Справа № 346/7660/13-ц
Провадження № 22-ц/779/727/2014
Головуючий у 1 інстанції
Васильковський В. В.
Суддя-доповідач Шалаута Г.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої: Шалаути Г.І.,

суддів: Шишка А.І., Мелінишин Г.П.,

секретаря: Вилки І.В.

з участю сторін: апелянтів
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, їх представників -
ОСОБА_4 та ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_6, ОСОБА_7 про продовження строку
на прийняття спадщини за законом після
смерті матері, визнання частково
недійсним договору дарування будинку,
визнання недійсними свідоцтва про
право на спадщину за законом на
земельну частку - пай, визнання
недійсними державних актів на право
власності на земельну частку - пай, за
апеляційними скаргами представника
апелянта ОСОБА_2 - ОСОБА_5 та ОСОБА_3 і
його представників - ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 на рішення Коломийського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 18
лютого 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернувся в
суд із зазначеним позовом, який
мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
помер його батько - ОСОБА_8. ІНФОРМАЦІЯ_2
року померла його мати - ОСОБА_9. Після
її смерті відкрилася спадщина на
житловий будинок в м. Городенка,
АДРЕСА_1 та земельну частку - пай.
Звернутися до нотаріальної контори про
видачу свідоцтва про право на спадщину
по закону після смерті матері в
6-місячний строк він не зміг, так як, з
27.08.2013 року по 04.09.2013 року
знаходився на амбулаторному лікуванні.

Просив визначити йому додатковий строк
для подання заяви про прийняття
спадщини, оскільки пропустив його з
поважної причини.

В подальшому позивач подав додаткову
позовну заяву, в якій зазначив, що в
процесі розгляду справи дізнався про
те, що після смерті батька мати
успадкувала будинок, а 13.07.2004 року по
договору дарування подарувала його
ОСОБА_7, хоча на момент укладення
договору не була його власником, а
власником був батько, та реєстрацію
будинковолодіння в Коломийському МБТІ
за ОСОБА_8 вчинила вже після його смерті
у 2004 році, тому договір дарування
просив визнати частково недійсним.
Крім того, зазначив, що нотаріусом
ОСОБА_10 без правових підстав його брату
- ОСОБА_7 було видано свідоцтва
про право на спадщину за законом від
09.11.2006 року, хоча той спадщини
не прийняв, бо заяви на прийняття
спадщини не подавав. На підставі цього
свідоцтва останній виготовив державні
акти на право власності на земельні
ділянки площею 2,4427 га та на 0,5446 га, що
належали батькові. Вважає, що
вищезазначені правовстановлюючі
документи - свідоцтва про право на
спадщину видані ОСОБА_7 незаконно, так
як, батько написав заповіт, яким все
належне йому майно заповів ОСОБА_3 (його
зятю), а останній таку заяву подавав,
але документів не отримав через тиск на
нього ОСОБА_9 та ОСОБА_7 Просив надати
йому додатковий строк для подачі заяви
про прийняття спадщини після смерті
матері та визнати зазначені
правовстановлюючі документи
недійсними.

Рішенням Коломийського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від
18 лютого 2013 року в позові
ОСОБА_2 відмовлено з мотивів, що
правовстановлюючі документи на
спадкове майно після смерті ОСОБА_8
видані спадкоємцям по закону ОСОБА_9 та
ОСОБА_7, а свідок ОСОБА_3 - спадкоємець по
заповіту, заяви про прийняття спадщини
нотаріусу не подавав, оскільки така
відсутня в матеріалах справи, він не є
стороною по справі, на спадкове майно
не претендує, свідоцтво про право на
спадщину на його ім'я нотаріусом не
видавалося.

На зазначене рішення представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_5 подав апеляційну
скаргу, в якій посилається на порушення
судом норм процесуального та
матеріального права, неповне
з'ясування обставин справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи. Представник
апелянта зазначає, що суд безпідставно
відмовив ОСОБА_2 у наданні додаткового
строку на подання заяви про прийняття
спадщини, оскільки такий строк
апелянтом пропущено з поважної
причини. Також суд не оглядав спадкову
справу №457 за 2003 рік, не повно, не
всесторонньо дослідив обставини
справи та зробив висновки, які не
відповідають дійсним обставинам
справи.

Так, ОСОБА_3, зять його довірителя подав
заяву нотаріусу про прийняття спадщини
і має свідоцтво про право власності на
будинок на ім'я ОСОБА_8, про що було
достовірно відомо нотаріусу. Проте,
нотаріус ОСОБА_10, будучи у змові з
ОСОБА_9 та ОСОБА_7, прийняв від них
дублікати правовстановлюючих
документів про право власності на
будинок, видані через 2 роки після
смерті ОСОБА_8 на його ж ім'я на будинок
і на земельну частку - пай і видав
останнім свідоцтва про право на
спадщину по закону після смерті батька
ОСОБА_8, фактично на підставі недійсних
документів, бо оригінали документів
були у ОСОБА_3, який від прийняття
спадщини в користь останніх не
відмовився, і нотаріус про це знав.

Також суд не перевірив достовірності
письмових відомостей, наданих
нотаріусом ОСОБА_10 суду про те, що він,
ОСОБА_3, відмовився від прийняття
спадщини, хоча той відмовився від
отримання документів на спадкове майно
через психологічний тиск з боку ОСОБА_9
і ОСОБА_7, а не від спадкового майна. В
матеріалах спадкової справи, згідно
отриманих ксерокопій документів,
завірених нотаріусом ОСОБА_11, відсутня
заява ОСОБА_7 про прийняття спадщини,
однак, свідоцтво на земельні ділянки -
пай суд повважав виданим правомірно.
Також суд не дав правильної оцінки
поясненням свідка ОСОБА_3 про те, що він
подав нотаріусу заяву про прийняття
спадщини, але відмовлявся отримувати
свідоцтво про право на спадщину, видача
якого законодавцем будь-якими строками
не обмежена.

Представник апелянта просив рішення
суду першої інстанції скасувати.
Постановити нове рішення, яким
задовольнити позов ОСОБА_2 в повному
обсязі.

ОСОБА_3 теж подав апеляційну скаргу на
рішення Коломийського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 18
лютого 2013 року, якого не отримав та
дізнався від ОСОБА_9 в ході розгляду
апеляційним судом його апеляційної
скарги про те, що суд першої інстанції,
розглядаючи позов ОСОБА_2 зробив
висновки, що стосуються його, ОСОБА_3
прав, хоч не залучив його до участі в
розгляді справи як сторону, а лише як
свідка.

Представник апелянта зазначив, що суд
зробив висновки про правомірність
виданих свідоцтв про право на спадщину
нотаріусом ОСОБА_10 спадкоємцям по
закону ОСОБА_9 та ОСОБА_7, та що він,
ОСОБА_3, не претендував на спадкове
майно та не подавав заяви про прийняття
спадщини, хоча, будучи допитаним, як
свідок, ОСОБА_3 такого не говорив, а
пояснив, що мав намір отримати
спадщину, подав заяву нотаріусу про
прийняття спадщини, навіть надав
довідку про грошову оцінку землі.
Однак, згодом відмовився отримати
свідоцтво про прийняття спадщини не зі
своєї волі, а через психологічний тиск
на нього з боку ОСОБА_9 та ОСОБА_7
Представник апелянта зазначив, що таке
свідоцтво ОСОБА_3 може отримати в
будь-який час, оскільки видача його
законодавчо не обмежена певним
строком. Також просив врахувати, що до
цього часу будинок на праві власності
за ОСОБА_7 не зареєстрований, а оригінал
свідоцтва про право власності на
будинок, видане ОСОБА_8, зберігається в
ОСОБА_3, що засвідчує про те, що він
фактично прийняв спадщину. Він вважає,
що дублікат документу, оригінал якого
не втрачений, є незаконним, а також є
незаконно виданими нотаріусом ОСОБА_10
на підставі такого дублікату і
свідоцтва про право на спадщину по
закону ОСОБА_9 та ОСОБА_7 Вбачає в цьому
неправомірність дій нотаріуса ОСОБА_10,
про що частково підтверджує письмовий
висновок заступника начальника
Головного управління юстиції в
Івано-Франківській області від 24.03.2014
року №к-80/01-84 на його скаргу (а.с. 178 - 179).
Вважає, що суд не повно, не всесторонньо
дослідив обставини справи, не
витребував спадкову справу, не
переконався, які документи в ній
зібрані, а лише обмежився оглядом копій
окремих документів зі спадкової
справи, які надав нотаріус ОСОБА_10 та
зробив висновки, які впливають на права
ОСОБА_3 Також зазначив, що суд не дав
оцінки тим доказам, що нотаріус
викликав його у 2003 році саме для
вирішення питання видачі свідоцтва,
яке він не хотів брати через
психологічний тиск, який на нього
чинився з боку ОСОБА_9 та ОСОБА_7

Просить рішення суду першої інстанції
скасувати. Постановити нове рішення,
яким визнати: частково недійсним
свідоцтво про право на спадщину по
закону, видане ОСОБА_9 на
будинок, визнати недійсним договір
дарування будинку ОСОБА_9
ОСОБА_7, визнати недійсним свідоцтво
про право на спадщину за законом,
видане ОСОБА_7 на земельну частку - пай
від 09.11.2006 року.

Відповідачі в судове засідання не
з'явилися, у поданій до суду заяві
апеляційної скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не
визнають, подали письмові заперечення,
просять розгляд справи проводити у їх
відсутності, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянтів
та їх представників, дослідивши доводи
апеляційних скарг та перевіривши їх
доказами, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2
слід відхилити, як безпідставно подану,
а доводи апеляційної скарги ОСОБА_3
знаходить обґрунтованими частково, в
частині допущення судом першої
інстанції порушень норм
процесуального права, яке призвело до
постановлення незаконного рішення та
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції слід скасувати, в
позові ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_7
відмовити з інших підстав .

Висновки колегії обґрунтовуються
наступними доводами.

Колегією встановлено що, ОСОБА_8 та
ОСОБА_9 на праві спільної сумісної
власності належав житловий будинок в м.
Городенка, АДРЕСА_1, що не заперечується
сторонами. ОСОБА_8 - на праві власності
належала земельна частка - пай. ОСОБА_8
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що
підтверджується свідоцтвом про його
смерть (а.с. - 8). 08.08.1997 року ОСОБА_8 склав
заповіт в користь ОСОБА_3, яким зробив
розпорядження, що все належне йому
майно на випадок смерті заповів
останньому (а.с. - 118).

Свідоцтво про право на спадщину після
смерті ОСОБА_8 видано нотаріусом
Городенківської державної районної
нотаріальної контори ОСОБА_10 на
будинок - ОСОБА_9
(дружині), яка в ньому проживала.

13.07.2004 року ОСОБА_9 по договору
дарування відчужила його в користь
сина - ОСОБА_7. Йому ж було видано і
свідоцтво про право на спадщину за
законом після смерті ОСОБА_8 на
земельну-частку пай від 09.11.2006 року

ІНФОРМАЦІЯ_2 року - ОСОБА_9 померла.
Після її смерті спадкового майна не
залишилося.

Розглядаючи спір між ОСОБА_2 та ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про продовження строку на
прийняття спадщини за законом після
смерті матері, визнання частково
недійсним договору дарування будинку,
визнання недійсними свідоцтва про
право на спадщину за законом на
земельну частку - пай, визнання
недійсними державних актів на право
власності на земельну частку - пай, суд
допустив порушення норм
процесуального права - не повно, не
всесторонньо дослідив обставини
справи, не витребував спадкову справу,
не дав оцінки діям нотаріуса ОСОБА_10, не
перевірив чи відповідали вони нормам
матеріального права, які регулювали
питання прийняття спадщини на час
відкриття спадщини, зокрема ст. 549 ЦК
УРСР в ред. 1963 року, якою було чітко
визначено порядок прийняття спадщини
спадкоємцями та зазначено, що
спадкоємець вважався таким, що прийняв
спадщину: 1) якщо він вступив
в управління чи володіння спадковим
майном, 2) якщо він подав нотаріальному
органу за місцем відкриття спадщини
заяву про прийняття спадщини. Указані
дії повинні мали бути вчинені на
протязі 6-ти місяців, з дня відкриття
спадщини. Строк для прийняття спадщини,
визначений законом, міг бути
продовжений судом, якщо він повважає
причини пропуску строку поважними.
Спадщина могла бути прийнята і по
спливу цього строку і, без звернення до
суду, при наявності згоди на це всіх
інших спадкоємців, які прийняли
спадщину. Також суд першої інстанції
повинен був дослідити чи видачею
правовстановлюючих документів на
спадкове майно ОСОБА_8 - ОСОБА_9 та
ОСОБА_7 не порушено прав інших осіб
та чи такі особи залучені до розгляду
справи в якості сторін.

Колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції про
те, що в позові ОСОБА_6 до ОСОБА_12 та
ОСОБА_7 слід відмовити з підстав
правомірності отримання спадкового
майна спадкоємцями першої черги по
закону ОСОБА_9 та ОСОБА_7, так як,
спадкоємець по заповіту ОСОБА_3,
спадщини не прийняв і на таку не
претендує, оскільки такі зроблені без
повного всестороннього дослідження
обставин справи та вважає, що такі
висновки впливають на права ОСОБА_3,
який не був залучений до участі у
розгляді справи в якості сторони та, у
випадку звернення його з самостійним
позовом до суду, такі висновки можуть
стати перешкодою у встановленні
істини.

В порушення вимог ст. 27 ЦПК України, суд
першої інстанції не сприяв всебічному
і повному з'ясуванню дійсних обставин
справи та ухваленню законного та
обґрунтованого рішення, а тому таке
рішення підлягає скасуванню.

З урахуванням вимог ст. 303 ЦПК України,
за наявних обставин апеляційний суд не
вправі скасувати рішення суду першої
інстанції з направленням справи на
новий судовий розгляд чи залучити
таких осіб до участі у розгляді справи
та вирішувати спір по суті. Однак, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку, апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

З огляду на викладене, рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про продовження строку на
прийняття спадщини та визнання права
на частину спадкового майна за
безпідставністю, оскільки спадкового
майна після смерті
ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року, не
залишилося, а факту порушення прав
ОСОБА_2 видачею нотаріусом
ОСОБА_10 спадкоємцям по закону - ОСОБА_9
та ОСОБА_7
правовстановлюючих документів про
право на спадщину по закону після
смерті ОСОБА_8 колегією не встановлено.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313-314, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника за
дорученням ОСОБА_2 - ОСОБА_5
відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та його
представників ОСОБА_4 та ОСОБА_5
задовольнити частково.

Рішення Коломийського міськрайонного
суду від 18 лютого 2013 року скасувати.
Постановити нове рішення. В позові
ОСОБА_2 до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про
продовження строку на прийняття
спадщини та визнання права на частину
спадкового майна відмовити за
безпідставністю заявлених вимог.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з моменту
набрання ним законної сили.

Судді
Г.І. Шалаута

А.І. Шишко

Г.П. Мелінишин