АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Провадження № 22-ц/774/4007/14 Справа № 2-205/11
Головуючий у 1 й інстанції -
Городецький Д. І. Доповідач -
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року м.
Дніпропетровськ Апеляційний суд
Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Григорченка Е.І.

суддів - Кочкової Н.О., Максюти Ж.І.

при секретарі - Новицькій О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 17 лютого 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»,
третя особа - ОСОБА_3, про захист прав
споживачів, стягнення сум
невикористаних грошових коштів,

встановив:

У жовтні 2008 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з вищезазначеним позовом, в
обґрунтування якого посилався на те, що
в серпні 2006 року між АКБ «Укрсоцбанк»
та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №
1/55-6, відповідно до якого Банк надав
йому кредит в сумі 80 000 євро для
придбання нерухомого майна.

23 серпня 2006 року у АКБ «Укрсоцбанк»
поклали на поточний рахунок НОМЕР_1
кошти, а саме 110000 дол. США. Рух коштів з
резервного рахунку не відбувався, у
зв'язку з чим позивач за зустрічним
позовом звернувся з вимогою про
повернення грошових коштів. У
відповідності до п.2.7 кредитного
договору, позичальник доручає банку
здійснювати договірне списання з
рахунків Позичальника сум, що
підлягають сплаті за кредитом. Але
відповідач не зарахував внесені ним
грошові кошти на поточний рахунок,
ухилився від виконання п.2.7 кредитного
договору № 1/55-6 від 23 серпня 2006 року, та
не зарахував зазначені грошові суми на
погашення заборгованості з поточного
мультивалютного рахунку № НОМЕР_1. В
грудні 2009 року позивач отримав
повідомлення від ПАТ «Укрсоцбанк» про
порушення ним зобов'язань за кредитним
договором № 1/55-6 від 23 серпня 2006 року.

Рішенням Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 17.02.2014 року в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи і
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, ставить питання
про скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення про
задоволення позову в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
рішення суду - скасуванню, з ухваленням
нового рішення про зміну обґрунтування
відмови у позові з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 судом першої інстанції
встановлено, що 23.08.2006 року між
позивачем ОСОБА_2 та
Акціонерно-комерційним банком
соціального розвитку «Укрсоцбанк»
(правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Укрсоцбанк»
укладений кредитний договір № № 155-6,
відповідно до якого
Акціонерно-комерційний банк
соціального розвитку «Укрсоцбанк»
надав ОСОБА_2 кредит в сумі 80 000 євро для
придбання нерухомого майна (а.с.6)

Пунктом 1.1. кредитного договору
визначений порядок погашення суми
заборгованості - до 10 числа кожного
місяця по 667 євро.

Пунктом 2.7. Позичальник (ОСОБА_2) доручає
Кредитору (Банку) здійснювати
договірне списання коштів з рахунків
Позичальника: п.2.7.1. в останній день
кожного періоду, зазначеного п.1.1
Договору, сум, що підлягають сплаті за
кредитом, а у разі, якщо на рахунках
позичальника будуть відсутні грошові
кошти, в день надходження грошових
коштів.

Позивач ОСОБА_2 посилався на те, що
23.08.2006 року на його ім'я був відкритий
поточний мультивалютний рахунок №
НОМЕР_1 в євро та доларах США, на який
було зараховано 110 000 доларів США, та
банк не здійснював списання сум
заборгованості, зазначені кошти банком
не були використані, а тому, повинні
бути повернуті.

Враховуючи встановлені обставини,
вимоги законодавства, суд першої
інстанції прийшов до висновку про
відмову у позові, оскільки позивачем не
доведено, що між ним та банком
укладений договір банківського
рахунка. Списання коштів з рахунків
позичальника не є обов'язком банку, а є
правом банку і не є підставою для
стягнення сум невикористаних коштів.

З такими висновками суду першої
інстанції в повній мірі погодитися не
можна, оскільки договір банківського
рахунка від 23.08.2006 року щодо відкриття
поточного рахунку № НОМЕР_1, наданий
апеляційному суду, який позивач
отримав від відповідача 26.03.2014 року/т.3
а.с. 218/.

Між тим, згідно довідки відповідача,
позивачу відкритий поточний рахунок №
НОМЕР_1/т. 1 а.с. 33/.

Разом з тим колегія суддів прийшла до
висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підстави своїх вимог або заперечень,
надавши належні та допустимі докази,
відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК
України.

Проте належні та допустимі докази, які
б підтверджували внесення позивачем на
поточний рахунок № НОМЕР_1 кошти в
розмірі 110000 доларів США, суду не надано.

Посилання позивача на квитанцію №1 /т.1
а.с. 30/, як на доказ внесення на поточний
рахунок № НОМЕР_1 кошти в розмірі 110000
доларів, не може бути прийнято до уваги
та бути підставою для їх стягнення,
оскільки, згідно довідок банку, рух
коштів по зазначеному рахунку з дати
відкриття 23.08.2006 року відсутній /т.1 а.с.
33, т. 3 а.с. 245/.

Крім того, суд вважає, що вказана
квитанція не є допустимим доказом
внесення позивачем готівки в розмірі
110000 доларів США на вказаний рахунок,
оскільки не відповідає пункту 2.9 глави 2
розділу IV Інструкції про ведення
касових операцій банками України,
затвердженої постановою Правління
Національного банку України від 01
червня 2011 року № 174 , так як квитанція не
містить відомостей щодо внесення саме
готівки, а також на ній відсутня
печатка банку.

Колегія суддів вважає, що позивачем не
доведено внесення готівки в розмірі
110000 доларів США на поточний рахунок №
НОМЕР_1, тому саме з цих підстав позовні
вимоги не підлягають задоволенню.

Таким чином, апеляційний суд вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити,
рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України,
апеляційний суд, -

вирішив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 17 лютого 2014 року змінити в
частині обґрунтування відмови у
позові.

В іншій частині рішення
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 17 лютого
2014 року залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: