Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

28 листопада 2014 року Центральний
районний суд м. Миколаєва у складі
головуючого судді Батченка О.В. при
секретарі Луговенко КС. з участю
позивача ОСОБА_1, її представника
ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права
власності, -

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_3, просила
поділити спільне майно подружжя,
визнавши за кожною стороною право
власності на ? частину квартири
АДРЕСА_1. В обґрунтування позову
позивач послалась на ті обставини, що з
28 вересня 1985 року по 07 вересня 2004 року
сторони перебували у шлюбі, під час
якого, а саме: 30 вересня 1997 року ними на
підставі договору купівлі-продажу була
придбана спірна квартира. В листопаді
2013 року ОСОБА_3 звернувся до неї
(ОСОБА_1.) з питання надання дозволу на
продаж квартири, набутої у шлюбі, на що
вона не погодилась так як вважає спірну
квартиру спільним сумісним майном. Як
на правові підстави позову позивач
послалась на ст. 3, 15, ЦК України, ст.. 60, 70,
71 СК України.

В судовому засіданні позивач позов
підтримала, підтвердила викладені в
позовній заяві обставини. Суду
пояснила, що після розірвання шлюбу з
відповідачем на квартиру не
претендувала, так як ОСОБА_3 обіцяв
залишити її у спадок їхній дитині, від
чого тепер відмовляється та бажає
відчужити це майно.

Відповідач проти позову заперечував,
суду пояснив, що по-перше: позивач
протягом дев'яти років не заявляла
ніяких претензій з приводу спірної
квартири, так як їй достовірно відомо
про те, що ця квартира є роздільною
власністю подружжя, оскільки придбана
на кошти, що були ним отримані від
продажу іншого роздільного майна -
частини домоволодіння АДРЕСА_2, а також
кошти, подаровані тіткою; а по-друге:
якщо б ОСОБА_1 мала будь-які майнові
вимоги щодо спірного нерухомого майна,
то звернулась би до суду протягом
установленого законом строку позовної
давності, а вона цього не зробила.

В свою чергу, позивач зазначила, що
строк позовної давності за спірними
правовідносинами складає десять років,
а тому нею цей строк не пропущений.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши докази, суд встановив
наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

Сторони перебували у шлюбі 28 вересня 1985
року по 07 вересня 2004 року.

Як слідує з договору купівлі-продажу
нерухомого майна № 1080, укладеного на
товарній біржі «Нерухомість-Південь» 30
вересня 1997 року, ОСОБА_4 продала, а
ОСОБА_3 купив квартиру АДРЕСА_1 за 11000
грн. 00 коп. Відомості про те, що право
власності відповідача на цю квартиру
було зареєстроване КП ММБТІ у
встановленому законом порядку в
матеріалах справи відсутні.

Разом з цим, відповідачем суду
представлене свідоцтво про право на
спадщину за заповітом від 01 липня 1997
року, на підставі якого він набув в
порядку спадкування право на ? частину
спадкового майна після смерті батька
ОСОБА_5, що складається з 10/100 частин
домоволодіння по АДРЕСА_2. Свідоцтво
видане державним нотаріусом Першої
миколаївської державної нотаріальної
контори Альошиною Н.В. та зареєстроване
в реєстрі за № 6-747.

Як пояснив відповідач, решту ? частину
спадкового майна він отримав в порядку
спадкування за законом.

Так, згідно договору купівлі-продажу
нерухомого майна № 119, укладеному 17
вересня 997 року на універсальній
товарній біржі «Нерухомість-Н», ОСОБА_3
продав, а ОСОБА_7 купив 1/10 частину
житлового будинку (домоволодіння)
АДРЕСА_2 за 7500 грн. 00 коп. Відчужена
частка належала продавцю на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, зареєстрованим в КП ММБТІ 02
липня 1997 року за реєстровим № 1550, а
також свідоцтва про право на спадщину
за законом, зареєстрованим КП ММБТІ в
той же день та за тим же номером.

Належних та допустимих доказів на
підтвердження факту передачі тіткою
ОСОБА_8 решти 3500 грн. 00 коп., необхідних
для купівлі квартири АДРЕСА_1,
відповідач суду не представив.

В той же час, як свідчать обставини
справи і таке визнано сторонами, після
розірвання шлюбу з вересня 2004 року
позивач виїхала зі спірної квартири та
протягом більше дев'яти років в ній не
проживала. Вимоги заявила лише після
звернення відповідача за погодженням
щодо продажу нерухомого майна,
набутого під час шлюбу.

Разом з тим, згідно ст. 257 ЦК України
загальний строк позовної давності
встановлений в три роки. Аналогічний
строк позовної давності по спорах про
поділ майна подружжя визначений в. ч. 2
ст. 72 СК України. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК
України перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатись про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила.

Як встановлено судом ОСОБА_1 після
розірвання шлюбу втратила будь-який
зв'язок з квартирою АДРЕСА_1 та протягом
більше дев'яти років жодних вимог з
приводу поділу спільного сумісного
майна подружжя не пред'являла.
Позивачка звернулась до суду з даним
позовом в грудні 2013 року, тобто після
сплину строку позовної давності.
Доказів того, що строк позовної
давності нею пропущений з поважних
причин ОСОБА_1 суду не представила, а її
твердження про те, що до спірних
правовідносин установлений
десятирічний строк позовної давності,
не ґрунтуються на законі.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив
позовної давності про застосування
якої заявлено стороною є підставою для
відмови у позові. Фразу відповідача,
який не є фахівцем у галузі права,
викладену у запереченнях: «если бы
квартира была бы приобретена за
совместные денежные средства, то
истица ещё бы в трёхлетний срок исковой
давности после расторжения брака
обратилась бы в суд…» суд розцінює як
заяву про застосування до спірних
правовідносин наслідків пропуску
позивачем строку позовної давності.

Пленум Верховного Суду України в п. 6
постанови від 29 грудня 1976 року № 11 (зі
змінами) «Про судове рішення» також
роз'яснив, що встановивши пропуск
строку для звернення до суду без
поважних причин, суд в рішенні вказує
про відмову в позові з цих підстав.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, про поділи спільного майна
подружжя, з визнанням за кожною
стороною права власності на ? частину
квартири АДРЕСА_1 не підлягають
задоволенню внаслідок пропуску
позивачем строку позовної давності для
звернення до суду.

В силу ст. 88 ЦПК України у зв'язку з
відмовою в позові судові витрати
позивача присудженню за рахунок
відповідача не підлягають.

Керуючись ч. 2 ст. 72 СК України, ст. 10, 60, 88,
212 - 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити внаслідок пропуску
строку позовної давності на звернення
до суду за захистом порушеного права.

Апеляційну скаргу на рішення може бути
подано до апеляційного суду
Миколаївської області через
Центральний районний суд м. Миколаєва
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
О.В. Батченко

З оригіналом згідно. Суддя: