441/126/14-ц 2/441/165/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2014року Городоцький районний суд
Львівської області

в складі:

головуючої - судді
Перетятько О.В.

з участю секретаря
Сорока М.В.

представника
ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Городку справу за
позовом ОСОБА_2 до Виконкому
Городоцької міської ради Львівської
області, ОСОБА_3 про визнання
незаконними та скасування рішень та
інше, суд, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся з позовом до
Виконкому Городоцької міської ради
Львівської області, ОСОБА_3 про
визнання незаконними та скасування
рішення виконкому Городоцької міської
ради Львівської області № 186 від 13.07.2000
р. про дозвіл на прибудову житлової
кімнати до будинку, рішення виконкому
Городоцької міської ради Львівської
області № 1476 від 15.11.2012 р. про
оформлення дубліката свідоцтва про
право власності, про визнання
недійсним свідоцтва про право
власності та скасування державної
реєстрації права власності за ОСОБА_3

Вимоги в основному мотивував тим, що
рішенням виконкому Городоцької
міської ради від 13.07.2000р. №186 гр. ОСОБА_3
надано дозвіл прибудувати житлову
кімнату площею 30 кв.м. до житлового
будинку АДРЕСА_1, та на підставі
свідоцтва серії КММ № 001170 від 02.03.2001 р.
за ОСОБА_3 зареєстровано право
власності на квартиру АДРЕСА_1,
рішенням виконкому Городоцької
міської ради від 15.11.2012 р. № 1476 вирішено
оформити дублікат свідоцтва на право
власності на цю квартиру. Вважає, що
рішення про дозвіл на прибудову та
оформлення права власності, а також про
оформлення дублікату свідоцтва, є
незаконними, оскільки прибудова
здійснена не ОСОБА_3, а ним у 1996 р., є
одним цілим з його квартирою АДРЕСА_1,
що оскільки ОСОБА_3 жодної квартири в
цьому будинку у власності не має,
виконком не мав права, з покликанням на
норми ст. 152 ЖК України, приймати
рішення про дозвіл відповідачу -
приватному підприємцю, на прибудову та
оформлення права власності на неї,
вважає дані рішення незаконними, а
видане на підставі рішення свідоцтво
недійсним, просить задовольнити позов.

В суді позивач позовні вимоги
підтримав з наведених вище мотивів,
окрім цього, пояснив, що відповідно до
договору купівлі-продажу від 01.03.1996 р.
придбав у власність однокімнатну
квартиру АДРЕСА_1, в тому ж році
прибудував до неї житлову кімнату,
коридор та санвузол. Прибудовою
дозволив користуватись відповідачу
ОСОБА_3, про те, що ОСОБА_3 приватизував
зведену ним прибудову дізнався лише в
2007 р., коли звернувся до міської ради
про її узаконення. Вважає рішення
виконкому 13.07.2000р. №186 незаконним,
оскільки прибудова становить одне ціле
з його квартирою, переобладнання та
перепланування будинку (квартири),
згідно норм ст. 152 ЖК України, можливе
лише її власником, а відповідачу ОСОБА_3
на праві власності жодної квартири чи
приміщення в багатоквартирному
будинку АДРЕСА_1 не належить,
покликання на цю норму житлового
кодексу вважає неправомірним, просить
позов задовольнити, визнати
незаконними та скасувати рішення
виконкому Городоцької міської ради
Львівської області № 186 від 13.07.2000 р. про
дозвіл на прибудову житлової кімнати
до будинку та оформлення права
власності на ОСОБА_3, рішення виконкому
Городоцької міської ради Львівської
області № 1476 від 15.11.2012 р. про
оформлення дубліката свідоцтва про
право власності, та визнати недійсним
свідоцтво про право власності, що
видане на підставі незаконного
рішення, державну реєстрацію права
власності за ОСОБА_3 на квартиру
АДРЕСА_1 - скасувати.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник
в суді позов заперечили, покликаючись
на те, ОСОБА_3 власними силами та за
власний кошт, за згодою позивача ОСОБА_2
збудував прибудову до будинку АДРЕСА_1,
прибудова відповідає будівельним
нормам, має окремий вхід, там підведені
газ та вода, звернувся із заявою до
Городоцької міської ради про
оформлення права власності на неї, на
підставі рішення виконкому
Городоцької міської ради № 186 від 13.07.2000
р. виготовив свідоцтво та на підставі
рішення № 1476 від 15.11.2012 р. виготовив
його дублікат, покликання на
незаконність рішення та недійсність
свідоцтва вважає безпідставним, крім
того, подав про це письмові заперечення
(а.с. 38-45), просять у задоволенні позову
відмовити.

Представник відповідача виконкому
Городоцької міської ради в судове
засідання не з'явилась, подала на
адресу суду письмовий відгук (а.с. 32), в
якому позов не визнала, з покликанням
на норми ст. ст. 19, 144 Конституції
України, сплив строку позовної
давності, відсутність документів, які
стали підставою для прийняття спірного
рішення, просить розглядати справу у
відсутності представника виконкому
Городоцької міської ради Львівської
області.

Заслухавши пояснення сторін,
представника відповідача ОСОБА_1,
вивчивши матеріали справи з долученими
реєстраційними та інвентаризаційними
справами № 999, 2845, 1473, оглянувши
матеріали адміністративних та
цивільних справ №2а-10/08 р., 2а/1316/11/2012 р.,
2-6/11 р., 2/441/94/2013 р., суд вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України
права і свободи людини захищаються
судом та відповідно до вимог чинного
цивільного процесуального
законодавства України кожній особі
гарантується право на звернення
безпосередньо до суду за захистом
своїх порушених, невизнаних або
оспорюваних прав.

Статтею 1 ЦПК України визначено, що
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст. 3, ст. 4 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

Відповідно до вимог ст.ст. 4, 10, 11, 60, 61, 213
ЦПК України, суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних та юридичних осіб, поданими
відповідно до вимог до цього Кодексу, в
межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, на засадах
змагальності сторін. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень. Доказування не
може грунтоватись на припущеннях.
Рішення суду обґрунтовується лише тими
доказами, які були досліджені в суді.

З пояснень в суді позивача, копії
Договору купівлі-продажу від 01.03.1996 р.
(а.с. 13), копії витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно №
17018555 від 12.12.2007 р. серії ССІ № 000904 (а.с. 7)
вбачається, що ОСОБА_4, діючи від свого
імені та від імені своїх неповнолітніх
дітей, продала, а позивач ОСОБА_2
придбав квартиру АДРЕСА_1, та
зареєстрував право власності на цю
квартиру 12.12.2007 р.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та їх
посадові особи зобов'язані діяти на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Одним із основних принципів місцевого
самоврядування, у відповідності до ст. 4
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" є законність.
Відповідно, всі рішення, які
приймаються, повинні відповідати
Конституції України та чинному
законодавству України.

Із копії рішення виконкому Городоцької
міської ради від 13.07.2000 р. № 186 (а.с. 6)
видно, що розглянувши заяву підприємця
ОСОБА_3 щодо побудови кімнати до
житлового будинку АДРЕСА_1, з
покликанням на те, що прибудова не
суперечить будівельним нормам, а
приватне підприємство, власником якого
є ОСОБА_3, працює цілодобово, керуючись
ст. 152 ЖК України, вирішив дозволити гр.
ОСОБА_3 прибудувати житлову кімнату,
площею 30 кв. м., до житлового будинку
АДРЕСА_1, та звернутись за оформленням
свідоцтва про право власності на
квартиру АДРЕСА_1, що складається з
однієї кімнати житловою площею 30 кв.м.

Із копії технічного паспорта, виданого
ОСОБА_3 (а.с. 40,41) видно, що такий
складений 02.03.2001 р. на квартиру АДРЕСА_1,
яка розташована на 1 поверсі, і
складається із 1 кімнати, житловою
площею 22,7 кв.м.

Відповідно до ст. 152 Житлового Кодексу
України переобладнання і
перепланування жилого будинку
(квартири), що належить громадянинові
на праві приватної власності,
провадяться з дозволу виконавчого
комітету місцевої Ради народних
депутатів.

Як вбачається з пояснень відповідача
ОСОБА_3 в суді, він є приватним
підприємцем, має у власності
підприємство громадського харчування,
яке розташоване на АДРЕСА_2, на часі
прийняття виконкомом Городоцької
міської ради оскаржуваного рішення від
13.07.2000 р. квартири чи будинку за адресою
АДРЕСА_1 у власності не мав.

Покликання відповідача ОСОБА_3 на ту
обставину, що придбав у позивача ОСОБА_2
його квартиру АДРЕСА_1, виплативши його
борги по кредитах, суд оцінює критично
та до уваги не бере, оскільки таке свого
підтвердження в суді не знайшло,
письмового договору про це сторони не
укладали, згідно витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно №
17018555 від 12.12.2007 р. серії ССІ № 000904 (а.с. 7)
квартира № 1 зареєстрована на праві
власності на позивача ОСОБА_2

Так, з оглянутої в суді цивільної
справи № 2/441/94/2013 р., долучених пояснень
свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які
надавались ними в судовому засіданні
при розгляді цивільної справи №
2/441/94/2013 р., вбачається, що такі показали,
що будівництво прибудови до будинку
АДРЕСА_1 здійснювалось у 1996 році ОСОБА_3

Згідно ст. 376. Цивільного Кодексу
України житловий будинок, будівля,
споруда, інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без відповідного
документа, який дає право виконувати
будівельні роботи чи належно
затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього.

Право власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для
цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі
під уже збудоване нерухоме майно.

Відповідно до ст. 116 ЗК України
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом або за результатами аукціону.

Правилами користування приміщеннями
житлових будинків, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 08.10.1992 р. № 572 передбачено, що
власники, наймачі (орендарі) приміщень
житлових будинків мають право на
переобладнання і перепланування
житлових і підсобних приміщень,
балконів і лоджій за відповідними
проектами без обмеження інтересів
інших громадян, які проживають у
будинку, з дозволу власника будинку
(квартири) та органу місцевого
самоврядування, виданого в
установленому порядку.

Як встановлено з пояснень сторін
в суді, кімната, площею 30 кв.м. була
прибудована до будинку АДРЕСА_1, який є
багатоквартирним, у 1996 р., на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, без відповідного документа, який
дає право виконувати будівельні роботи
чи належно затвердженого проекту, а
отже є самочинно збудованою.

Відповідач звернувся до
Городоцької міської ради щодо
узаконення прибудови у 2000 році після її
побудови, не будучи при цьому власником
квартири чи будинку в цілому за адресою
АДРЕСА_1, що не заперечувалось
відповідачем у суді та про що свідчить
аналіз оскаржуваного рішення.

Отже, рішення № 186 від 13.07.2000 р. про
дозвіл на прибудову житлової кімнати
до будинку АДРЕСА_1 підприємцю ОСОБА_3,
який на праві власності будинку
АДРЕСА_1 чи квартири у цьому будинку не
мав, прийнято всупереч нормам ст. 152 ЖК
України, а отже є незаконним та
підлягає скасуванню.

Як вбачається з матеріалів справи,
пояснень сторін, оглянутої
інвентаризаційної справи № 2845
Самбірським бюро технічної
інвентаризації 02.03.2001 р. відповідачу
ОСОБА_3, на підставі рішення виконкому
Городоцької міської ради Львівської
області № 186 від 13.07.2000 р. видано
свідоцтво про право власності на
квартиру АДРЕСА_1, серії КММ № 001170,
копія якого долучена до матеріалів
справи (а.с. 8), копія в матеріалах
інвентаризаційної справи не містить
підпису Голови виконкому та відбитку
печатки виконкому міської ради.

Враховуючи наведене, а саме, що
Свідоцтво про право власності на
квартиру АДРЕСА_1, серії КММ № 001170,
видане ОСОБА_3 на підставі незаконного
рішення, яке підлягає скасуванню, таке
свідоцтво слід визнати недійсним, та
оскільки ОСОБА_3 набув право власності
на квартиру на підставі рішення яке
скасоване та документу, що визнаний
недійсним, слід скасувати державну
реєстрацію права власності на квартиру
АДРЕСА_1 за ОСОБА_3.

Оскільки рішенням виконкому
Городоцької міської ради № 1476 від
15.11.2012 р. вирішено оформити дублікат
свідоцтва про право власності на
квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_3, яке
визнано недійсним, то і рішення № 1476
від 15.11.2012 р. про оформлення дублікату
визнаного недійсним свідоцтва
підлягає скасуванню.

Із копії витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно № 17018555 від
12.12.2007 р. серії ССІ № 000904 (а.с. 7)
вбачається, що таке виготовлене 12.12.2007
р. Із пояснень в суді позивача ОСОБА_2
встановлено, що за оформленням права
власності на квартиру АДРЕСА_1
звернувся до Городоцької міської ради
у 2007 р., після цього таке рішення
оскаржував, про що свідчать оглянуті в
суді матеріали цивільних та
адміністративних справ. З огляду на
наведене, суд приходить переконання, що
ОСОБА_2 строк позовної давності не
пропущений, а отже, покликання
представника відповідача на пропуск
такого, суд оцінює критично.

Враховуючи вищевикладене та, беручи до
уваги те, що рішення № 186 від 13.07.2000 р.
про дозвіл на прибудову житлової
кімнати до будинку АДРЕСА_1 та
оформлення права власності видано не
власнику квартири чи будинку за
адресою АДРЕСА_1, а підприємцю ОСОБА_3,
всупереч нормам ст. 152 ЖК України, а
отже, є незаконним, свідоцтво про право
власності на квартиру АДРЕСА_1, серії
КММ № 001170 ОСОБА_3 видано на підставі
незаконного рішення, рішенням
виконкому Городоцької міської ради №
1476 від 15.11.2012 р. вирішено оформити
дублікат свідоцтва про право власності
на квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_3, а
отже суд вважає, що позов є підставним
та підлягає задоволенню.

За наведеного та керуючись ст.ст. 1, 3, 4,
10, 60, 159, 213-215, 294 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_2 до Виконкому Городоцької
міської ради Львівської області,
ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати
рішення виконкому Городоцької міської
ради Львівської області № 186 від 13.07.2000
року «Про дозвіл ОСОБА_3 на добудову
житлової кімнати до будинку АДРЕСА_1 та
оформлення свідоцтва про право
власності на квартиру АДРЕСА_1».

Визнати недійсним свідоцтво серії КММ
№ 001170, видане ОСОБА_3 Самбірським бюро
технічної інвентаризації 02.03.2001 р.

Визнати незаконним та скасувати
рішення виконкому Городоцької міської
ради Львівської області № 1476 від 15.11.2012
року «Про оформлення ОСОБА_3 дубліката
свідоцтва про право власності на
квартиру АДРЕСА_1.

Скасувати державну реєстрацію права
власності на квартиру АДРЕСА_1 за
ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ід.
НОМЕР_2, зареєстрованого на АДРЕСА_1 в
користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ід. №
НОМЕР_1, зареєстрованого в с. Сороки,
Пустомитівського району, Львівської
області 243,60 грн. (двісті сорок три грн. 60
коп.) судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Перетятько О.В.