Справа № 645/7317/14-ц
Провадження № 2/645/2300/14
19 грудня 2014 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - Горпинич О.В.
за участю секретаря судових засідань - Денісенко О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, -
На підставі викладеного позивач звернувся до суду із відповідним позовом.
Представник позивача ОСОБА_6, що діє на підставі довіреності, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, підтримавши позовні вимоги, та не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачка в судове засідання не з'явилася, повідомлялася про час та місце розгляду справи, своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила.
За таких обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
21.08.2009 року між ОСОБА_3 з одного боку та ОСОБА_2 з іншого боку, укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстром № 2351, відповідно до якого у забезпечення виконання зобов'язання, що викладено у п. 1 цього договору укладається договір іпотеки, предмет якого є двокімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною площею 42,5 кв.м, житловою - 27,2 кв.м..
Заочне рішення набрало законної сили.
Вищевказане рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.10.2013 року є належним у справі доказом, оскільки дане судове рішення містить інформацію щодо загальної суми заборгованості за договорами позики, укладеним між сторонами, тобто безпосередньо має відношення до предмету спору.
На виконання зобов'язання за договором позики між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір іпотеки та у відповідності до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Стягнення на предмет іпотеки проводиться у порядку передбаченому ст. 39 Закону України «Про іпотеку».
Відповідно до роз'яснень, що містяться у п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року №5 право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).
Частиною 5 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» передбаченоправо іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст.38 цього Закону.
Відповідно до ч.8 ст.39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки суд, за заявою іпотекодержателя, вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.
Відповідно до п.43 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке.
Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39- 40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення.
При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Виселення можливе лише при дотриманості іпотекодержателем вимог передбачених ч. 3 ст. 109 ЖК УРСР та ст. 40 Закону «Про іпотеку», згідно з якими виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення іпотекодержателем про звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо в іпотеку передані житловіприміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя добровільно звільнити занятті приміщення. Якщо у встановлений або погоджений сторонами строк, мешканці добровільно не звільнять житлові приміщення. то вони можуть бути виселені на підставі рішення суду.
Вказані положення діючого законодавства містяться у п. 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», в якому зазначено, що примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.
Позивач не надав, доказів, що відповідачі були попереджені про необхідність добровільно звільнити квартиру.
Що ж стосується вимог позивача про передання предмету іпотеки в його управління на період реалізації майна, то така умова не передбачена іпотечним договором, а тому задоволенню не підлягає.
Що стосується вимог позивача надати йому право пред'являти правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, усно та письмово звертатися, подавати, одержувати і підписувати необхідні довідки та документи, заяви (в тому числі стосовно сімейного стану іпотекодавця ОСОБА_3.) до КП «Харківське міське БТІ», Державної міграційної служби України, Державної реєстраційної служби України та інших органів, установ, підприємств, організацій, з питань отримання Витягів та інших документів, довідок про склад сім'ї, а також вчиняти всі інші дії, пов'язані з виконанням цих питань, то вони задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до роз'яснень, що містяться в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», згідно п. 42 якого резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Вимоги щодо надання Банку повноважень покупця не передбачені Законом України «Про іпотеку».
На підставі ст. ст. 526, 554, 555, 651, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215, 224 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення - задовольнити частково.
В рахунок задоволення вимог ОСОБА_2 за договором позики від 21 серпня 2009 року на суму 275 277 (двісті сімдесят п'ять тисяч двісті сімдесят сім) грн. 02 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 42,5 кв.м, житловою площею 27,2 кв.м, шляхом застосування визначеної ст.38 Закону України «Про іпотеку» процедури продажу шляхом надання іпотекодержателю ОСОБА_2 права на продаж предмета іпотеки будь-якій третій особі-покупцю на його власний розсуд за ціною, встановленою на рівні, не нижчі за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна на момент продажу.
В іншій частині позову ОСОБА_2 - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп..
Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано, у разі відсутності апеляційної скарги.
СУДДЯ: