виходив з того, що
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Проте повністю погодитись з таким
висновком суду першої інстанції
колегія суддів не може.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 151 ЦПК
України забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Згідно вимог ст. 152 ЦПК України позов
забезпечується шляхом накладення
арешту на майно або грошові кошти, що
належать відповідачеві і знаходяться у
нього або в інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України
заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Судом встановлено та підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами,
що в провадженні Комінтернівського
районного суду м.Харкова розглядається
позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті
особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
стягнення матеріальної шкоди у розмірі
151 120 грн. та 35 000 моральної шкоди, 8 000 грн.
- витрат по наданню адвокатської
допомоги. (а.с.1-3).

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Відповідно п.4 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22 грудня 2006
року за №9 „Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову" зазначено, що
розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову, з'ясувати обсяг позовних вимог,
а також відповідність виду
забезпечення позову, який просить
застосувати особа, котра звернулася з
позовною заявою, позовним вимогам. При
встановленні зазначеної відповідності
слід враховувати, що вжиті заходи не
повинні перешкоджати господарській
діяльності юридичної особи або
фізичної особи, яка здійснює таку
діяльність і зареєстрована відповідно
до закону як підприємець.

Співмірність передбачає
співвідношення судом негативних
наслідків від вжиття заходів до
забезпечення позову з тими негативними
наслідками, які можуть настати в
результаті невжиття цих заходів, з
урахуванням відповідності права чи
законного інтересу, за захистом яких
заявник звертається до суду, вартості
майна, на яке він заявляє клопотання
накласти арешт, чи майнових наслідків
заборони відповідачу здійснювати
певні дії.

Матеріали справи свідчать, що ціна
позову становить 194 120 грн.

Відповідно до ст.ст.151, 152 ЦПК України,
розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд має з урахування доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати
позивач, позовним вимогам.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні
питання про забезпечення позову судом
першої інстанції порушено норми
процесуального права, оскільки заява
про забезпечення позову заявником
належним чином не обґрунтована,
оскільки вказано про будь-яке майно
відповідача, на які заявник просить
накласти арешт, що є неспівмірним із
заявленими вимогами, при цьому не
надано доказів на підтвердження
належності відповідачці певного майна.

Суд першої інстанції, накладаючи арешт
на майно, що належить ОСОБА_1, не
зазначив, на яке саме майно
накладається арешт, у зв'язку з чим
неможливо визначити співмірність із
заявленими позивачем вимогами.

Таким чином, суд першої інстанції
передчасно дійшов до висновку про
накладення арешту на майно, що належить
ОСОБА_1, оскільки заява про
забезпечення позову не відповідає
вимогам ст.151 ЦПК України, а саме:
заявником не надані відомості,
потрібні для забезпечення позову: про
наявність рухомого та нерухомого
майна, на яке заявник просить накласти
арешт, що належить відповідачу, його
вартість, що унеможливлює визначити
співмірність виду забезпечення позову
заявленим позивачем вимогам.

Доводи апеляційної скарги
підтверджуються матеріалами справи та
вимогами чинного законодавства.

Судова колегія, перевіряючи законність
та обгрунтованість ухвали суду першої
інстанції, в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у судді
першої інстанції, вважає за необхідне
змінити ухвалу суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303 304, п.3ч.2ст.307, п.2 ч.1
ст.312, 313,314,315,317,319,324 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Ухвалу Комінтернівського районного
суду м.Харкова від 13 листопада 2014 року -
змінити, скасувавши її в частині
накладення арешту на майно, що належить
ОСОБА_1, направити справу в цій частині
на новий розгляд до суду першої
інстанції. В іншій частині ухвалу
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили негайно і
оскарженню в касаційному порядку не
підлягає, як така, що не перешкоджає
подальшому провадженні у справі.

Головуючий -

Судді: