У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Управління культури, національностей
та релігій Краснолуцької міської ради
Луганської області, третя особа -
начальник Управління культури,
національностей та релігій ОСОБА_5, про
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, компенсації за
невикористану відпустку та
відшкодування моральної шкоди за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Краснолуцького міського суду
Луганської області від 26 грудня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Луганської
області від 6 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що ухвалою Краснолуцького міського
суду Луганської області від 25 січня 2013
року затверджено мирову угоду про
поновлення його на роботі, однак до
даного часу він не поновлений на
роботі, тому відповідно до вимог ст. 236
КЗпП України просив суд, уточнивши
позовні вимоги, стягнути з відповідача
середній заробіток за час вимушеного
прогулу за період з 25 січня 2013 року до 25
грудня 2013 року в розмірі 31 549 грн,
виходячи з розміру середньої
заробітної плати згідно з довідкою,
виданою бухгалтерією, 2 868 грн 18 коп. х 11
місяців, компенсацію за невикористану
відпустку за 2012 - 2013 роки в
розмірі 4 753 грн 26 коп. та 10 тис. грн на
відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Краснолуцького міського суду
Луганської області від 26 грудня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Луганської області
від 6 березня 2014 року, позов ОСОБА_4
задоволено частково. Стягнуто з
Управління культури, національностей
та релігій Краснолуцької міської ради
Луганської області на користь позивача
середній заробіток за час вимушеного
прогулу за період з 25 січня 2013 року до 7
лютого 2013 року в розмірі 1 396
грн 20 коп. та компенсацію за
невикористану відпустку за період з
14 березня 2012 року до 7 лютого 2013
року в розмірі 2 376 грн 63 коп. У решті
позову відмовлено. Вирішено питання
про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
оскаржувані судові рішення скасувати,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального й процесуального права,
та ухвалити нове рішення про
задоволення позову та стягнення з
відповідача середнього заробітку за
час вимушеного прогулу за період з 25
січня 2013 року до 18 червня 2013 року в
розмірі 16 239 грн 50 коп., а всього - 26 239 грн
50 коп.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Зокрема, суди на підставі належним
чином оцінених доказів, поданих
сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до
правильного висновку про те, що за
пред'явленим позивачем позовом суди
позбавлені можливості переглядати
судові рішення в іншій справі, які
набрали законної сили (ухвала суду від
25 січня 2013 року про
затвердження мирової угоди). Оскільки
саме позивач 7 лютого 2013 року
відмовився від запропонованого
трудового контракту (а.с. 18), то
середній заробіток за час невиконання
судового рішення стягнуто до вказаної
дати.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судові
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Краснолуцького міського суду
Луганської області від 26 грудня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Луганської
області від 6 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник Б.І. Гулько С.Ф.
Хопта