Головуючий суду 1 інстанції - Резнік
Доповідач - Орлов І.В.
Справа № 435/1204/14
Провадження № 22ц/782/2068/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 року

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Луганської області в складі:

головуючого: Орлова І.В.,

суддів: Масенка Д.Є., Коротких
О.Г.,

при секретарі: Соловей А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Луганську апеляційну скаргу
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Жовтневого районного суду міста
Луганська від 26 березня 2014 року у
цивільній справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

в с т а н о в и л а:

05 лютого 2014 року представник
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» (далі -
ПАТ КБ «Приватбанк» або позивач)
звернувся до ОСОБА_2 (далі - відповідач)
з позовом, в якому просив стягнути з
відповідача заборгованість, яка
виникла станом на 21 січня 2014 року за
кредитним договором № DNH4KP27670031 від 27
квітня 2006 року в сумі 19.497,70 гривень та
судові витрати в сумі 243,60 гривень.

Рішенням Жовтневого районного суду
міста Луганська від 26 березня 2014 року
позовні вимоги задоволено у повному
обсязі.

В апеляційній скарзі представник
відповідача - ОСОБА_3, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просила: рішення скасувати;
ухвалити нове рішення, яки у
задоволенні вимог ПАТ КБ «Приватбанк»
відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи, законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач порушив взяті на себе 27
квітня 2006 року договірні зобов'язання,
які були викладені у заяві
позичальника та Умовах надання
споживчого кредиту фізичним особам
«Розстрочка» (Стандарт); позивач
звернувся до суду в межах визначеного
кредитним договором п'ятирічного
строку позовної давності; перебіг
цього строку переривався, оскільки за
даними меморіального ордеру № 1362 від 01
липня 2010 року відповідач на погашення
кредитної заборгованості сплатив 200,00
гривень.

З вищевказаними висновками суду
погодитися неможна з огляду на
наступні обставини. Судом першої
інстанції встановлено та матеріалами
справи підтверджується, що 27 квітня 2006
року між ЗАТ КБ «Приватбанк»
(правонаступником якого є ПАТ КБ
«Приватбанк») та ОСОБА_2 за технологію
кредитування Просто Кредит, на строк до
27 квітня 2008 року був укладений
кредитний договір № DNH4KP27670031 (далі
Договір).

Відповідно до умов Договору відповідач
отримав споживчий кредит у розмірі
2.112,50 гривень на строк 24 місяця до 27
квітня 2008 року включно, зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 2,09% на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом. Щомісячне
погашення заборгованості (за
кредитом, відсотками, комісією, іншими
витратами згідно Умов), відповідач
мав здійснювати в період з 21 по 28 число
кожного місяця, шляхом надання Банку
грошових коштів (щомісячний платіж) у
сумі 201 гривня 22 копійки.

З тексту заяви позичальника
вбачається, що ОСОБА_2 ознайомився та
був згоден з Умовами надання
споживчого кредиту фізичним особам.
Своїм підписом відповідач погодився з
тим, що Заява позичальника, разом із
запропонованими банком Умовами
надання споживчого кредиту фізичним
особам, Тарифами, складає
кредитно-заставний договір.

З наданого позивачем розрахунку
вбачається, що станом на 21 січня 2014
року за відповідачем рахується
заборгованість за Договором у розмірі
19.497,70 гривень, яка складається: 1.144,38
гривень - заборгованість за кредитом;
6.029,08 гривень - заборгованість по
процентам за користування кредитом,
10.919,59 гривень - пеня за несвоєчасність
виконання зобов`язань за договором; 500,00
гривень - штраф (фіксована частина); 904,65
гривень - штраф (процентна складова).

З даних фотокопій квитанцій
вбачається, що на погашення
заборгованості за договором
відповідач здійснив наступні платежі:
у травні 2006 року - 201,22 гривень; у серпні
2006 року - 201,22 гривень; у листопаді 2006
року - 402,44 гривень, у серпні 2008 року -
2.000,00 гривень (а. 78).

Між сторонами виник спір з приводу
виконання умов кредитного договору.
Правовідносини сторін врегульовані
нормами цивільного законодавства
України.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність згідно статті 257 ЦК України
встановлена тривалістю у три роки.
Відповідно до частини 1 статті 259 ЦК
України позовна давність, встановлена
законом, може бути збільшена за
домовленістю сторін. Договір про
збільшення позовної давності
укладається у письмовій формі.

Відповідно до пункту 5.5 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт) - терміни
позовної давності по вимогах про
стягнення кредиту, відсотків за
користування, винагороди, неустойки -
пені, штрафів за даним Договором
встановлюється сторонами тривалістю 5
років.

Строк дії укладеного сторонами
договору визначений періодом з 27
квітня 2006 року по 27 квітня 2008 року. З 28
квітня 2008 року у ПАТ КБ «Приватбанк»
виникло право для звернення до суду за
захистом порушеного цивільного права.

Відповідно до частин 1, 3 статті 264 ЦК
України перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново.

30 серпня 2008 року (після закінчення
строку дії договору) відповідач
перерахував 2.000,00 гривень на погашення
кредитної заборгованості, тобто вчинив
дії, що свідчать про визнання боргу. За
таких обставин строк позовної давності
закінчився 30 серпня 2013 року.
Звернувшись до суду з позовом 05 лютого
2014 року (за даними реєстраційного
штампу суду), позивач цей строк
пропустив. Будь-яких заяв про
поновлення пропущеного строку
позовної давності ПАТ КБ «Приватбанк»
не надавав.

Відповідно до положень затвердженої
Постановою Національного банку
України № 22 від 21.01.2004 року Інструкції
про безготівкові розрахунки в Україні
в національній валюті, меморіальний
ордер - це розрахунковий документ, який
складається за ініціативою банку для
оформлення операцій щодо списання
коштів з рахунка платника і
внутрішньобанківських операцій
відповідно до Закону України "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні" та нормативно-правових актів
Національного банку.

Висновок суду першої інстанції про
переривання строку позивної давності з
посиланням на меморіальний ордер № 1362
від 01.07.2010 року (а.с.43) є помилковим. За
своєю юридичною природою меморіальний
ордер, який складається за ініціативою
банку (позивача у справі) для
оформлення операцій щодо списання
коштів з рахунка платника, не може
розцінюватися як беззаперечний доказ
на підтвердження дій фізичної особи
(відповідача) про визнання нею свого
боргу. Даними розрахунку (а.с.3)
здійснення відповідачем виплат на
погашення кредитної заборгованості у
липні 2010 року не підтверджено.
Представник відповідача під час
розгляду справи просив застосувати
наслідки спливу строку позовної
давності (а.с.30-32).

Відповідно до частини 4 статті 267 ЦПК
України сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
не визначився з нормою права, що
підлягає застосуванню та за наявності
спливу позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною,
дійшов помилкового висновку про
задоволення позовних вимог. За таких
обставин рішення Жовтневого районного
суду міста Луганська від 14 листопада
2013 року підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_2 у зв'язку з
пропуском строку позовної давності.

Керуючись статтями 303, 307-308, 313-315, 316, 319, 325
ЦПК України, колегія судів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3, - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду
міста Луганська від 26 березня 2014 року, -
скасувати, постановити нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором №DNH4KP27670031 від
27.04.2006 року відмовити за пропуском
позовної давності.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене протягом двадцяти днів в
касаційному порядку, шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: