Справа №463/5488/14-ц
Провадження №2/463/2181/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2014 року Личаківський
районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо
С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до відповідача про стягнення з
ОСОБА_2 грошових коштів в розмірі 7180
грн.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що його матір
ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 являються
співвласниками житлового будинку, який
знаходиться за адресою АДРЕСА_1. На
початку жовтня 2013р. до нього звернулась
відповідач та запропонувала свої
послуги з приватизації частини
земельної ділянки, яка перебуває у
спільному користуванні співвласників
будинку. Оскільки проживає він за
межами м. Львова, на таку пропозицію
погодився, і для приватизації частини
земельної ділянки за його матір'ю,
передав відповідачу на її вимогу
грошові кошти в розмірі 400 доларів США.
Згодом, відповідач також запропонувала
свої послуги по узаконенню самочинного
будівництва, за що їй також було
передано грошові кошти в розмірі 2000
грн. Як в першому випадку передачі
грошей, так і в другому, відповідач
написала власноручно розписку про їх
отримання за вчинення взятих на себе
зобов'язань, однак в подальшому, станом
на 14.10.2014р. їх не виконала. Земельна
ділянка є не приватизована, а самочинне
будівництво не узаконене. Враховуючи,
що добровільну вимогу повернути
отримані кошти відповідач
проігнорувала, просить стягнути ці
кошти в примусовому порядку, розмір
яких станом на станом на дачу подачі
позову згідно офіційного курсу НБУ,
становить 7 180 грн., з яких 2000 грн. кошти,
отримані відповідачем за узаконення
самочинного будівництва.

В судовому засіданні позивач підтримав
заявлені вимоги та просить позов
задовольнити. Крім вищенаведеного,
додатково пояснив, що грошові кошти,
які передавались відповідачу це були
коштами, які відповідач повинна була
використати в процесі здійснення
приватизації земельної ділянки та
узаконення самочинного будівництва.

Відповідач в судовому засіданні проти
обґрунтованості позову заперечила.
Вказала, що саме позивач розпочав
приватизацію земельної ділянки, не
отримавши на те її згоди, з приводу чого
між ними виникли суперечки. Для
врегулювання конфлікту, позивач
запропонував їй 400 доларів США, як
компенсацію понесених витрат а також у
зв'язку з відсутністю з її боку
заперечень щодо приватизації
земельної ділянки. На таку пропозицію
вона погодилась, і отримавши кошти,
розпочала процедуру приватизації.
Оскільки житловий будинок мав елементи
самочинного будівництва, для його
узаконення необхідно було сплатити
штраф в розмірі 4000 грн. Такий штраф вона
відмовилась платити, і половину його
вартості, що становить 2000 грн., їй
передав відповідач. В процесі
приватизації земельної ділянки та
узаконення самочинного будівництва,
позивач відступив від домовленостей,
та повідомив, що вчинення цих дій для
нього не є необхідним. За таких
обставин, написала відповідну заяву до
компетентних органів про призупинення
приватизації до вирішення конфліктної
ситуації. Вважає, що своїми діями не
порушувала досягнутих домовленостей,
їх порушив саме позивач, а тому, вона не
повинна нести обов'язку повернути
отримані кошти, які до того ж, частково
використані в процесі вчинення вище
перелічених дій. Просить в задоволенні
позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
оцінивши в сукупності зібрані в ній
докази та ухвалюючи рішення у
відповідності до вимог ст. 215 ЦПК
України, суд не знаходить підстав для
задоволення позову виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

За правилами ч. 2 цієї статті,
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Судом встановлено, що відповідно до
власноручно написаної відповідачем
розписки (а.с.4), остання отримала від
позивача 400 доларів США для
приватизації частини земельної
ділянки та 2000 грн. для узаконення
самочинного будівництва.

Як повідомив сам позивач в судовому
засіданні, правова природа цих коштів
не є позикою.

На переконання суду, подана суду
розписка лише підтверджує спільний
намір сторін приватизувати земельну
ділянку та узаконити самочинно
здійснене будівництво.

Виходячи з характеру правовідносин,
які установились між сторонами, таким
притаманні ознаки договірних
правовідносин у сфері надання послуг,
правові основи яких регулюються Главою
63 Розділу ІІІ Книги П'ятої ЦК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України,
за договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

В цивільному праві, при укладенні
такого договору, слід мати на увазі, що
продається не сам результат, а дії, які
до нього призвели.

Відповідальність виконавця за
порушення договору про надання послуг
визначено в ст. 906 ЦК України, за змістом
ч. 1 якої, збитки, завдані замовнику
невиконанням або неналежним
виконанням договору про надання послуг
за плату, підлягають відшкодуванню
виконавцем, у разі наявності його вини,
у повному обсязі, якщо інше не
встановлено договором.

Кваліфікуючою ознакою, при наявності
якої настає відповідальність
виконавця, є наявність у його діях
будь-якої форми вини.

Проте, як вбачається з долучених до
матеріалів справи доказів, на
виконання домовленостей між сторонами,
відповідачем проведено плату в розмірі
200 грн. за засвідчення справжності на
двох заявах (а.с.20,21), які адресовані
компетентним органам про згоду на
узаконення самовільного будівництва
та за засвідчення вірності 2 копії
правовстановлюючих документів в
розмірі 50 грн., що підтверджується
відповідними довідками (а.с.17, 18).

Крім того, отримано довідки з державної
статистичної звітності про наявність
земель та розподіл їх за власниками
земель (а.с.23, 24, 25), що є одним з етапом
приватизації землі. Також узгоджено
межі земельної ділянки, що
стверджується актом встановлення меж
землекористування (а.с.27) та отримано
дозвіл на виготовлення технічної
документації із землеустрою (а.с.28).

Як вбачається з листа ТзОВ
«Землевпорядний центр «Наділ» (а.с.31),
на підставі заяви відповідача ними
розроблялась технічна документація із
землеустрою на земельну ділянку для
обслуговування житлового будинку по
АДРЕСА_1, проте, на підставі письмової
заяви замовника, роботи по
виготовленню такої документації були
призупиненні.

Зі змісту цієї заяви (а.с.30) вбачається,
що тимчасове призупинення
виготовлення технічної документації
обумовлене непередбачуваною
конфліктною ситуацією, що виникла із
співвласником будинку.

Логічна хронологія подій, а саме
передача грошових коштів для
приватизації земельної ділянки та
узаконення самочинного будівництва,
посвідчення заяв від імені позивача
про відсутність претензій щодо
узаконення самочинного будівництва, що
оплачено відповідачем, отримання нею
необхідних довідок для здійснення
приватизації земельної ділянки,
отримання дозволу на виготовлення
технічної документації і звернення до
компетентних підприємств за її
виготовленням дає достатні підстави
для висновку, що вина відповідача у
невиконанні обумовлених домовленостей
відсутня.

Наведені обставини свідчать про
відсутність правових підстав для
стягнення грошових коштів з
відповідача.

На основі наведеного та керуючись ст.
ст. ст. ст. 10,60,61,88,209,212-215,218 ЦПК України,
ст.ст. 3, 11, 15, 16 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
грошових коштів в розмірі 7180 грн. -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Личаківський районний суд м. Львова
шляхом подачі апеляційної скарги в
порядку та строки передбачені ст. ст.
294,296 ЦПК України.

Суддя: Леньо С. І.