З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Справа №377/366/14-ц
Провадження №2/377/180/14
30 травня 2014 року Славутицький
міський суд Київської області у складі:
головуючої - судді Теремецької Н.Ф., при
секретарі - Прядко Н.М., за відсутності
сторін, розглянувши у відкритому
судовому засіданні у залі суду в м.
Славутичі цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
25 березня 2014 року до
суду надійшла позовна заява, у якій
позивачка просить розірвати шлюб з
обґрунтовувались тим, що сторони не
знайшли спільного взаєморозуміння в
зв'язку з систематичним вживанням
відповідачем алкоголю, внаслідок чого
шлюб носить формальний характер.
Позивачка в судове засідання не
з'явилась, надала до суду заяву, в якій
просила розглядати справу за її
відсутності, позовні вимоги підтримала
в повному обсязі. Проти заочного
розгляду справи не заперечувала.
повідомлений належним чином про час і
місце розгляду справи, проте в судове
засідання не з'явився. Заперечень на
позов та заяви про розгляд справи за
його відсутності, доказів поважності
причин неявки до суду, не надав. Тому за
згодою позивачки суд ухвалив заочне
рішення на підставі наявних доказів у
справі відповідно до ст. ст. 224-226 ЦПК
України.

Суд, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

З матеріалів справи
встановлено, що згідно свідоцтва про
шлюб, виданого 09 січня 2009 року відділом
реєстрації актів цивільного стану
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві, копія якого долучена
до справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 09 січня 2009
року зареєстрували шлюб, про що був
здійснений актовий запис № 8. Після
укладення шлюбу присвоєні прізвища:
чоловіку ОСОБА_2, дружині ОСОБА_2.

Під час шлюбу в них народився син
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого є
відповідач, що підтверджується
свідоцтвом про народження, копія якого
долучена до матеріалів справи, і який
залишається проживати разом з
позивачкою.

Як вбачається із змісту позовної заяви,
спільне сімейне життя у позивачки та
відповідача не склалося. Після
офіційного оформлення шлюбних
стосунків відповідач став епізодично
зловживати спиртними напоями. На цьому
ґрунті він веде себе агресивно по
відношенню до позивачки. Така
поведінка відповідача негативним
чином впливає не тільки на їх взаємні
стосунки, але і на виховання
малолітнього сина. Чоловік вільного
часу знаходиться у Славутичі, іншу
частину - живе в м. Києві, така поведінка
відповідача погіршує сімейні
відносини. Вважаючи небажання чоловіка
змінювати своє відношення до сім'ї,
позивачка вважає недоцільним
формальне збереження шлюбу.

Відповідно до положень ст.51
Конституції України, ч.1 ст.24 СК України
шлюб ґрунтується на добровільній згоді
жінки та чоловіка, примушення жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч.2 ст.18, п.3 ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110
СК України дружина і чоловік мають
рівне право на повагу до своєї
індивідуальності, своїх звичок та
уподобань, при цьому способом захисту
сімейних прав та інтересів, у тому
числі є право на припинення шлюбних
відносин шляхом пред'явлення до суду
позову про розірвання шлюбу одним з
подружжя.

Відповідно до ст.112 СК України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що за час сімейного
життя у сторін склалася обстановка, що
виключає можливість спільного
проживання, почуття любові один до
одного між сторонами втрачено.
Примирення між подружжям та збереження
сім'ї неможливо.

За таких обставин суд дійшов до
висновку, що сім'я розпалася остаточно,
а шлюб існує формально, подальше
спільне життя і збереження шлюбу
суперечитиме інтересам позивачки.
Враховуючи відсутність обставин, що
перешкоджають розірванню шлюбу,
передбачених ч.2 ст.110 СК України, суд
вважає за необхідне позов про
розірвання шлюбу задовольнити,
оскільки позовні вимоги є
обґрунтованими і такими, що не
суперечать закону та не порушують
права інших осіб.

Як вбачається з позовної заяви, спору
щодо розподілу сумісно нажитого майна
у сторін немає.

У відповідності до ст.113
СК України особа, яка змінила своє
прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу,
має право після розірвання шлюбу
надалі іменуватися цим прізвищем або
відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно письмової заяви
позивачки після розірвання шлюбу вона
бажає залишити за собою право на
прізвище ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України та п.п.1
п.1 ст.4 Закону України «Про судовий
збір» з відповідача підлягає стягненню
судовий збір на користь держави.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 209, 213 - 215,
224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 09
січня 2009 року у відділі
реєстрації актів цивільного стану
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві, Україна, актовий
запис № 8.

Прізвище дружини після
розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в сумі 243 гривні 60
копійок.

Заочне рішення може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Заочне рішення може бути оскаржено
позивачем в апеляційному порядку до
Апеляційного суду Київської області
через Славутицький міський суд
шляхом подання апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили
після закінчення строку на апеляційне
оскарження, якщо апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
Н. Ф. Теремецька