Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 квітня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Павліченка С.В.,

суддів: Бондаренка Ю.О., Куцина М.М.,

при секретарі Чейпеш С.І.

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»
про захист прав споживача та визнання
окремої частини правочину недійсною,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ПАТ
«Акцент-Банк» про захист прав
споживача та визнання окремої частини
правочину недійсною.

Позивач посилався на те, що 25.01.2011 р. між
ним та ПАТ «А-Банк» було складено заяву
позичальника № А332СС9FDЕ0059 від 25.01.2011 р.,
яка разом із Умовами та правилами
надання банківських послуг складає
договір про надання споживчого
кредиту.

За умовами вказаного договору йому
було надано кредит на споживчі цілі в
сумі 19500 грн. зі сплатою 0.01 % на місяць,
строком користування до 24.01.2014 р.
Абзацом 8 заяви позичальника
встановлено, що при порушенні
позичальником зобов'язань із погашення
кредиту, позичальник сплачує банку
пеню, розмір якої встановлений Умовами
та правилами за кожен день прострочки.

Пунктом 5.1. Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт), які є складовою частиною
Умов та правил надання банківських
послуг встановлено, що у разі
несвоєчасного погашення
заборгованості за кредитом
позичальник сплачує банку пеню в
розмірі 1.25 % від суми простроченої
заборгованості за кредитом за кожен
день прострочення, але не менше однієї
гривні.

Умовами укладеного між ним та
відповідачем договору встановлено
пеню в розмірі 1.25 % за кожен день
прострочення виконання зобов'язань,
тобто в розрахунку на рік розмір пені
456.25 % річних (1.25 % х 365 днів). Така умова
договору с несправедливою в розумінні
ст. 18 Закону України «Про захист прав
споживачів», оскільки такий розмір
пені є невиправдано високим,
встановлює обов'язок сплати
позичальником непропорційно великої
суми компенсації та перевищує розумну
межу компенсації за невиконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором, у зв'язку із чим ця умова
договору є несправедливою.

Позивач просив суд визнати
несправедливою умовою договору пункт
5.1. Умов надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт), які разом з заявою
позичальника та тарифами складають
кредитно-заставний договір № А332СС9FDE0059
від 25.01.2011 р., що укладений між ним та ПАТ
«Акцент-Банк», визнати вказаний пункт
недійсним.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду від 06 лютого 2014 року позов
задоволений.

Визнано несправедливою умовою
договору пункт 5.1. Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт), що разом з
заявою позичальника та тарифами
складають кредитно-заставний договір
№ А332СС9FDE0059 від 25 січня 2011 року,
укладений між публічним акціонерним
товариством «Акцент-Банк» та ОСОБА_1.

Визнано недійсним пункт 5.1. Умов
надання споживчого кредиту фізичним
особам («Розстрочка») (Стандарт), що
разом з заявою позичальника та
тарифами складають кредитно-заставний
договір № А332СС9FDE0059 від 25 січня 2011 року,
укладений між публічним акціонерним
товариством «Акцент-Банк» та ОСОБА_1.

В апеляційній скарзі публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»
ставиться питання про скасування
рішення суду першої інстанції, як
незаконного і необґрунтованого і
постановлення нового рішення про
відмові в задоволенні позову.

Апеляційна скарга підлягає до
задоволення з таких підстав.

При розгляді даної справи суд першої
інстанції вважав, що умова договору,
якою встановлено занадто великий
розмір пені за несвоєчасне виконання
позивачем умов договору є
несправедливою, а тому відповідно до ч.
5 ст. 18 Закону України «Про захист прав
споживачів», таке положення визнав
недійсним.

Однак, судом не враховано, що захист
прав споживача у кредитних відносинах
регулюється ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів», яка не
передбачає який розмір пені за
несвоєчасне погашення кредиту є
несправедливим.

За чинним законодавством, ст. 551 ЦК
України розмір неустойки в т.ч. і у
вигляді пені за невиконання грошового
зобов'язання може встановлюватися у
договорі, а у випадку коли він явно
перевищує збитки, може бути зменшений
судом за наявності обставин, що мають
значення для справи.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони
є вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору.

Позивач добровільно вибрав саме цей
банк, саме такі умови договору на
отримання кредиту і тому суд не мав
підстав для визнання недійсним умов
про сплату пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань позичальником.

Зазначені обставини, відповідно до п.4
ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції і постановлення нового
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК
України, Судова палата у цивільних
справах апеляційного суду
Закарпатської області,-

р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»
задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 06 лютого 2014 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк» про захист прав
споживача та визнання окремої частини
правочину недійсною відмовити.

Рішення проголошене в порядку ст.218, 317
ЦПК України, набирає законної сили з
моменту його проголошення і
відповідно до ст. 326,327 ЦПК України може
бути оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий

Судді