КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА МАКІЇВКИ
Провадження №
Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14
травня 2014 року
м.
Макіївка

Кіровський районний суд міста Макіївки
Донецької області у складі

головуючий суддя
Єжов В.А.

при секретарі
Бабкевич В.О.

за участю представника позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні місцевого суду
в м. Макіївці цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до територіальної
громади в особі Макіївської міської
ради про встановлення факту прийняття
спадщини та визнання права власності
на нерухоме майно в порядку
спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

10 грудня 2012 року ОСОБА_2, від імені якого
у якості представника діє ОСОБА_1,
звернувся до суду з уточненим позовом
до територіальної громади міста
Макіївки в особі Макіївської міської
ради про встановлення факту прийняття
спадщини за померлою ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_3 та про визнання за ним права
власності на спадщину у вигляді
житлового будинку після її смерті,
мотивуючи свої вимоги неможливістю
оформлення ним права на спадщину в
нотаріальному порядку.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 підтримав заявлені
вимоги, пославшись на факти і
обставини, викладені в позовній заяві,
та зазначив, що на підставі рішення
виконавчого комітету Кіровської
районної ради м. Макіївки від 08 серпня
1957 року за нотаріально посвідченим
договором від 14 березня 1958 року рідному
дідусі позивача - ОСОБА_4 для забудови
індивідуального житлового будинку
була надана у безстрокове користування
земельна ділянка у розмірі 600 кв.м. за
адресою: АДРЕСА_1. На ній на протязі
1957-1960 років був побудований житловий
будинок та господарчі будівлі та
споруди. Проведена заміна нумерації і
присвоєно будинку номер АДРЕСА_1. Після
завершення будівництва ОСОБА_4 разом із
родиною став проживати у будинку та
зареєструвався у ньому. ІНФОРМАЦІЯ_4
його дідусь помер. Спадщина, яка
залишилася після смерті ОСОБА_4 у
розмірі по одній другій частині, за
усною домовленістю між ними фактично
прийнята шляхом вступу в управління та
користування майном спадкоємцями
першої черги: дітьми померлого: ОСОБА_3
та ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.
Після його смерті спадщину прийняла
ОСОБА_3, фактично вступивши в її
володіння і управління: вона була
постійно прописана в житловому будинку
і проживала в ньому. До нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини ніхто з них не звертався,
юридично право власності на спадкове
майно не оформили.

Мати позивача - ОСОБА_3 померла
ІНФОРМАЦІЯ_2, не залишивши після себе
заповіту. Після її смерті відкрилась
спадщина у вигляді житлового будинку
АДРЕСА_1. Єдиним спадкоємцем вказаного
нерухомого майна є син спадкодавця -
ОСОБА_2, який зареєстрований та
постійно проживав разом з матір'ю у
спадковому будинку, підтримує його в
належному стані. Між тим у видачі
свідоцтва про право власності на
спадщину в державній нотаріальній
конторі йому було відмовлено, оскільки
ОСОБА_3 належним чином не оформила на
себе житловий будинок, тому було
запропоновано для вирішення цього
питання звернутися до суду. Єдиним
документом, який підтверджує право
позивача на спірний будинок є
зазначений договір про виділення
земельної ділянки ОСОБА_4 під
індивідуальне будівництво, однак на
ньому відсутня відмітка про реєстрацію
права власності на нього. Свідоцтво про
право власності на будинок дідусем та
матір'ю позивача отримано не було, що
унеможливлює на теперішній час
процедуру оформлення в нотаріальному
порядку його законного права
спадкоємця на дане нерухоме майно.
ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті
батька та брата, фактично вступивши в
управління та володіння спадковим
майном, а єдиним спадкоємцем після її
смерті став ОСОБА_2, який протягом
строку, встановленого статтею 1270 ЦК
України не заявив про свою відмову від
спадщини.

Представник позивача вважає, що факт
неотримання спадкодавцем ОСОБА_3
свідоцтва на спадщину, у відповідності
до частини 2 статті 12 ЦК України не є
підставою припинення права власності
на спадщину, яка належить їй з часу
відкриття. Надати правовстановлюючий
документ на спадковий будинок позивач
не може у зв'язку з його відсутністю,
тому єдиним засобом захисту його
цивільних прав є визнання за ним право
власності на спадкове майно в судовому
порядку.

Враховуючи, що житловий будинок
закінчено будівництвом до 1992 року
документом, який засвідчує
відповідність індивідуальних
(садибних) житлових будинків вимогам
законодавства, будівельних норм,
державних стандартів і правил є
технічний паспорт, складений 15 квітня
2013 року за результатами технічної
інвентаризації.

З огляду на викладені обставини,
посилаючись на положення статей 529, 548,
549 ЦК УРСР, статті 1216, 1218, 1261, 1268 ЦК
України позивач просить суд:
встановити факт прийняття ОСОБА_3,
померлою ІНФОРМАЦІЯ_2, спадщини у
вигляді житлового будинку літера А-1,
загальною площею 84,20 кв.м, у тому числі
житловою - 45,60 кв.м., літньої кухні
літера Б, сараю літера В, вбиральні
літера Г, гаражу літера Д, огорожі № 1,
розташованою за адресою: АДРЕСА_1, яка
відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_4 після смерті
ОСОБА_4, та визнати за ОСОБА_2 права
власності на спадщину за законом у
вигляді житлового будинку літера А-1,
загальною площею 84,20 кв.м, у тому числі
житловою - 45,60 кв.м., літньої кухні
літера Б, сараю літера В, вбиральні
літера Г, гаражу літера Д, огорожі № 1,
розташованою за адресою: АДРЕСА_1, яка
відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_2 після смерті
ОСОБА_3.

Відповідач - територіальна громада м.
Макіївки в особі Макіївської міської
ради, яка належним чином повідомлена
про дату, час і місце розгляду
цивільної справи, не скористалася
наданим законом правом на участь свого
представника, який в судове засідання
не з'явився, надавши письмову заяву про
розгляд справи за його відсутності, при
прийнятті рішення покладається на
розсуд суду.

Вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши надані докази і
вивчивши матеріали справи, суд у межах
заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК
України) установив наступне.

Відносини спадкування, як роз'яснено у
пункті 1 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 30 травня 2008 року № 7
«Про судову практику у справах про
спадкування», регулюються правилами
Цивільного кодексу України, якщо
спадщина відкрилася не раніше 1 січня
2004 року. У разі відкриття спадщини до
зазначеної дати застосовується чинне
на той час законодавство, зокрема
відповідні правила Цивільного кодексу
Української РСР, у тому числі щодо
прийняття спадщини, кола спадкоємців
за законом.

Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини 1 статті 57 ЦПК
України доказами є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин,
які мають значення для вирішення
справи.

Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування
(ч. 1 ст. 58 ЦПК).

Рішенням виконавчого комітету
Кіровської районної ради депутатів
трудящих від 08 серпня 1957 року (протокол
№ 13) ОСОБА_4 виділена садибна земельна
ділянка у розмірі 600 квадратних метрів
на право забудови індивідуального
житлового будинку з безстроковим
користуванням земельною ділянкою за
адресою: АДРЕСА_1.

Вказаним рішенням органа виконавчої
влади зобов'язано ОСОБА_6: п. 2а)
будівництво індивідуального житлового
будинку здійснювати по типовому
проекту, затвердженому головним
архітектором міста Макіївки; п. 3) до
будівництва житлового будинку
приступити після оформлення всіх
документів на будівництво будинку в
Макіївському міськкомгоспі та
нотаріальній конторі.

14 березня 1958 року між ОСОБА_4 та
відділом комунального господарства
виконавчого комітету Макіївської
міської ради укладено нотаріально
посвідчений договір про надання в
безстрокове користування земельної
ділянки для будівництва
індивідуального жилого будинку на
праві особистої власності.

За умовами договору забудовник ОСОБА_4
зобов'язався на відведеній земельній
ділянці побудувати наступні будівлі:
житловий одноповерховий будинок з 4
кімнат, службу розміром 6.0 х 3.0, гараж 7,0
х 4,0. Повністю закінчити будівництво до
14 березня 1961 року.

Як визначено в пунктах 6, 7 договору,
будівництво будинку повинно
відповідати архітектурно-плановому
завданню до проекту. Забудовник
зобов'язаний при зведенні будівель
дотримуватися всіх чинних будівельних,
протипожежних, санітарних правил.

Відповідно до пункту 9 договору після
закінчення будівництва, зведені на
земельній ділянці будівлі вступають в
експлуатацію та становляться
особистою власністю забудовника після
визнання приймальною комісією
місцевої Ради депутатів трудящих
повної готовності зведених будівель,
оформленої актом комісії.

15 листопада 1966 року на домоволодіння
АДРЕСА_1 видана домова книга для
прописки громадян, які проживають у
будинку.

Чинними на час існування спірних
правовідносин нормативно правовими
актами: Положенням про
житлово-будівельні колективи та
індивідуальних забудовників у містах і
селищах міського типу Української РСР,
затвердженим постановою Ради
Міністрів Української РСР від 30 квітня
1958 року № 514, та Інструкцією Держплану
УРСР і Міністерства юстиції УРСР від 25
липня 1959 року «Про реєстрацію
домоволодінь у містах і селищах
міського типу в Українській РСР»
передбачалось для підтвердження права
особистої власності реєстрація
житлових будинків в органах технічної
інвентаризації (виконавчих комітетах
місцевих Рад депутатів трудящих).

Аналіз умов договору від 14 березня 1958
року свідчить про те, що після
закінчення будівництва право
особистої власності на жилий будинок у
осіб, які його звели, виникає після
перевірки та складання акта про
виконання будівництва та повної
готовності до експлуатації зведених на
земельній ділянці будівель комісією
Макіївської міської ради депутатів
трудящих.

Згідно ДБН А.3.1-3-94 «Прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів» та листа Державного комітету
України з будівництва та архітектури
від 23 березня 1999 року № 12/5-126 по
об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992
року, тобто до прийняття постанови КМУ
від 5 серпня 1992 року № 449, якою
встановлено порядок прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, при їх реєстрації для
оформлення права власності одним із
документів є висновок про технічний
стан будинку ( будівлі), що складається
БТІ. За умови наявності акта відведення
земельної ділянки під забудову,
дозволів на забудову, якщо будинок не
було введено в експлуатацію, таке
будівництво не може визнаватись
самочинним, а є незавершеним.

За даними технічного плану спірного
домоволодіння, складеного Бюро
технічної інвентаризації м. Макіївки
16 грудня 1974 року на земельній ділянці
за адресою: АДРЕСА_1 зведені: основна
частина - житловий будинок літера А-1,
літня кухня, сарай, вбиральня,
загородження.

Таким чином, суд визнає, що будинок
АДРЕСА_1 є об'єктом незавершеного
будівництва.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть,
виданим Центрально-Міським відділом
реєстрації актів громадського стану м.
Макіївки від 31.07.1979 р., серія НОМЕР_1.

Згідно штампу Бюро технічної
інвентаризації м. Макіївки від 18 лютого
1985 року, внесеному в домову книгу, за
даними інвентаризації на листопад 1982
року жила площа будинку АДРЕСА_1
становить 45,6 кв.м. На підставі договору
забудови будинок знаходиться в
користуванні ОСОБА_4

Спадкуванням за змістом норми статті 524
ЦК УРСР є перехід майна після смерті
його власника (спадкодавця) до інших
осіб в порядку, передбаченому
правилами цього Кодексу.

Відповідно до статті 549 ЦК УРСР
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину: 1) якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном; 2) якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини. Зазначені в цій статті дії
повинні бути вчинені протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно з положеннями статті 548 ЦК УРСР
для придбання спадщини необхідно щоб
спадкоємець її прийняв. Не
допускається прийняття спадщини під
умовою або із застереженнями. Прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

Батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, були
ОСОБА_4 та ОСОБА_8, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_5. За даними домової книги
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно була
прописана та проживала у спірному
домоволодінні - житловому будинку
АДРЕСА_1, домова книга переоформлена на
її ім'я.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
після смерті батька - ОСОБА_4, а у
подальшому - брата, ОСОБА_3 фактично
вступила в управління і володіння
спадковим майном - житловим будинком та
прийняла спадщину на підставі пункту 1
частини 1 статті 549 ЦК УРСР. Відсутність
на той час державної реєстрації
спадкового нерухомого майна не
свідчать про неприйняття спадщини, а
лише обмежує право спадкоємця щодо
розпорядження цим майном, тому позовні
вимоги в цій частині обґрунтовані та
підлягають задоволенню.

Згідно свідоцтву про смерть, виданому
міським відділом реєстрації актів
цивільного стану Макіївського
міського управління юстиції Донецької
області 04 січня 2010 року серія НОМЕР_2,
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 67
років.

Як зазначено в рішенні від 05 квітня 2013
року державного реєстратора прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Макіївського міського управління
юстиції Донецької області, у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно відсутні відомості про
право власності на об'єкт -
домоволодіння АДРЕСА_1.

Технічним паспортом та схематичним
планом будинку, виготовленим
комунальним підприємством «Бюро
технічної інвентаризації м. Макіївки»
15 квітня 2013 року, зафіксовано, що на
земельній ділянці адресою: АДРЕСА_1
збудовано житловий будинок літера А-1,
загальна площа складає 84,20 кв.м., жила
площа - 45,60 кв.м., а також службові
будівлі: літня кухня літера Б, сарай
літера В, вбиральня літера Г, гараж
літера Д, огорожа № 1, 2, які збудовані до
1992 року. Документи, що підтверджують
право власності на площі та будівлі в
КП БТІ не надані.

Враховуючи закріплений в статті 11
Цивільного процесуального кодексу
України принцип диспозитивності
цивільного судочинства, суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Процедуру та умови прийняття в
експлуатацію збудованих без дозволу на
виконання будівельних робіт та
механізм проведення технічного
обстеження будівельних конструкцій та
інженерних мереж визначено в наказі
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України від 19.03.2013 № 95
(зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 15 квітня 2013 року за № 612/23144),
яким затверджено Порядок прийняття в
експлуатацію індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних
будинків, господарських (присадибних)
будівель і споруд, прибудов до них,
громадських будинків та будівель і
споруд сільськогосподарського
призначення I та II категорій
складності, які збудовані без дозволу
на виконання будівельних робіт, і
проведення технічного обстеження їх
будівельних конструкцій та інженерних
мереж.

Документом, який засвідчує
відповідність закінчених будівництвом
до 05 серпня 1992 року індивідуальних
(садибних) житлових будинків, садових,
дачних будинків, господарських
(присадибних) будівель і споруд,
прибудов до них, які не підлягають
прийняттю в експлуатацію, вимогам
законодавства, будівельних норм,
державних стандартів і правил, зокрема
для потреб державної реєстрації прав
власності на нерухоме майно, є
технічний паспорт, складений за
результатами технічної інвентаризації
(п. 3.1).

Системний аналіз наведених
нормативно-правових актів свідчить про
те, що за змістом нормативних актів,
діючих на момент виникнення права
власності на житлові будинки, споруди
не залежало від державної реєстрації
цього права. Технічний паспорт на
спірне домоволодіння від 15 квітня 2013
року є документом, що є підставою для
встановлення права власності на
нерухоме майно в порядку спадкування
за законом.

Як вбачається з пояснень представника
позивача, позивач не може прийняти у
спадщину спірне домоволодіння, у
зв'язку з тим, що мати позивача ОСОБА_3
не зареєструвала належним чином право
власності на будинок, належної їй в
якості спадщини, яка відкрилася після
смерті її батька ОСОБА_4 та брата ОСОБА_5

За наведених обставин у інший спосіб,
крім як за рішенням суду, ОСОБА_2, який є
спадкоємцем першої черги за законом, не
може реалізувати своє право на
прийняття спадщини, яка складається з
будинку АДРЕСА_1 з урахуванням
виявлених відхилень.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
представлені сторонами в силу ст. 60 ЦПК
України докази в їхній сукупності, суд
дійшов висновку, що визнання за ОСОБА_2
права власності в порядку спадкування
за законом на будинок АДРЕСА_1 не
суперечить закону та не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб, а тому
вважає позов обґрунтованим і таким, що
підлягає задоволенню.

Позивач не вимагає компенсації за
понесені судові витрати, пов'язані зі
зверненням до суду і розглядом судової
справи.

На підставі вищевикладеного, керуючись
статтями 11, 60, 212, 213, 214, 215, 256 Цивільного
процесуального кодексу України,
статтями 524, 529, 548, 549 Цивільного кодексу
Української РСР, статтями 11, 331, 376
Цивільного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Встановити факт прийняття ОСОБА_3,
померлою ІНФОРМАЦІЯ_2, спадщини у
вигляді житлового будинку літера А-1,
загальною площею 84,20 кв.м, у тому числі
житловою - 45,60 кв.м., літньої кухні
літера Б, сараю літера В, вбиральні
літера Г, гаражу літера Д, огорожі № 1,
розташованою за адресою: АДРЕСА_1, яка
відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_4 після смерті
ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
спадщину за законом у вигляді
житлового будинку літера А-1, загальною
площею 84,20 кв.м, у тому числі житловою -
45,60 кв.м., літньої кухні літера Б, сараю
літера В, вбиральні літера Г, гаражу
літера Д, огорожі № 1, розташованою за
адресою: АДРЕСА_1, яка відкрилась
ІНФОРМАЦІЯ_2 після смерті ОСОБА_3.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано Апеляційному суду
Донецької області через Кіровський
районний суд міста Макіївки протягом
десяти днів з дня проголошення рішення,
а особами, які не були присутніми в
судовому засіданні протягом десяти
днів з дня отримання його копії.

Суддя: В.А.
Єжов