АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3615/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Ткаченко Н. В. Доповідач -
Григорченко Е.І. Категорія 48
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - Григорченка Е.І.

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Гасановій С.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 24 лютого
2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
неповнолітню дитину,

встановив:

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить
питання про скасування рішення
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 24 лютого 2014 року
та ухвалення нового, посилається на те,
що рішення суду ухвалено з порушенням
норм процесуального і матеріального
права.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 24 лютого 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені, з
ОСОБА_2 стягнені аліменти на користь
ОСОБА_3, на утримання його
неповнолітньої доньки,
ІНФОРМАЦІЯ_1народження, до досягнення
нею повноліття, в розмірі 800грн.
щомісяця, починаючи стягнення з дня
пред'явлення позову, а саме з 31.01.2014р.

Допущено негайне виконання рішення в
межах суми платежу аліментів за один
місяць. Вирішено питання щодо
розподілу судових витрат.

Суд першої інстанції встановив, що
батьком неповнолітньої доньки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, є відповідач
(а.с. 3).

Малолітня донька мешкає зі своєю
матір'ю ОСОБА_3, знаходиться на її
утриманні (а.с. 8).

З огляду на те, що відповідач на день
розгляду справи офіційно не працює, суд
вважає за можливе позовні вимоги
задовольнити.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
вимог, колегія суддів не находить
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування рішення суду, з
наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, який виник між
сторонами, суд першої інстанції в
достатньо повному об'ємі з'ясував права
та обов'язки сторін, обставини справи,
перевірив доводи сторін та, дав їм
належну правову оцінку, постановив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами.

При вище наведених обставинах справи,
суд першої інстанції, керуючись чинним
законодавством, зокрема ст. 180, 181, 182, 183,
191 CK України, прийшов до
обґрунтованого висновку про стягнення
аліментів з відповідача на утримання
сина в зазначеному розмірі.

Доводи відповідача, приведені в
апеляційні скарзі, що він на час
ухвалення рішення працював, не можуть
бути підставою для скасування рішення
суду в частині розміру аліментів,
оскільки, у відповідності до ст. 10 ЦПК
України позивач повинен був довести за
допомогою належних та допустимих
доказів, з урахуванням положень ст. ст.
57-59 цього ж Кодексу, зазначені ним
обставини.

Проте, будь-які докази, які б
підтверджували в установленому
законному порядку те, що відповідач на
час ухвалення рішення судом першої
інстанції працював, суду не надано.

З трудової книжки, яка надана
відповідачем суду першої інстанції,
вбачається, що він звільнений з роботи
/а.с. 16/.

Колегія суддів вважає, що в даному
випадку, не може прийнято до уваги
посилання апелянта на те, що він на час
ухвалення рішення був
працевлаштований, оскільки докази
цього суду першої інстанції не надані.

Доводи апелянта, що він не зміг бути
присутнім в судовому засіданні, не може
бути підставою для скасування рішення
суду, оскільки відповідач був належним
чином повідомлений про слухання
справи, тому суд відповідно до ч. 4 ст. 169
ЦПК України вирішив у відсутність
відповідача, повідомленого належним
чином, на підставі наявних у с праві
доказів.

Отже, у апеляційного суду не має
підстав для скасування або зміни
рішення суду.

Інші доводи, приведені в апеляційній
скарзі, не можуть бути підставою для
скасування рішення суду, оскільки вони
зводяться до іншої оцінки фактичних
обставин справи, яка відрізняється від
зробленої судом першої інстанції
оцінки, і висновків суду не
спростовують.

Районний суд розглянув справу у
відповідності із вимогами ст. ст. 10, 11, 60
ЦПК України про змагальність сторін та
диспозитивність цивільного
судочинства, в межах заявлених вимог та
на підставі наданих суду доказів.

Судом апеляційної інстанції не
встановлено порушень матеріального
або процесуального закону, які могли б
потягти за собою скасування рішення
суду.

Таким чином, апеляційний суд вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити,
рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська від 24 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

СУДДІ: