РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року
м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд
Хмельницької області в складі:
головуючого-судді Продана Б. Г., при
секретарі Дорош Р. М., розглянувши у
судовому засіданні в місті
Хмельницькому цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання
права власності на частину
домоволодіння,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача, про про визнання права
власності на частину домоволодіння,
посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла його дружина ОСОБА_3. На
підставі рішення виконавчого комітету
Хмельницької районної ради народних
депутатів від 27.09.1979 року на ім'я
дружини було видано дозвіл на забудову
садиби у АДРЕСА_1, на земельній ділянці
площею 0,10 га. Згідно вказаного
свідоцтва здійснити будівництво
житлового будинку позивач та померла
дружина повинні були протягом 1979-1981р.р.
Проте ІНФОРМАЦІЯ_1. дружина померла, і
до дня її смерті вони встигли спорудити
лише фундамент вказаного будинку. Усі
інші будівельні роботи по спорудженню
будинку та господарських споруд було
здійснено позивачем одноосібно, та за
власний рахунок придбані усі
будівельні матеріали вже після смерті
дружини протягом 1980-1993 років.

Розпорядженням Хмельницької міської
адміністрації №1309 від 11.06.1993 року було
затверджено акт приймальної комісії по
прийняттю в експлуатацію
індивідуальних житлових будинків, яким
було прийнято в експлуатацію житловий
будинок загальною площею 69,1 кв.м. по
АДРЕСА_1 на ім'я покійної дружини
ОСОБА_4. В тексті розпорядження міської
адміністрації від 11.06.1993р., зазначено,
що власник будинку ОСОБА_4 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1.

14 липня 1993 року Першою Хмельницькою
державною нотаріальною конторою на
позивача ім'я та на ім'я ОСОБА_2, було
видано Свідоцтва про право на спадщину
за законом на 1/2 частину житлового
будинку з

надвірними спорудами, розташованого у
АДРЕСА_1 - кожному.

Однак, у вказаному свідоцтві невірно
відображені частки у спадковому
домоволодінні, а тому позивач просить
визнати за ним право приватної
власності на 1/2 частину домоволодіння,
розташованого у АДРЕСА_1 та право
власності на 1/4 частину вказаного
домоволодіння в порядку спадкування
після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1. його дружини
ОСОБА_3.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав, та просить його
задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні проти
задоволення позову заперечує,
посилаючись на те, що позов є надуманим
та необґрунтованим, а тому просить в
його задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши
матеріали справи, суд вважає, що в
задоволенні позову слід відмовити, з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що
до складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, той з
подружжя, що його пережив, та батьки.

Статтею 22 Кодексу про шлюб та сім'ю
України 1970р. передбачено, що майно,
нажите подружжям за час шлюбу, є його
спільною сумісною власністю. Кожен з
подружжя має рівні права володіння,
користування і розпорядження цим
майном. Аналогічна норма закріплена і у
ст. 60 чинного Сімейного Кодексу
України.

В судовому засіданні об'єктивно
встановлено, що розпорядженням
Хмельницької міської адміністрації
№1309 від 11.06.1993 року було затверджено
акт приймальної комісії по прийняттю в
експлуатацію індивідуальних житлових
будинків, яким було прийнято в
експлуатацію житловий будинок
загальною площею 69,1 кв.м. по АДРЕСА_1 на
ім'я покійної дружини ОСОБА_4. В тексті
розпорядження міської адміністрації
від 11.06.1993р., зазначено, що власник
будинку ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1., що
підтверджується матеріалами справи, та
поясненнями сторін.

Також, в судовому засіданні
встановлено, що 14 липня 1993 року Першою
Хмельницькою державною нотаріальною
конторою на позивача ім'я та на ім'я
ОСОБА_2, було видано Свідоцтва про право
на спадщину за законом на 1/2 частину
житлового будинку з надвірними
спорудами, розташованого у АДРЕСА_1 -
кожному, що підтверджується
матеріалами справи, та поясненнями
сторін.

Оскільки позивач пропустив строк на
звернення до суду відповідно до вимог
ч. 1 ст. 80 ЦК України в редакції 1963 року,
то суд вважає, що в задоволенні позову
слід відмовити.

Суд не бере до уваги пояснення позивача
в тій частинні, що він пропустив строк з
поважних причин, оскільки відсутні
будь які докази про це.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини справи на які вона
посилається, як на підставу своїх
вимог.

Виходячи із вищевикладеного суд
приходить до висновку, що в позові слід
відмовити, оскільки він є не
обґрунтованим та таким що не
відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, ст. ст.
328, 1218, 1261 ЦК України, ст. 80 ЦК України в
редакції 1963 року, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на 12 частину
домоволодіння та на 14 частину
домоволодіння по АДРЕСА_1 - залишити без
задоволення.

На рішення суду може бути подано
апеляційну скаргу до Апеляційного суду
Хмельницької області протягом десяти
днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя: