АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 608/3214/13-цГоловуючий у 1-й
інстанції Коломієць Н.З. Провадження №
22-ц/789/1330/14 Доповідач - Бершадська
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2014 р. колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Бершадської Г.В.

суддів - Міщій О. Я., Ткач З. Є.,

при секретарі - Фащевська М.М.

з участю сторін - апелянта ОСОБА_1, його
представника ОСОБА_2, ОСОБА_3,
представника ОСОБА_4

розглянувши у відритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Чортівського районного суду
від 23 жовтня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про
поділ майна, що є об"єктом права
спільної сумісної власності подружжя,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся в суд
з вказаним позовом посилаючись на те,
що він з ОСОБА_5 перебував у шлюбі з 1994
року, який було розірвано 30 березня 2011
року. Після розлучення сторони
домовились, що все майно залишається у
власності відповідачки, а вона
зобов'язується сплатити позивачу
компенсацію у розмірі 10 000 доларів США,
про що 9 квітня 2012 року написала
розписку. Проте, ОСОБА_5 свої
зобов'язання не виконала, тому просив
стягнути з відповідачки 79 930 гривень.
Згідно додаткової позовної заяви,
просив виділити йому у власність:
мебельну стінку польського
виробництва, вартістю 4 000 гривень;
спальний гарнітур, вартістю 4 500
гривень; кухонний набір, вартістю 3 000
гривень; телевізор кольоровий марки
«Амколь», вартістю 1 100 гривень, всього
на загальну суму 14 100 гривень; у
власність відповідачки ОСОБА_5 просить
виділити дві мебельні стінки, в тому
числі стінку «Трембіта» на загальну
суму 8 000 гривень та дві м'які частини на
суму 10 000 гривень, всього на загальну
суму 18 000 гривень.

Рішенням Чортківського районного суду
від 23 жовтня 2014 року зміненіпозовні
вимоги задоволено частково.

Проведено поділ майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя між ОСОБА_1 та ОСОБА_5,
виділивши:

ОСОБА_1 у власність: мебельну стінку
польського виробництва, вартістю 846, 25
грн.; спальний гарнітур, вартістю 654, 50
грн.; кухонний набір, вартістю 1 350 грн.;
та телевізор кольоровий марки
«Амколь», вартістю 350 грн..

ОСОБА_5 у власність: мебельну стінку
«Трембіта», вартістю 1 500 грн. та набір
м'яких меблів, вартістю 1 300 грн.,
туалетний столик, вартістю 392, 59 грн.;
комод, вартістю 210 грн.

В решті позову відмовлено.

ОСОБА_1 звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення суду в
частині відмови в позові про стягнення
грошових коштів в сумі 79930 грн.
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення, яким задоволити дані
позовні вимоги, посилаючись на
незаконність рішення в цій частині,
необгрунтованість, невідповідність
висновків суду обставинам справи.
Апелянт зазначив, що суд безпідставно
не взяв до уваги розписку щодо
добровільного поділу майна подружжя,
яку писала його колишня дружина ОСОБА_6
Крім цього, суд не врахував, що ними за
час спільного проживання на ім"я ОСОБА_3
було надіслано 38471 дол США, з яких 20000
дол. США витрачено на придбання
квартири, а решту 18471 дол. США
залишились у відповідачки, половину
яких остання повинна повернути йому.

В судовому засіданні апелянт
апеляційну скаргу підтримав та
зіслався на обставини, викладені в ній.

ОСОБА_3, яка діє у власних
інтересах та в інтересах ОСОБА_6,
апеляційної скарги не визнала та
пояснила, що квартиру вона придбала за
власні кошти, які давно збирала із
заробітної плати, господарства та
земельних паїв (сіяла) і подарувала
внучці ОСОБА_7, оскільки позивач казав,
що відмовиться від позову. В неї інша
дочка також в 2005 році поїхала в Кіпр на
роботу, так як взяла кредит і зароблені
нею кошти пересилала їй на повернення
цього кредиту. Наявної в матеріаліх
розпики, ні вона, ні її дочка не писали
(дочка приїжджала в кінці 2011 року).

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги та
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позову про
стягнення грошової компенсації в сумі
79930 грн. за частку у спільній сумісній
власності, суд першої інстанції
виходив з недоведеності того, що кошти,
які надходили з 2005 року по 2007 рік на ім"я
ОСОБА_3 є спільною сумісною власністю.

Колегія погоджується з таким висновком
суду виходячи з наступного.

Відповідно до п.п. 23, 24 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №11 від
21 грудня 2007 року "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя" вирішуючи спори між
подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з"ясовувати джерело і час його
придбання. До складу майна, що підлягає
поділу включаєтьчя загальне майно
подружжя, наявне у нього на час
розгляду справи, та те, що знаходиться у
третіх осіб.

Судом встановлено, що сторони, ОСОБА_1
та ОСОБА_5 перебували в зареєстрованому
шлюбі з 24 лютого 1994 року по 30 березня 2011
року, від якого у них є дочка ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_1. В кінці 2007 року сторони
припинили сімейні відносини.

Як пояснили в судовому засіданні
сторони, що з 2004 року ОСОБА_1 перебував
на заробітках в Кіпрі, а в 2005 році до
нього приїхала відповідачка ОСОБА_5 і
вони там разом працювали.

З матеріалів справи вбачається, що з
серпня 2005 року по грудень 2007 року через
касу філії АТ "Укрексімбанк" ОСОБА_3
отримано грошові кошти в сумі 38471,60 дол.
США, а з січня 2008 року до грудня 2008 року
ще 16451,60 євро.

Позивач стверджує, що кошти, які
надходили в доларах до грудня 2007 року з
врахуванням 20000 дол США витрачених на
придбання квартири для дочки, є
спільним майном подружжя, які входять
до складу майна, що підлягає поділу.

Як на один із доказів позивач
посилається на розписку від 9 квітня 2012
року, за змістом якої ОСОБА_5 погодилась
сплатити йому 10000 дол США в рахунок
поділу спільного майна подружжя.

Сторони в судовому засіданні також
підтвердили, що під час перебування
сім"ї ОСОБА_1 в Кіпрі, до них на
заробітки приїхала і друга дочка
ОСОБА_3, сестра ОСОБА_5

ОСОБА_3, заперечуючи позов, пояснила, що
її інша дочка отримала кредит в банку і
надсилала їй кошти на погашення цього
кредиту

Враховуючи наведене, зокрема те, що
довідка банку не містить даних від кого
надходили грошові кошти на ім"я ОСОБА_3
та те, що інша дочка відповідачки також
перебувала на роботі за кордоном, чого
не заперечив позивач, суд вірно не
врахував їх при вирішенні спору.

Позивач не довів, що на час припинення
ведення спільного господарства з
ОСОБА_5 та на час розгляду справи були в
них, як у колишнього подружжя, грошові
кошти в сумі 18471 дол США.

Розписка, на яку посилається позивач не
свідчить про наявність грошових коштів
в зазначеній сумі як спільного майна
подружжя. За її змістом позивач
зобов"язався не претендувати на майно в
будинку і квартирі (не забирати нічого)
взамін на сплату йому компенсації в
сумі 10000 дол США. Саме на існування
такої домовленості посилався позивач в
позовній заяві. В той час, оскаржуваним
рішенням проведено поділ спільного
майна подружжя - меблів ( рішення в цій
частині не переглядається).

За таких обставин, колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення
суду з мотивів, наведених в апеляційній
скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК
України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Чортівського районного
суду від 23 жовтня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Г.В. Бершадська