АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________Про
вадження № 22ц/790/4698/14
Головуючий 1 інстанції Грінчук О.П.
Справа № 642/3361/14ц
Доповідач: Коваленко І.П.
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 грудня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Коваленко І.П

суддів - Довгаль А.П., Коровіна С.Г.

при секретарі - Москаленко Е.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові справу за
апеляційною скаргою Харківської
міської ради на рішення Ленінського
районного суду м. Харкова від 12 травня
2014 року по справі за позовом
Харківської міської ради до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про визнання договору дарування
недійсним, застосування наслідків
недійсності договору дарування,
звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2014 року Харківська міська рада
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про визнання договору дарування
недійсним, застосування наслідків
недійсності договору дарування,
звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки.

В обґрунтування своїх вимог посиллась
на те, що в лютому 2010 року між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 було укладено договір дарування
нежитлових приміщень. Відповідно до
договору ОСОБА_1 передав у власність
дружині ОСОБА_2 нежитлові приміщення
першого поверху № І, ІУ-Х, загальною
площею 52,3 м.кв. в Літ. "Б-2", що
знаходяться в АДРЕСА_1. До зазначених у
спірному договорі приміщень входили:
самовільно здійснена прибудова
загальною площею 26,7 кв.м, яка
складається з наступних приміщень: № І
- коридор, площею 14,5 кв.м. приміщення,
№ІХ - допоміжне приміщення площею 10,2
кв.м, № X - вбиральня площею 2 кв.м.;
реконструйовані і самовільно
приєднані приміщення площею 25,6 кв.м,
які складаються з приміщення № IV -
допоміжне приміщення, площею 5,5 кв.м,
приміщення № V - допоміжне приміщення,
площею 6,4 кв.м., приміщення №УІ - коридор
площею 5,9 кв.м; приміщення № VII -
допоміжне приміщення площею 6,1 кв.м;
приміщення № VIII допоміжне приміщення
площею 1,7 кв.м.

Згідно п. 2 спірного договору підставою
для його укладення було те, що
приміщення належали ОСОБА_1 на праві
приватної власності на підставі
заочного рішення Ленінського
районного суду м. Харкові від 01.10.2009р.,
яке згодом було скасоване апеляційним
судом Харківської області від 15.08.2012 р.

Відчуження нежитлових приміщень за
спірним договором, право на, яке було
набуто без достатніх правових підстав
порушує право власності
територіальної громади м. Харкова, а
тому позивач вважав, що метою спірного
договору була не передача права
власності, а уникнення позбавлення
ОСОБА_1 права власності на спірне
приміщення за спірним рішенням суду,
вважав що договір дарування не був
спрямований на реальне настання
наслідків, що обумовлені ним, що є
підставою для визнання його недійсним.
Крім цього, документи, що посвідчують
право власності або користування
ОСОБА_1 земельною ділянкою по АДРЕСА_1
за наявними інформаційними масивами не
обліковуються, а тому вважає, що є усі
правові підстави для звільнення
самовільно зайнятої земельної ділянки,
від самовільно побудованої прибудови.

В зв'язку з цим позивач просив визнати
недійсним договір дарування
нежитлових приміщень № 306 від 04.02.2010 р.,
укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо
нежитлових приміщень першого поверху
№ І, ІV-Х, загальною площею 52,3 м. кв. в
Літ. "Б-2", що знаходяться в АДРЕСА_1,
застосувати наслідки недійсності
договору дарування нежитлових
приміщень № 306 від 04.02.2010р., укладеного
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, звільнити
самовільно зайняту земельну ділянку,
площею 0,0250 га по АДРЕСА_1 в м. Харкові
шляхом знесення самовільно
побудованої прибудови до житлового
будинку літ. "Б-2" по АДРЕСА_1 в м. Харкові,
яка складається за наступних
приміщень: № І - коридор, площею 14,5 кв.м.
приміщення, № IX - допоміжне приміщення
площею 10,2 кв.м, № X - вбиральня площею 2
кв.м., загальною площею 26,7 м. кв., з
приведенням її у придатний для
подальшого використання стан і
повернути її Харківській міській раді,
судові витрати покласти на
відповідачів.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити з підстав,
викладених в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 та
відповідач ОСОБА_1, позов не визнали,
заперечували проти його задоволення,
оскільки, на момент укладання договору
дарування між відповідачами заочне
рішення Ленінського районного суду м.
Харкова від 01.10.2009 р., не було скасоване
та мало законну силу. Нежитлові
приміщення першого поверху № І, ІУ-Х,
загальною площею 52,3 м.кв. в літ. "Б-2", що
знаходяться в АДРЕСА_1 було
зареєстровані за ОСОБА_1 на праві
приватної власності у відповідності до
діючого законодавства, отримано витяг
про реєстрацію права власності, тобто
він мав право на власний розсуд
розпоряджатися спірними нежитловими
приміщеннями, зокрема здійснювати
дарування. Таким чином, твердження
позивача про мету укладання договору
дарування, вважає безпідставним не
підтвердженим жодним доказом.

Крім цього, ОСОБА_2 отримала
зареєстровану і інспекції ДАБК у
Харківській області декларацію про
готовність об'єкта до експлуатації.
Відповідно до роз'яснення Державного
агента земельних ресурсів України щодо
надання в оренду або у власність землю
під окремим приміщенням
багатоповерхового будинку неможливо,
оскільки не можливо створити об'єкт
земельних відносин - земельну ділянку,
не порушуючи єдиний комплекс
нерухомого майна, виділити приміщення
будинку як окрему будівлю та надати
йому окрему адресу.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Харкова від 12 травня 2014 року в
задоволенні позовних вимог ХМР -
відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ХМР просить
рішення суду скасувати і ухвалити по
справі нове рішення, яким задовольнити
їх позовні вимоги, судові витрати
покласти на відповідачів, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, та
невідповідністю висновків суду
обставинам справи.

В судове засідання апеляційного суду
сторони не з'явились, повідомлені
належним чином, про що свідчать
зворотні повідомлення, повістки на ім'я
ОСОБА_1 отримує його дружина ОСОБА_2

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, дослідивши матеріали
справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з
наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 та 5 ст. 203
Цивільного кодексу України (далі - ЦК)
зміст правочину не може суперечити ЦК,
іншим актам цивільного законодавства,
а також інтересам держави і
суспільства, його моральним засадам;
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі; правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 215 ЦК передбачено, що підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 ЦК.

Судом встановлено, що на підставі
заочного рішення Ленінського
районного суду м. Харкова від 01.10.2009 р.,
ОСОБА_1 отримав право власності на
нежитлові приміщення першого поверху
№ № І, ІУ-Х, загальною площею 52,3 м.кв. в
літ. "Б-2", що знаходяться в АДРЕСА_1 та
згідно витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно, виданого
КП "Харківське міське бюро технічної
інвентаризації" 30.12.2009 р. за № 24961942,
реєстраційний № 29362775 номер запису 1695 в
книзі 1, зареєстрованого в КП
"Харківське міське бюро технічної
інвентаризації".

Згідно договору дарування від 04.02.2010 р.
укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
остання отримала у власність нежитлові
приміщення першого поверху № І, ІУ-Х,
загальною площею 52,3 м.кв. в літ. "Б-2", що
знаходяться в м. Харкові, АДРЕСА_1

Згідно витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно від 26.02.2010
р. за ОСОБА_2 зареєстроване право
власності на спірне приміщення, та
згідно декларації про готовність
об'єкта до експлуатації від 24.09.2012 р. №
ХК 0 спірні нежитлові приміщення
готові до експлуатації.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 15.08.2012 р. заочне
рішення Ленінського районного суду м.
Харкова від 01.10.2009 р. було скасовано і в
позові ОСОБА_1 про визнання права
власності на самочинне будівництво
було відмовлено. (а.с.229-231).

Враховуючи вищенаведене, колегія судів
вважає, що ОСОБА_1 набув право власності
на спірні приміщення на підставі
рішення суду, яке в подальшому було
скасовано, тобто, він набув право
власності без достатніх правових
підстав, то і договір дарування є
недійсним.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що рішення суду підлягає
скасуванню з ухваленням по справі
нового рішення, яким позов необхідно
задовольнити.

На підставі наведеного та керуючись п.2
ч.1 ст.307, 313, ч.2 ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія,-

В И Р І Ш И
Л А:

Апеляційну скаргу Харківської міської
ради - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Харкова від 12 травня 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов
Харківської міської ради до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про визнання договору дарування
недійсним, застосування наслідків
недійсності договору дарування,
звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування
нежитлових приміщень № 306 від 04.02.2010 р.,
укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо
нежитлових приміщень першого поверху
№ І, ІV-Х, загальною площею 52,3 м. кв. в
Літ. "Б-2", що знаходяться в АДРЕСА_1,
застосувати наслідки недійсності
договору дарування нежитлових
приміщень № 306 від 04.02.2010р., укладений
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, звільнити
самовільно зайняту земельну ділянку,
площею 0,0250 га по АДРЕСА_1 в м. Харкові
шляхом знесення самовільно
побудованої прибудови до житлового
будинку літ. "Б-2" по АДРЕСА_1 в м. Харкові,
яка складається за наступних
приміщень: № І - коридор, площею 14,5 кв.м.
приміщення, № IX - допоміжне приміщення
площею 10,2 кв.м, № X - вбиральня площею 2
кв.м., загальною площею 26,7 м. кв., з
приведенням її у придатний для
подальшого використання стан і
повернути її Харківській міській раді.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -