У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року
м. КиївСуддя Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Ситнік О.М.,
розглянувши касаційну скаргу

ОСОБА_2 на заочне рішення Сколівського
районного суду Львівської області від
01 березня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області
від 17 березня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у користуванні житловим
будинком, земельною ділянкою та
виселення,

в с т а н о в и в:

У вересні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом, у якому зазначала, що
вона є власником будинку по АДРЕСА_1,
для обслуговування якого їй передано у
власність земельну ділянку площею 0,15
га. У 2008 році ОСОБА_2 самовільно
вселився у вказаний будинок, на
прибудинковій територій веде підсобне
господарство, чим чинить їй перешкоди у
володінні, користуванні та
розпорядженні майном. На її вимогу
звільнити будинок відповідач не
реагує, на підставі чого просила суд
усунути перешкоди у користуванні
житловим будинком, земельною ділянкою
та виселити відповідача.

Заочним рішенням Сколівського
районного суду Львівської області

від 01 березня 2013 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Львівської області від 17 березня 2014
року, позов задоволено. Зобов'язано
ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у
користуванні житловим будинком,
господарськими будівлями та спорудами
по АДРЕСА_1 шляхом виселення без
надання іншого житлового приміщення та
земельною ділянкою площею 0,15 га,
наданої для обслуговування житлового
будинку за вказаною адресою. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу апеляційної
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про перевагу одних
доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної
інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК
України, повно, всебічно досліджено і
оцінено обставини у справі, надані
сторонами докази, правильно визначено
юридичну природу спірних
правовідносин та закон, який їх
регулює.

Суди правильно дійшли висновку, що,
оскільки ОСОБА_3 є власником житлового
будинку з господарськими будівлями та
спорудами по АДРЕСА_1 на підставі
заповіту, і користувачем земельної
ділянки площею 0,15 га, наданої для
обслуговування житлового будинку за
вказаною адресою на підставі рішення
Славської селищної ради Сколівського
району Львівської області від 24 квітня
2008 року № 1929, вона вправі вимагати
усунення порушення свого права
користування та розпоряджання своїм
майном згідно зі ст. 391 ЦК України.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів, на правильність
висновків судів вони не впливають та їх
не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5
ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у користуванні житловим
будинком, земельною ділянкою та
виселення.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути особі, яка подала касаційну
скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.М. Ситнік