Провадження №2/761/7060/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

11 грудня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді
Сіромашенко Н.В.,

при секретарі
Бульбі І.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Шевченківського районного суду міста
Києві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом, в якому просить стягнути з
ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 88 460,61
грн., що складається з: боргу в розмірі
62 000 грн., процентів - 13 021, 17 грн.;
інфляційних втрат - 8 277,30 грн.; 3% річних -
5 162,14 грн.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що 01 вересня 2011 року
вона позичила відповідачу грошові
кошти в сумі 62 000 грн., які він
зобов'язався повернути 31.10.2011 року.
Отримання відповідачем вказаних
грошових коштів підтверджується
розпискою. В зазначений термін ОСОБА_3
кошти не повернув.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав.

Відповідач до судового засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
про причини неявки суд не сповіщав,
тому суд вважає за можливе розглянути
справу у відсутність відповідача.

У відповідності до вимог ст. 224 ЦПК
України суд вважає за можливе
розглянути справу на підставі наявних
у справі доказів, проти чого не
заперечував представник позивача.

Суд, вислухавши представника позивача,
дослідивши матеріали, справи,
приходить до наступного.

Судом встановлено, що 01 вересня 2011 року
сторони уклали договір позики, згідно з
яким відповідач отримав від позивачки
грошові кошти в сумі 62 000 грн. і
зобов'язався повернути їх до 31 жовтня
2011 року.

Проте, взяті на себе зобов'язання
відповідач не виконав, в обумовлені
договорами строки борг не повернув.

Згідно ст.ст. 1046, 1049 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає другій стороні
(позичальникові) гроші або речі,
визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошей або
рівну кількість речей того ж роду і
якості в строк та в порядку,
встановленому договором.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Статтею 1048 ЦК України визначено, що
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України. У
разі відсутності іншої домовленості
сторін проценти виплачуються щомісяця
до дня повернення позики. Договір
позики вважається безпроцентним, якщо:
він укладений між фізичними особами на
суму, яка не перевищує
п'ятдесятикратного розміру
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, і не пов'язаний із
здійсненням підприємницької
діяльності хоча б однією із сторін;
позичальникові передані речі,
визначені родовими ознаками.

Згідно ст.. 625 ЦК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

У відповідності до ст. 536 ЦК України, за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

У зв'язку з невиконанням відповідачем
своїх зобов'язань за договором позики
від 01 вересня 2011 року утворилася
заборгованість в сумі 88 460,61 грн., яка
складається з суми боргу 62 000 грн.;
відсотків за користування грошовими
коштами за період 01.11.2011 р. по 10.08.2014 р. в
сумі 13 021,17 грн.; суми інфляційних втрат
за період 01.11.2011 р. по 10.08.2014 р. в сумі 8
277,30 грн.; 3% річних за період 01.11.2011 р. по
10.08.2014 р. в сумі 5 162, 14 грн.

Таким чином, виходячи із встановлених
фактичних обставин справи, умов
договору, приймаючи до уваги
вищенаведені норми цивільного права,
перевіривши наданий позивачем
розрахунок заборгованості, суд
приходить до висновку про задоволення
позовних вимог в повному обсязі.

Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню судовий збір в
розмірі 884 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
грошових коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму боргу в розмірі 62000 грн., суму
процентів у розмірі 13021 грн. 17 коп., суму
втрат від інфляції у розмірі 8277 грн. 30
коп., суму 3% річних в розмірі 5162 грн. 14
коп., судовий збір в сумі 884 грн. 60 коп., а
всього 89345 грн. 21 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем
в апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Києва через Шевченківський
районний суд м. Києва шляхом подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку. У
цьому разі строк на апеляційне
оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Суддя: