Компаніївський районний суд
Кіровоградської області
Справа № 391/348/14-ц
Номер провадження 2/391/122/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е
Н Е М У К Р А Ї Н И

27.05.2014р. селище Компаніївка

Компаніївський районний суд
Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Ревякіної О.В., при
секретарі Степановій Л.Г., за участю
представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача Бурлаки О.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт.
Компаніївка цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до сільськогосподарського
виробничого кооперативу «Нива» про
стягнення заборгованості за договором
оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Нива» про стягнення
заборгованості за договором оренди
землі в розмірі 42583,20 грн., посилаючись
на те, що відповідач зобов'язався
сплатити орендну плату наперед за весь
період оренди, тобто за 20 років, в тому
числі грошову компенсацію за надання
безкоштовних послуг по оранці та
культивації городів. Однак, свої
зобов'язання відповідач належним чином
не виконав та не розрахувався з
позивачем в повному обсязі, в зв'язку з
чим позивач просив стягнути з
відповідача заборгованість з орендної
плати в сумі 39997,34 грн., пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми боргу за кожен день прострочення в
сумі 1709,48 грн., інфляційне збільшення
заборгованості в сумі 481,89 грн., 3% річних
від суми боргу за весь час прострочення
в сумі 394,49 грн., судові витрати в
розмірі 437 грн.

Позивач в судове засідання не з'явився,
направив свого представника.
Представник позивача в судовому
засіданні вимоги підтримала, просила
позов задовольнити з підстав,
викладених у позові. Зазначила, що
сторони перебувають в договірних
відносинах, в усній формі домовились
про виплату орендної плати наперед за 20
років, однак відповідач з позивачем
повністю не розрахувався, сплативши
ОСОБА_3 орендну плату в розмірі 100000 грн.
Вказала про відсутність жодних
письмових доказів існування між
сторонами такої домовленості, зокрема,
ОСОБА_3 не звертався до СВК «Нива» з
пропозицією чи письмовою заявою про
отримання орендної плати наперед,
письмової згоди на отримання орендної
плати за весь період оренди також не
надав. З заявами про надання послуг по
оранці та культивації городів позивач
також не звертався. Нарахування
штрафних санкцій не передбачено
умовами договору, тому позивач
посилається на вимоги ЦК України.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав в повному обсязі,
проти вимог заперечив, пояснив, що
договір оренди було укладено за
ініціативи дружини позивача - ОСОБА_4,
яка особисто в липні 2013 року звернулася
до СВК «Нива» з пропозицією укладення
договору оренди землі з нею та її
чоловіком ОСОБА_3 При цьому ОСОБА_4
попросила виплатити в рахунок орендної
плати 100000 грн. за оренду її земельної
ділянки та 100000 грн. за оренду земельної
ділянки її чоловіка. Після обговорення
умов договору ОСОБА_4 отримала проект
договору оренди для ознайомлення
ОСОБА_3 з умовами майбутнього договору.
Через деякий час ОСОБА_4 та ОСОБА_3 разом
прибули до СВК «Нива», де ОСОБА_3
підписав договір оренди, після чого СВК
«Нива» виплатило ОСОБА_3 грошові кошти
за оренду землі в сумі 100000 грн.
Існування домовленості про виплату
орендної плати за 20 років наперед
заперечив, вказав, що у видатковому
касовому ордері не зазначено період
виплати, в разі збільшення вартості
земельної ділянки розмір орендної
плати буде переглянуто та зроблено
відповідний перерахунок. Визначити
період, за який позивачем отримано
орендну плату (100000 грн.) неможливо,
оскільки її розмір періодично
змінюється. Крім цього зазначив, що
ОСОБА_3 ніколи не звертався до СВК
«Нива» з приводу оранки та культивації
городів, а СВК «Нива» не може
самостійно вирішувати коли та яку саме
земельну ділянку необхідно обробляти,
враховуючи що позивач має дві земельні
діялнки. Також договір оренди не
передбачає надання послуг по ранці
городів наперед та обрахування послуг
в грошовому виразі. СВК «Нива» готово
надавати такі послуги в будь-який час
за першою вимогою ОСОБА_3 Також
заперечив проти нарахування штрафних
санкцій, яке не ґрунтується ні на
законі, ні на умовах договору, зокрема
зазначив, що податок на додану вартість
на орендну плату не нараховується;
включення плати за землю до розміру
орендної плати також є безпідставним,
оскільки пенсіонери за віком
звільняються від плати за землю, надану
для ведення особистого селянського
господарства розміром не більше 2 га.;
позивач застосував індекс споживчої
інфляції до орендних правовідносин, в
той час як нормативна грошова оцінка
вартості землі розраховується на
підставі постанови КМУ від 12.05.2000 р. № 783
та Порядку проведення індексації
грошової оцінки землі. Наголосив, що
господарство не відмовляється від
корегування орендної плати в
майбутньому, в разі збільшення
вартості земельної ділянки. Крім цього,
згідно умов договору орендар може
сплатити наперед орендну плату за весь
період, однак не зобов'язаний цього
робити. На даний час господарство
взагалі не отримало прибутку з
земельної ділянки позивача, оскільки в
2013 році позивач сам збирав врожай, а за
2014 рік врожай ще не зібрано.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові матеріали справи,
суд вважає, що позов необхідно залишити
без задоволення, виходячи з таких
підстав.

Згідно копії державного акта на право
приватної власності на землю серії
ІІ-КР № 013859 від 24.01.2002 року позивач є
власником земельної ділянки площею 5,99
га, розташованої на території
Марївської сільської ради
Компаніївського району
Кіровоградської області.

Судом встановлено, що між ОСОБА_3 та СВК
«Нива» укладено договір № 140 оренди
земельної ділянки. Об'єктом оренди є
земельна ділянка загальною площею 5,99
га., вартістю 128304,40 грн. Вказаний
договір зареєстровано в реєстраційній
службі Компаніївського районного
управління юстиції Кіровоградської
області 23.07.2013 року, що підтверджується
копією витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно від
23.07.2013 р. (а.с. 15). Згідно акта приймання
передачі земельної ділянки в оренду
орендар приступає до використання
земельної ділянки після збору
орендодавцем врожаю 2013 року.

Згідно п. 4.3 договору оренди орендар за
згодою орендодавця може сплатити
наперед орендну плату за весь період
оренди, в такому випадку сума орендної
плати є сталою і не переглядається
протягом всього строку оренди.

З пояснень представників сторін
встановлено, що додаткові угоди до
договору оренди між сторонами не
укладалися, письмової згоди на
отримання орендної плати за весь
період оренди ОСОБА_3 не надавав та не
звертався до СВК «Нива» з проханням про
отримання орендної плати наперед.

В матеріалах справи (а.с.16) є копія заяви
від 02.12.2013 р. на ім'я голови правління
СВК «Нива», написана від імені ОСОБА_3
його дружиною ОСОБА_4 щодо надання
ґрунтовної відповіді причин невиплати
повної суми 110000 грн. згідно договору
оренди земельної ділянки згідно
обговореного терміну 29.11.2013 р., на якій
зазначено, що згідно протоколу № 9
засідання правління від 09.12.2013 р.
вирішено виплачувати орендну плату
згідно умов договору.

Згідно п. 4.1 договору оренди орендна
плата вноситься орендарем в грошовій
формі в розмірі 6466,54 грн., що становить
5,04% від грошової вартості земельної
ділянки. Надання послуг по оранці та
культивації городів - до 0,25 га
безкоштовно, більше 0,25 га по
собівартості, у випадку знаходження
землі на відстані більше 10 км. від місця
знаходження орендаря витрати на
переїзд техніки орендаря несе
орендодавець. Інші роботи по
собівартості. Обчислення розміру
орендної плати здійснюється з
урахуванням індексів інфляції.

Відповідно до п.3 ст.3 та ст. 627 ЦК України
сторони є вільними в укладанні
договорів та визначення умов з
урахуванням вимог цього кодексу та
інших актів цивільного законодавства.
Підписання договору оренди землі
свідчить про згоду позивача з умовами
укладеного договору оренди землі.

Згідно видаткового касового ордеру №
145 від 28.11.2013 р. ОСОБА_3 було сплачено в
рахунок орендної плати за земельний
пай майбутніх періодів кошти в сумі 100000
грн., які отримала дружина позивача
ОСОБА_4 за довіреністю від 30.10.2013 року.

Статтями 11, 60, 212 ЦПК України
передбачено, що суд розглядає цивільні
справи за зверненням фізичних чи
юридичних осіб в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Відповідно до ст.ст. 58,
59, 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень, за допомогою
належних та допустимих доказів.

Статтею 58 ЦПК України передбачено, що
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 792 ЦК України за
договором найму (оренди) земельної
ділянки наймодавець зобов'язується
передати наймачеві земельну ділянку на
встановлений договором строк у
володіння та користування за плату.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про
оренду землі» орендна плата за землю -
це платіж, який орендар вносить
орендодавцю за користування земельною
ділянкою. Розмір, форма і строки
внесення орендної плати на землю
встановлюються за згодою сторін у
договорі оренди і не можуть суперечить
діючому на час укладення договору
законодавству.

Статтею 531 ЦК України визначено, що
сторона може виконати свій обов'язок
достроково, якщо інше не встановлено
договором чи законом. Досліджений
договір оренди не містить умови про
заборону дострокової виплати орендної
плати, також така заборона не
передбачена цивільним законодавством.

Таким чином, у судовому засіданні
відповідачем спростовані обставини на
які посилається позивач. Судом
встановлено, що сторони перебувають у
договірних відносинах з приводу оренди
земельної ділянки, та встановлено, що
відповідачем за договором сплачено
ОСОБА_3 наперед 100000 грн. орендної плати
в рахунок майбутніх періодів. При цьому
позивачем не надано жодних доказів на
підтвердження існування домовленості
між сторонами та обов'язку відповідача
виплати орендну плату за весь період
дії договору, тобто за 20 років разовим
платежем. Тому суд не розглядає питання
належності виконання договору за весь
період його дії, а оцінює належність
виконання договору у межах
пред'явлених вимог, тобто на момент
пред'явлення позову 31.03.2014 року. З
огляду на те, що відповідачем сплачено
очевидно більша сума за договором в
рахунок орендної плати ніж розмір
орендної плати, передбачений
договором, то зобов'язання за договором
слід вважати виконаними належно, а
підставу для стягнення заборгованості
з орендної плати - спростованою.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦК України
визначено право кожної особи на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на
звернення до суду за захистом наділена
особа в разі порушення, невизнання або
оспорювання саме її прав, свобод чи
інтересів.

Судом не встановлено, а позивачем не
доведено будь-яких порушень прав
позивача з боку відповідача, оскільки
спірний договір відповідає волі сторін
та вимогам законодавства, свої
зобов'язання за договором відповідач
виконує належно, жодних порушень прав
позивача не допускав. Таким чином, суд
не вбачає порушення суб'єктивного
права, що є підставою для звернення
особи за захистом свого права із
застосуванням відповідного способу
захисту.

З огляду на викладене судом не
встановлено наявність заборгованості
по орендній платі, а отже відсутні
підстави для задоволення пред'явлених
вимог в частині стягнення суми
заборгованості з виплати орендної
плати, як безпідставні.

Не підлягають задоволенню також
позовні вимоги в частині стягнення з
відповідача штрафних санкцій, оскільки
є похідними від первісної вимоги про
стягнення заборгованості,
безпідставними, не ґрунтуються на
законі, не передбачені умовами
договору оренди та не підтверджені
жодними належними доказами.

Отже, відмовляючи у задоволенні
позовних вимог щодо стягнення
заборгованості по орендній платі, суд
відмовляє у задоволенні інших позовних
вимог, у зв'язку з чим позов не підлягає
задоволенню в повному обсязі, оскільки
відсутні законні підстави для цього.

Судові витрати, понесені позивачем,
згідно ст. 88 ЦПК України, стягненню не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 208-210, 624-625, 626 Цивільного
Кодексу України, ст.ст. 11, 60, ч.1 ст.61, 88, 209,
212-215 ЦПК України, Законом України "Про
оренду землі", Указом Президента
України "Про невідкладні заходи щодо
захисту власників земельних ділянок та
земельних часток (паїв)" від 19 серпня 2008
року, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Нива» про стягнення
заборгованості за договором оренди
землі - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок
позивача.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Кіровоградської області через
Компаніївський районний суд
Кіровоградської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня проголошення або отримання його
копії.

Суддя Компаніївського районного суду

Кіровоградської області
О.В.
Ревякіна