Справа № 760/3489/14-ц
Провадження № 2-о-92/14
У Х В А Л А

/ про залишення заяви без руху/

19 лютого 2014 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Лазаренко В.В. розглянувши заяву ОСОБА_1, зацікавлена особа: орган опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання особи безвісно відсутнім, -

ВСТАНОВИВ:

17.02.2014 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою в якій просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Грозний, Чічня, безвісно відсутнім.

Розглянувши подану заяву та додані до неї матеріали, суддя дійшла висновку про те, що подана заява не відповідає вимогам ст.119 та ст. 247 ЦПК України.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України в заяві повинні бути викладені обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги та зазначені докази, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Згідно ч.4 ст. 119 ЦПК України заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи та інше.

Згідно ч. 1 ст. 248 ЦПК України суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини.

В своїй заяві ОСОБА_1 просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Грозний, Чічня, безвісно відсутнім. При цьому заявником не зазначено з якою метою вона просить визнати фізичну особу безвісно відсутнім.

Згідно ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Разом з цим, заявником не зазначено якими доказами підтверджується кожна обставина, а саме: чим підтверджується, що останнім відомим постійним місцем проживання ОСОБА_2 була адреса: АДРЕСА_1, якими доказами підтверджується, що в місці постійного місця проживання ОСОБА_2 відсутні відомості про нього протягом останнього року, не зазначено які саме особи знали ОСОБА_2 і можуть дати свідчення про його місцеперебування в останні роки, не зазначено чи працював ОСОБА_2, де саме (з зазначенням назви підприємства, установи, організації та адреси місця роботи) і якими доказами підтверджуються дані обставини, не зазначено чи оголошувався розшук ОСОБА_2, де саме оголошувався розшук і результати розшуку особи, а також докази на підтвердження вказаних обставин.

Таким чином, в заяві ОСОБА_1 не зазначено з якою метою вона просить визнати особу безвісно відсутньою та докази, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, суддя дійшла висновку про те, що дана заява не відповідає вимогам ст. 119, ст. 247 ЦПК України.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст.121 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 залишити без руху і надати заявнику строк для усунення недоліків протягом 5-ти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Повідомити заявника про необхідність усунення недоліків шляхом подання заяви в новій редакції та роз`яснити, що у разі не виправлення недоліків до вказаного терміну заява вважатиметься не поданою та буде їй повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: