Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2014 року

Рівненський міський суд

Рівненської області в особі судді -
Діонісьєвої Н.М.

при секретарі - Прокопчук Л.М.

з участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Приходи
О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Рівне справу за
позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Експансія» про стягнення заробітної
плати за час вимушеного прогулу,
заробітку з урахуванням коефіцієнту
трудової участі та відшкодування
моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Експансія» про
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу, заробітку з
урахуванням коефіцієнту трудової
участі та відшкодування моральної
шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
02.06.2010 р. мене прийнято на посаду
продавця продовольчих товарів відділу
гастрономії магазину №1 Рівненської
філії ТОВ «Експансія». Наказом №442к від
19.07.2012 р. її було звільнено з цієї
посади за систематичне невиконання
трудових обов'язків згідно п.З ст.40 КУпП
України. Своє звільнення з роботи вона
оскаржила до суду. Рішенням
Рівненського міського суду від 17.06.2013 р.
її поновлено на роботі на посаді
продавця продовольчих товарів відділу
гастрономії магазину №1 Рівненської
філії ТОВ «Експансія» з 19.07.2012 р.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської
області від 24.07.2013 р. апеляційну скаргу
представника ТОВ «Експансія»
відхилено, а рішення Рівненського
міського суду від 17.06.2013 р. залишено без
змін. На виконання цього судового
рішення, наказом від №382-к від 18.06.2013 р.
по Рівненській філії ТОВ «Експансія»
її поновлено на роботі з 19.07.2012 р. на
посаді продавця продовольчих товарів
відділу гастрономії магазину №1
Рівненської філії ТОВ «Експансія».

Однак, за період з 19.07.2012 р. по 18.06.2013 р.
вона не отримала заробітну плату.

З урахуванням загальної кількості
робочих днів за час вимушеного прогулу,
які за період з 19.07.2012 р. по 18.06.2013 р.
становлять 165 днів , сума заробітку за
час вимушеного прогулу склала 13 251,81
грн.

Також, в Рівненській філії ТОВ
«Експансія» працівникам заробітна
плата виплачується з урахуванням
коефіцієнта трудової участі (КТУ) який
складав 300 грн. в місяць у 2012 році та 400
грн. в місяць у 2013 році. Відповідач не
виплачував їй цей коефіцієнт,
внаслідок чого на її користь підлягає
стягненню 3 900 гривень.

Крім того, незаконним звільненням з
роботи відповідач завдав їй моральної
шкоди, яка полягає у нервовому стресі
та душевних стражданнях, яких я зазнала
у зв'язку з його незаконними діями щодо
неї. Переживання з приводу звільнення з
роботи, втрата заробітку, необхідність
зміни у зв'язку з цим звичного для неї
ритму життя пригнічували її та
призвели до тривалої депресії. Просить
стягнути на її користь 2 000 гривень в
рахунок відшкодування моральної шкоди.

Також, для захисту своїх прав з
приводу незаконного звільнення з
роботи та представництва її інтересів
як позивача у цивільній справі за її
позовом до ТОВ «Експансія» вона
змушена була звернутися за наданням
правової допомоги до адвоката ОСОБА_2
за що сплатила йому гонорар в сумі 5 000
грн., які також просить стягнути на її
користь з відповідача.

Після поновлення її, згідно рішення
суду, на посаді продавця продовольчих
товарів відділу гастрономії магазину
№1 Рівненської філії ТОВ «Експансія»,
вона здійснювала роботу пов'язану,
зокрема, з обслуговуванням холодильних
установок магазину. Через це, вона
двічі хворіла: з 19.06.2013 р. по 27.06.2013 р.,
діагноз «ГРЗ. Гострий трахеїт»; з 07.10.2013
р. по 14.10.2013 р., діагноз «Гострий
трахеобронхіт», а у подальшому, 27.01.2014
р., їй було встановлено діагноз
«Бронхіальна астма II ст., персистуюча,
неконтрольована, ДН Іст.» Для лікування
астми мною в період з 27.01.2014 р. по 23.03.2014
р. витрачено кошти в загальній сумі 544
грн. 52 коп. Оскільки причиною
виникнення у неї вказаного
захворювання стало залучення її
відповідачем до роботи, пов'язаної з
обслуговування холодильних установок,
вважає, що витрачені нею на лікування
витрати підлягають стягненню з ТОВ
«Експансія».

В поданих до суду письмових
запереченнях проти позову відповідач
позов не визнає та вказує, що Згідно
Рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 17.06.2013р., яке
залишено без змін ухвалою Рівненського
апеляційного суду Рівненської області
від 24.07.2013р., позивачку поновлено на
роботі на посаді продавця продовольчих
товарів відділу гастрономії магазину
№ 1 рівненської філії Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Експансія» з 19.07.2012р.

На виконання вказаного рішення, яке в
частині поновлення на роботі позивачки
було допущено до негайного виконання,
18.06.2013р. відповідачем було видано наказ
про поновлення ОСОБА_1 з 19.07.2012р. на
посаді продавця продовольчих товарів
відділу «Гастрономія».

24.12.2013р. позивачкою у відділ персоналу
Рівненської філії ТОВ «Експансія» було
подано заяву про звільнення її з посади
за власним бажанням 08.01.2014р.

На підставі вказаної заяви
відповідачем 08.01.2014р. було видано наказ
про звільнення ОСОБА_1 з посади
продавця продовольчих товарів відділу
гастрономії на підставі ст.38 КЗпПУ та у
відповідності до вимог ст.116 КзпПУ
проведено розрахунок зі звільненою
ОСОБА_1

Власником або уповноважений ним
органом заробітна плата працівнику
виплачується за фактично виконану ним
роботу. Оскільки в період часу з 20.07.2012р.
по 17.06.2013р. позивачка фактично не
працювала, відповідно, то у відповідача
були відсутні правові підстави для
виплати заробітної плати.

Чинним законодавством України про
оплату праці не передбачено оплачувати
працю працівників з урахуванням
коефіцієнту трудової участі.

Крім того, Рівненською філією ТОВ
«Експансія» не приймалися локальні
нормативні акти (накази, розпорядження
тощо) про оплату праці працівників
Рівненської філії ТОВ «Експансія» з
урахуванням коефіцієнту трудової
участі.

Між адміністрацією «Експансія» та
трудовим колективом ТОВ «Експансія» не
погоджувалися в колективних договорах
умови оплати праці з урахуванням
коефіцієнту трудової участі.

Позивачем вимога про стягнення
моральної шкоди не підтверджена
жодними доказами. Відсутні також як в
позовній заяві, так і в матеріалах
справи, пояснення та міркування
позивача з приводу визначення розміру
шкоди.

Таким чином, позивачем не доведено факт
завдання відповідачем моральної шкоди.
За таких обставин вимога про стягнення
моральної шкоди позивача не підлягає
задоволенню.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з
оплатою правової допомоги, входить до
предмету доказування по справі. На
підтвердження цих обставин позивачем
суду повинні бути надані окрім
договору про надання правової допомоги
та квитанцій про оплату такої допомоги
також акти виконаних робіт адвокатом.
Просить в задоволенні вимог позивачки
про відшкодування витрат на правову
допомогу відмовити.

В судовому засіданні позивач та її
представник позовні вимоги підтримали
та просять їх задовольнити.

Представник відповідача просить
відмовити в задоволенні позову з
підстав викладених в письмових
запереченнях проти позову.

Заслухавши пояснення позивача,
представника позивача, представника
відповідача, дослідивши докази, надані
сторонами, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги підлягають до
задоволення частково, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що Згідно Рішення
Рівненського міського суду
Рівненської області від 17.06.2013р., яке
залишено без змін ухвалою Рівненського
апеляційного суду Рівненської області
від 24.07.2013р., позивачку поновлено на
роботі на посаді продавця продовольчих
товарів відділу гастрономії магазину
№ 1 Рівненської філії Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Експансія» з 19.07.2012р.

На виконання вказаного рішення, яке в
частині поновлення на роботі позивачки
було допущено до негайного виконання,
18.06.2013р. відповідачем було видано наказ
про поновлення ОСОБА_1 з 19.07.2012р. на
посаді продавця продовольчих товарів
відділу «Гастрономія».

24.12.2013р. позивачкою у відділ персоналу
Рівненської філії ТОВ «Експансія» було
подано заяву про звільнення її з посади
за власним бажанням 08.01.2014р.

На підставі вказаної заяви
відповідачем 08.01.2014р. було видано наказ
про звільнення ОСОБА_1 з посади
продавця продовольчих товарів відділу
гастрономії на підставі ст.38 КЗпПУ.

За період з 19.07.2012 р. по 18.06.2013 р.
позивачці не було виплачено середню
заробітну плату за час вимушеного
прогулу.

Частиною 2 ст.235 КЗпП України
передбачено право працівника на
виплату середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, але не більш як за
один рік, при винесенні органом, який
розглядає трудовий спір, рішення про
поновлення на роботі.

Згідно ч.І ст.27 Закону України «Про
оплату праці» порядок обчислення
середньої заробітної плати працівника
у випадках, передбачених
законодавством, встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Відповідним нормативним актом
Кабінету Міністрів України є постанова
від 08.02.95 №100, якою затверджено Порядок
обчислення середньої заробітної плати.

За змістом п.5 р.ІV Порядку, основою для
визначення загальної суми заробітку,
що підлягає виплаті за час вимушеного
прогулу, є середньоденна
середньогодинна) заробітна плата
працівника, яка згідно п.8 Порядку
визначається діленням заробітної
плати за фактично відпрацьовані
протягом двох місяців робочі
(календарні) дні на кількість
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством - календарних днів за
цей період.

Середньомісячна кількість робочих
днів розраховується діленням на 2
сумарної кількості робочих днів за
останні два календарні місяці згідно з
графіком роботи підприємства,
установи, організації, встановленим з
дотриманням вимог законодавства (абз.З
п.8 Порядку).

Загальний заробіток позивачки за два
місяці перед звільненням склав - 2409,68
грн. (1258,10+1151,58), оскільки
середньомісячна кількість робочих
днів складала 19,5 днів, а за два місяці 39
днів, середньоденна заробітна плата
склала 61,78 грн. (2409,68 : 39).

З урахуванням загальної кількості
робочих днів за час вимушеного прогулу,
які за період з 19.07.2012 р. по 18.06.2013 р.
становлять 214,5 днів (11 місяців х 19,5
днів), сума заробітку за час вимушеного
прогулу склала 13251,81 грн. (61,78 грн./день х
214,5 днів).

Таким чином, з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Експансія» на
користь ОСОБА_1 підлягає стягненню
середній заробіток за час вимушеного
прогулу на посаді продавця
продовольчих товарів відділу
гастрономії магазину № 1 Рівненської
філії Товариства з обмеженою
відповідальністю «Експансія» за
період з 19.07.2012 року по 18.06.2013 року в сумі
13 251,81 гривень.

Що стосується вимоги позивачки щодо
стягнення з відповідача на її користь
заробітної плати виплачується з
урахуванням коефіцієнта трудової
участі в розмірі 3 900 гривень, то дана
вимога до задоволення не підлягає,
оскільки Рівненською філією ТОВ
«Експансія» не приймалися локальні
нормативні акти (накази, розпорядження
тощо) про оплату праці працівників
Рівненської філії ТОВ «Експансія» з
урахуванням коефіцієнту трудової
участі. Між адміністрацією
«Експансія» та трудовим колективом ТОВ
«Експансія» не погоджувалися в
колективних договорах умови оплати
праці з урахуванням коефіцієнту
трудової участі.

Як передбачено ч.І ст.23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав, при цьому згідно п.2
ч.2 цієї ж статті ЦК України
моральна шкода полягає, зокрема, у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч.І ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній з
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Оскільки позивачка внаслідок
незаконних дій відповідача зазнала
душевних страждань , з ТзОВ «Експансія»
на її користь підлягає стягненню
моральна шкода , яку суд визначає в
розмірі 500,00 гриввень.

Щодо стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Експансія» на користь позивачки
матеріальної шкоди в сумі 544 грн. 52 коп.,
то ця вимога до задоволення не
підлягає, оскільки позивачка не довела,
що вона захворіла внаслідок неналежних
умов її роботи.

По вказаній справі позивач
сплатила адвокату за правову допомогу
гонорар в розмірі 2500,00 грн., при цьому
адвокат здійснював підготовку та
оформлення процесуальних документів
(позовна заява, заява про збільшення
позовних вимог, пояснення щодо
заперечень відповідача тощо), а також
проводив підготовку та брав участь у
судових засіданнях, відомості про що
містяться у справі.

Враховуючи викладене з ТзОВ
«Експансія» на користь ОСОБА_1 підлягає
стягненню 2 500 гривень витрат на правову
допомогу.

Оскільки на підставі п.1 ч.1 ст.5
Закону України «Про судовий збір»
позивач звільнена від сплати судового
збору, з ТзОВ «Експансія» в прибуток
держави підлягає стягненню 229,40 копійок
судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись ч.2
ст.235 КЗпПУ, ч.1 ст.27 Закону України «Про
оплату праці», ч.1 ст.23, ч.1 ст.1167 ЦК
України, ст.ст.10,11, 60, 88 ,169, 212, 214, 215 ЦПК
України , суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Експансія» про
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу, заробітку з
урахуванням коефіцієнту трудової
участі та відшкодування моральної
шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Експансія» на
користь ОСОБА_1 середній заробіток за
час вимушеного прогулу на посаді
продавця продовольчих товарів відділу
гастрономії магазину № 1 Рівненської
філії Товариства з обмеженою
відповідальністю «Експансія» за
період з 19.07.2012 року по 18.06.2013 року в сумі
13 251,81 (тринадцять тисяч двісті
п?ятдесят одна ) гривня 81 копійка.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Експансія» на
користь ОСОБА_1 500,00 (п?ятсот) гривень 00
коп. в рахунок відшкодування моральної
шкоди.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Експансія» на
користь ОСОБА_1 2 500 (дві тисячі п?ятсот )
гривень 00 коп. витрат на правову
допомогу.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Експансія» в дохід
держави 229,40 (двісті двадцять дев?ять)
гривень 40 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Рівненської області
через Рівненський міський суд з
поданням в 10 денний строк апеляційної
скарги .

Суддя Рівненського

міського суду
Н.М.Діонісьєва