АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
інстанції Сливка Л.М. Провадження №
22-ц/789/1319/14 Доповідач - Фащевська
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2014 р. Колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Фащевської Н.Є.

суддів - Гурзель І. В., Щавурська Н. Б.,

з участю - секретаря Панькевич Т.І.
сторін- представника ПАТ "Райффайзен
Банк Аваль" Міщишина А.Б., ОСОБА_3 та її
представників ОСОБА_4 та ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль" на рішення
Тернопільського міськрайонного суду
від 5 вересня 2013 року по справі за
позовом ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ "Райффайзен Банк Аваль"
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором від 23.03.2007 року за
№ 014/73/0046/30891 в сумі 4680, 66 доларів США, що
еквівалентно на день подання позову 37
412,53 грн., в тому числі 3121, 0 долар США, що
енквівалентно 24 946,15 грн.
заборгованості по тілу кредиту, 562,41
доларів США ( 4495,34 грн.) заборгованості
по процентах, 997,25 доларів США (7971,04 грн)
пені за прострочення сплати тіла
кредиту та процентів.

В ході судового розгляду позивач
уточнив свої вимоги і просив стягнути з
відповідачки 3121 долар США
заборгованості по тілу кредиту, що
еквівалентно 24 946,15 грн., 788,42 дол. США
заборгованості по процентах, що
еквівалентно 6301,84 грн., 2482,98 долари США
пені за прострочення сплати тіла та
процентів, що еквівалентно 19 646,46 грн.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 5 вересня 2013
року у задоволенні його позову до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором відмовлено.

ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" звернувся з
апеляційною скаргою на вищезазначене
рішення суду, посилаючись на те, що дане
рішення ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
суперечить нормам чинного
законодавства та не підтверджується
матеріалами справи.

Враховуючи наведене апелянт просить
скасувати рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 5 вересня 2013
року і ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи,
зазначені в апеляційній скарзі, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга
підялгає до задоволення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
виходив з того, що позивачем не
доведено заборгованості відповідачки
за кредитним договором №014/73/0046/30801 від
23 березня 2007 року у розмірі 6392,40 доларів
США; наявності підстав для
дострокового розірвання договору;
нарахування пені за порушення
зобов'язання за спливом строку
позовної давності до вимог про
стягнення неустойки терміном в один
рік.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду не відповідає вимогам
закону та обставинам по справі, а тому
вищезазначене рішення суду підлягає
скасуванню з ухвалення нового рішення
по суті позовних вимог.

Судом встановлено, що 23 березня 2007
року ВАТ "Райффайзен Банк Аваль"
(правонаступником якого є ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль") та ОСОБА_3
уклали кредитний договір №014/73/0046/30801.

Відповідно до умов даного
кредитного договору банк надав ОСОБА_3
кредит у вигляді невідновлювальної
кредитної лінії з лімітом 13200 доларів
США, строком на 84 місяці з кінцевим
терміном погашення до 22 березня 2014
року, при цьому ОСОБА_3 зобов'язалася
повернути кредит та сплатити відсотки
за користування кредитними коштами із
розрахунку 13,5% річних.

П.п. 1.3, 1.5 кредитного договору
визначено, що відповідачка
зобов'язалася повернути кредитні кошти
та сплатити проценти за їх
користування, шляхом здійснення
щомісячних платежів в сумі 157, 14 доларів
США до 15 числа кожного місяця,
починаючи з місяця наступного за
місяцем отримання кредиту, відповідно
до графіку погашення кредиту та інших
платежів, що є додатком до кредитного
договору.

Згідно із п. 10.1 кредитного договору у
випадку прострочення основного
зобов'язання за кредитним договором,
відповідачка погодилась сплачувати
пеню в розмірі 0,5% від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення.

У п. 6.5 кредитного договору передбачене
право позивача як кредитора вимагати
дострокового погашення відповідачкою
як боржником заборгованості за
кредитом, нарахованими процентами за
користування кредиту та неустойки у
випадках невиконання відповідачкою як
позичальником умов цього договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Згідно із ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами ( з розстроченням ) то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася та сплати
процентів, належних йому відповідно до
ст. 1048 цього Кодексу.

Судом встановлено, що в рахунок
погашення кредиту відповідачкою
сплачено за період з 15.04.2007 року по
15.12.2008 року шляхом щомісячної сплати
кредит в сумі 3268,66 доларів США, а 30.12.2008
року в рахунок погашення кредиту
надійшла сума страхового
відшкодування в сумі 4096,30 доларів США.

Таким чином, станом на 30.12.08 року
відповідачкою було сплачено в рахунок
погашення кредиту 7364,96 доларів США, при
тому, що згідно графіку погашення
повинно було бути - 3299, 94 ( 157,14 *21 місяць).
Достроково сплачено 3095,31 (7395,45 -3299,94).
Залишок кредиту станом на 30.12.2008 року
становив 5 803,52 долари США.

Оскільки залишився кредит в сумі 5803,52
дол., яким користувалась відповідачка,
вона відповідно до умов договору
повинна була сплачувати проценти за
користування цією сумою кредиту. Тому
дії банку по нарахуванню процентів є
законними.

15.04.2011 року на рахунок кредиту
відповідачки надійшли кошти за продаж
автомашини в сумі 2682,52 доларів США, а
тому залишок кредиту становив 3 121 долар
США, на які банк нараховував проценти
по даний час, оскільки відповідачка
припинила погашати кредит.

Враховуючи наведене колегія вважає, що
позовні вимоги банку про стягнення з
відповідачки тіла кредиту в сумі 3121,0
долар США та заборгованості по
процентах в сумі 788,45 дол. США слід
задовольнити.

Судом встановлено, що позивач просить
стягнути з відповідачки пеню за
прострочення сплати тіла в сумі 89,02
долари США, що еквівалентно 711,27 грн. за
період з 16.03.2011 року по 16.09.2012 року. А
також пеню за прострочення сплати
процентів за користування кредитом в
сумі 908,24 долари США за період з 16.10.2009 р.
по 16.09.2012 року.

Банк "Райффайзен Банк Аваль" звернувся
до суду з позовом про стягнення з
ОСОБА_3 заборгованості по кредиту, в
тому числі пені, 05.11.2012 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені) застосовується позовна давність
в один рік.

Таким чином пеню за прострочення
погашення процентів слід рахувати з
05.11.11 року по 05.11.12 року, що становитиме -
606,63 долари США, що еквівалентно 2698, 0
грн.

Таким чином загальна сума пені
становитиме 89,02+606,63=695,65 доларів, що
еквівантно 5558,24 грн.

Разом з тим колегія враховує
співмірність суми кредиту (13 200 дол.
США), заборгованості по сплаті тіла
кредиту ( 3121,0 дол. США ) вважає за
доцільне зменшити суму пені до 1000 грн.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319
ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль" задовольнити.

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 5 вересня 2013
року скасувати і ухвалити нове рішення,
яким позов ПАТ "Райффайзен Банк Аваль"
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за кредитним договором задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль" заборгованість
по кредитному договору від 23.03.2007 року
за №014/73/0046/30891 3121,0 долар США, що
еквівалентно 24 946,15 грн. заборгованості
по тілу кредиту, 788,45 доларів США, що
еквівалентно 6301,84 грн. заборгованості
по процентах, а всього 3909, 45 доларів США,
що еквівалентно на день подання позову
31247,99 грн., та 1000 грн. пені за
прострочення сплати тіла кредиту та
процентів.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Н.Є. Фащевська