У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Бородянської селищної ради Київської
області, треті особи: Київська
Патріархія Української Православної
Церкви Київського Патріархату,
Бородянська Різдва Пресвятої
Богородиці парафія Київської єпархії
Української Православної Церкви
Київського Патріархату, про скасування
рішень селищної ради, визнання права
власності на земельну ділянку; за
зустрічним позовом Бородянського
селищного голови Київської області
Трухана Віктора Володимировича до
ОСОБА_4, Бородянської селищної ради
Київської області, треті особи:
Київська Патріархія Української
Православної Церкви Київського
Патріархату, Бородянська Різдва
Пресвятої Богородиці парафія
Київської єпархії Української
Православної Церкви Київського
Патріархату, про визнання незаконними
та скасування рішень селищної ради за
касаційною скаргою Трухана Віктора
Володимировича на рішення
апеляційного суду Київської області
від 19 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з вищевказаним позовом,
посилаючись на те, що на підставі заяви
релігійної громади про відмову від
частини виділеної їм земельної ділянки
розміром 0,065 га на користь
територіальної громади смт Бородянка
Київської області з подальшим
відведенням йому, як настоятелю храму,
Бородянською селищною радою Київської
області 26 квітня 2012 року було прийнято
рішення, яким вилучено частину
земельної ділянки із земель, наданих у
постійне користування релігійній
громаді, площею 0,065 га АДРЕСА_1 та
зараховано до земель загального
користування територіальної громади
смт Бородянка Київської області, і
таким чином надано йому дозвіл на
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки під
самовільно побудованим житловим
будинком за адресою: АДРЕСА_1 площею 0, 065
га для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд за рахунок земель
загального користування Бородянської
селищної ради Київської області, а
також рекомендовано йому замовити
виготовлення вищезазначеної проектної
документації та в установленому
законом порядку подати готовий проект
до Бородянської селищної ради
Київської області.

Також позивач зазначав, що з указаним
рішенням звернувся до землевпорядної
організації для виготовлення проекту
землеустрою, а потім до Бородянської
селищної ради Київської області для
затвердження цього проекту, однак рада
своїм рішенням від 27 червня 2013 року
зобов'язала виконавчий орган
Бородянської селищної ради Київської
області звернутися до суду з позовом
про скасування рішення ради від 26
квітня 2012 року, посилаючись на
відсутність дозволу Київської
Патріархії Української Православної
Церкви про погодження будівництва
житлового будинку поруч з церковною
земельною ділянкою, а в подальшому
рішенням від 26 вересня 2013 року взагалі
відмовила йому в затвердженні наданого
останнім готового проекту із
землеустрою, у зв'язку з відсутністю
вказаного погодження на будівництво
будинку від Київської Патріархії
Української Православної Церкви
Київського Патріархату та тим, що
селищною радою при винесенні рішення
не було вивчено статут Парафії Різдва
Пресвятої Богородиці Української
Православної Церкви Київського
Патріархату.

Ураховуючи викладене, позивач,
уточнивши позовні вимоги, просив суд
скасувати рішення Бородянської
селищної ради Київської області від 27
червня 2013 року та від 26 вересня 2013 року
та визнати за ним право власності на
спірну земельну ділянку.

У серпні 2013 року голова Бородянської
селищної ради Київської області Трухан
В.В. звернувся до суду із зустрічним
позовом, посилаючись на те, що спірна
земельна ділянка площею 0,34 га була
передана в постійне користування
релігійній громаді Бородянської
парафії Різдва Пресвятої Богородиці
Української Православної Церкви
Київського Патріархату за рахунок
земель загального користування
селищної ради без урахування п. 26
статуту Парафії Різдва Пресвятої
Богородиці, за яким будівлі, споруди та
інше майно, набуте парафією, створене
нею за рахунок власних засобів,
пожертвуване громадянами,
підприємствами, закладами та
організаціями, передане державою, а
також набуте на інших законних
підставах є власністю релігійної
організації Української Православної
Церкви Київського Патріархату, тому
питання про зменшення вказаної
земельної ділянки, про виділ її частини
для настоятеля храму - ОСОБА_4, перед
Бородянською селищною радою Київської
області повинна ставити Українська
Православна Церква Київського
Патріархату, як землекористувач.

Ураховуючи викладене, позивач просив
суд визнати незаконним та скасувати п. 2
рішення Бородянської селищної ради
Київської області від 24 березня
2011 року, яким вирішено передати у
постійне користування земельну
ділянку площею 0,34 га релігійній
громаді Української Православної
Церкви Парафії Різдва Пресвятої
Богородиці для будівництва храму та
житлового будинку для настоятеля храму
за рахунок земель загального
користування Бородянської селищної
ради Київської області, та рішення від
26 квітня 2012 року.

Рішенням Бородянського районного суду
Київської області від 11
грудня 2013 року в задоволенні позову
ОСОБА_4 відмовлено, зустрічний позов
задоволено частково. Визнано
незаконним та скасовано рішення
Бородянської селищної ради Київської
області від 26 квітня 2012 року в частині
надання дозволу ОСОБА_4 на виготовлення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки під самочинно
побудованим житловим будинком АДРЕСА_1
площею 0,065 га для будівництва та
обслуговування будинку, господарських
будівель та споруд за рахунок земель
загального користування Бородянської
селищної ради Київської області. У
решті зустрічного позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 19 лютого 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано,
ухвалено нове рішення, яким позов
ОСОБА_4 задоволено частково. Скасовано
рішення Бородянської селищної ради
Київської області від 26 вересня 2013 року
в частині відмови в затвердженні
проекту із землеустрою щодо відведення
земельної ділянки площею 0,065 га у
власність ОСОБА_4 для будівництва та
обслуговування житлового будинку
АДРЕСА_1. У решті позову ОСОБА_4 і в
задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

У касаційній скарзі Трухан В.В. просить
оскаржуване рішення апеляційного суду
скасувати, посилаючись на порушення
судом норм матеріального й
процесуального права, та передати
справу на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
рішення апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи скарги
цих висновків не спростовують.

Скасовуючи рішення районного суду,
частково задовольняючи позов
ОСОБА_4 та відмовляючи в задоволенні
зустрічного позову, апеляційний суд на
підставі належним чином оцінених
доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК
України), дійшов до правильного
висновку про те, що земельна ділянка,
яка відведена ОСОБА_4 відноситься до
категорії земель житлової та
громадської забудови, а на час
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність, на якій побудовано житловий
будинок, були наявними всі відповідні
висновки та погодження управління
Держкомзему, містобудування,
архітектури, обмежень не було, а
Київська патріархія письмово не
заперечувала проти будівництва
житлового будинку.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судове
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Трухана Віктора
Володимировича відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 19 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник Б.І. Гулько С.Ф.
Хопта