РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 року Жовтневий районний суд
м. Маріуполя Донецької області у
складі: головуючого судді Шатілової
Л.Г., при секретарі Марчук К.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства
"Металургійний комбінат "Азовсталь" про
стягнення заборгованості по
індексації заробітної плати,
компенсації втрати частини заробітку,
стягнення середнього заробітку за час
затримки виплати заробітної плати та
стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

14.04.2014 року позивач звернувся до суду з
позовом до ПАТ «МК «Азовсталь» про
стягнення заборгованості по
індексації заробітної плати,
компенсації втрати частини заробітку,
стягнення середнього заробітку за час
затримки виплати заробітної плати та
стягнення моральної шкоди, зазначивши,
що з 10.09.1973 року по 31.10.2008 року він
перебував у трудових відносинах з
відповідачем. При звільненні заробітна
плата була виплачена йому не в повному
обсязі, а саме не була виплачена сума
індексації заробітної плати,
передбачена діючим законодавством,
внаслідок чого були порушені його
права на оплату праці, у зв'язку з чим
він був змушений звернутись до суду з
даним позовом за захистом своїх прав та
законних інтересів.

30.07.2014 року позивач уточнив позовні
вимоги та просив суд стягнути з
відповідача на його користь індексацію
з компенсацією заробітної плати за
період з 01.03.2003 року по 30.09.2005 року у
розмірі 121,97 гривень, заборгованість по
компенсації заробітної плати за період
з 01.10.2005 року по 31.10.2007 року у розмірі 14,87
гривень, середній заробіток за час
затримки виплати всіх належних сум з
01.11.2008 року по 25.07.2014 року у розмірі 218267,52
гривень, моральну шкоду у розмірі 1000
гривень, а також витрати на правову
допомогу у розмірі 1000 гривень.

Представник позивача ОСОБА_2 у судове
засідання не з'явилася, надала до суду
заяву про розгляд справи за її
відсутністю, уточнені позовні вимоги
підтримала та просила задовольнити їх
у повному обсязі.

Представник відповідача ПАТ «МК
«Азовсталь» Чайкіна К.О. у судове
засідання не з'явилася, до суду надала
письмову заяву про розгляд справи за її
відсутністю, позовні вимоги не визнала
та просила відмовити у їх задоволенні з
підстав, викладених у письмових
запереченнях.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача підлягають частковому
задоволенню виходячи з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивач з 10.09.1973
року по 31.10.2008 року перебував у трудових
відносинах із ПАТ «МК «Азовсталь», що
підтверджується відповідними записами
в трудовій книжці /а.с. 7/.

За вказаний період позивачу
нараховувалась та виплачувалась
заробітна плата, що підтверджується
матеріалами справи та довідкою ПАТ «МК
«Азовсталь» № 022-11182 від 25.04.2014 року /а.с.
106/.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
оплату праці" заробітною платою є
винагорода у грошовому виразі, яку за
трудовим договором власник або
уповноважений ним орган виплачує
працівникові за виконану роботу.

Відповідно до ст.33 Закону України "Про
оплату праці" в період між переглядом
розміру мінімальної заробітної плати
індивідуальна заробітна плата
підлягає індексації згідно з чинним
законодавством.

Індексація заробітної плати
здійснюється на підставі Закону
України "Про індексацію грошових
доходів населення" та Порядку
проведення індексації грошових
доходів населення, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 липня 2003 р. № 1078.

Індексація грошових доходів населення
- встановлений законами та іншими
нормативно-правовими актами України
механізм підвищення грошових доходів
населення, що дає можливість частково
або повністю відшкодовувати
подорожчання споживчих товарів і
послуг.

Об'єктом індексації грошових доходів
населення є оплата праці (грошове
забезпечення) як грошовий дохід
громадян, одержаний ними в гривнях на
території України і який не має
разового характеру.

У відповідності з положеннями ч.5 ст. 2
Закону України «Про індексацію
грошових доходів населення»
індексації підлягають грошові доходи
громадян, одержані ними в гривнях на
території України і які не мають
разового характеру, в тому числі,
оплата праці (грошове забезпечення).

Відповідно до ч. 1 ст.4 цього Закону
індексація грошових доходів населення
проводиться в разі, коли величина
індексу споживчих цін перевищила поріг
індексації, який встановлюється в
розмірі 101 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для
індексації грошових доходів населення
провадиться наростаючим підсумком,
починаючи з місяця введення в дію цього
Закону.

Для проведення подальшої індексації
грошових доходів населення обчислення
індексу споживчих цін починається за
місяцем, в якому індекс споживчих цін
не перевищив поріг індексації,
зазначений в частині першої цієї
статті.

Підвищення грошових доходів населення
у зв'язку з індексацією здійснюється з
першого числа місяця, що настає за
місяцем, у якому опубліковано індекс
споживчих цін.

Зазначений порядок індексації,
заробітної плати передбачений і п. 1-1
«Порядку проведення індексації
грошових доходів населення»,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України №1078 від 17 липня 2003
року, з наступними змінами та
доповненнями.

Структуру заробітної плати визначено у
статті 2 Закону України "Про оплату
праці", якою передбачено існування
основної заробітної плати, додаткової
заробітної плати та інших
заохочувальних та компенсаційних
виплат.

Додаткова заробітна плата - це
винагорода за працю понад установлені
норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантійні і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій.

Суми виплат, пов'язаних з індексацією
заробітної плати працівників, входять
до складу фонду додаткової заробітної
плати згідно з підпунктом 2.2.7
Інструкції зі статистики заробітної
плати, затвердженої наказом
Держкомстату України від 13 січня 2004 р.
№ 5, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 27 січня 2004 р. за № 114/8713.

Таким чином, індексація є складовою
частиною заробітної плати, є
додатковою заробітною платою і у разі
порушення законодавства про оплату
праці в частині її виплати, працівник
має право звернутися до суду з позовом
про стягнення належної йому індексації
заробітної плати без обмеження
будь-яким строком, як передбачено ч. 2
ст. 233 КЗпП України.

Відповідно до ст.1, 3 Закону України «Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати, підприємства, установи і
організації всіх форм власності та
господарювання здійснюють компенсацію
громадянам втрати частини доходів у
випадку порушення встановлених
строків їх виплати, у тому числі з вини
власника або уповноваженого ним органу
(особи). Сума компенсації обчислюється
шляхом множення суми нарахованого, але
не виплаченого громадянину доходу за
відповідний місяць (після утримання
податків і обов'язкових платежів) на
індекс інфляції в період невиплати
доходу (інфляція місяця, за який
виплачується доход, до уваги не
береться).

Так, судом встановлено, що позивачу
ОСОБА_1 при звільненні не була
виплачена сума індексації заробітної
плати в розмірі 49,78 гривні та сума
компенсації при втраті частини
заробітної плати в розмірі 87,06 гривень,
за період з 01.03.2003 року по 31.10.2007 року, що
підтверджується розрахунком
відповідача та не заперечувалося
представником позивача в уточненому
позові.

При цьому, суд не бере до уваги
посилання відповідача на те, що
індексація заробітної плати позивачу
за період з 01.03.2003 року по 30.09.2005 року
здійснювалася випереджальним шляхом, з
урахуванням прогнозованого рівня
інфляції, оскільки такі твердження
суперечать нормам Закону України «Про
індексацію грошових доходів
населення» та «Порядку проведення
індексації грошових доходів
населення», затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України №1078 від 17
липня 2003 року, на підставі яких
здійснюється індексація заробітної
плати працівників.

Таким чином з відповідача на користь
позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню
сума індексації заробітної плати в
розмірі 49,78 гривні та сума компенсації
при втраті частини заробітної плати в
розмірі 87,06 гривень, за період з 01.03.2003
року по 31.10.2007 року, а всього - 136,84
гривень.

Враховуючи, що згідно положень
наведених нормативних актів
індексація заробітної плати разом із
компенсацією входять до структури
заробітної плати, з якої проводяться
відрахування податків та обов'язкових
платежів, які не зазначені у наданому
представниками відповідача
розрахунку, то суд приходить до
висновку, що при виплаті відповідачем
позивачу відповідних сум належить
утримати з вказаних сум передбачені
законом податки і обов'язкові платежі.

Судом також встановлено, що день
звільнення ОСОБА_1 31.10.2008 року був
визначений як день простою, тобто у
день звільнення позивач не працював, що
підтверджується довідкою № 05/131 від
05.05.2014 року /а.с. 45/.

Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, проводиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимог про
розрахунок.

Таким чином, оскільки встановлено, що
ОСОБА_1 у день звільнення не працював і
вимоги про здійснення розрахунку не
пред'являв, суд приходить до висновку,
що затримка розрахунку відбулася не з
вини відповідача, у зв'язку з цим
підстав для стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні немає.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової шкоди)", судам необхідно
враховувати, що відповідно до ст. 237-1
КЗпП за наявності порушення прав
працівника у сфері трудових відносин
(незаконного звільнення або
переведення, невиплати належних йому
грошових сум, виконання робіт у
небезпечних для життя і здоров'я
умовах тощо), яке призвело до його
моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків чи
вимагає від нього додаткових зусиль
для організації свого життя, обов'язок
по відшкодуванню моральної
(немайнової) шкоди покладається на
власника або уповноважений ним орган
незалежно від форми власності, виду
діяльності чи галузевої належності.

Враховуючи, що факт порушення трудових
прав ОСОБА_1 знайшов своє підтвердження
в судовому засіданні, обґрунтованими
визнаються і позовні вимоги про
відшкодування моральної шкоди,
оскільки, у відповідності з
положеннями ст.237-1 КЗпП України,
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Таким чином, виходячи з засад
розумності, виваженості та
справедливості, суд стягує з
відповідача на користь позивача
моральну шкоду в сумі 50 гривень.

Вирішуючи питання про стягнення витрат
на правову допомогу згідно із наданою
квитанцією адвоката, суд керується ст.84
ЦПК України, де зазначено, що граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах» розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах, в яких така
компенсація виплачується стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
іншою стороною, а в адміністративних
справах - суб'єктом владних
повноважень, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням (наприклад, огляд доказів за
їх місцезнаходженням) та під час
ознайомлення з матеріалами справи в
суді, що визначається у відповідному
судовому рішенні.

Тобто перелік видів правової допомоги,
за які передбачена компенсація
понесених стороною витрат, є вичерпним
і розширеному тлумаченню не підлягає.
Окрім того, ці види стосуються лише
судового розгляду справи.

Проте адвокат ОСОБА_4 не брав участі у
судових засіданнях, а лише складав
позивачу процесуальні документи, тому
в частині стягнення витрат на правову
допомогу слід відмовити.

Також відповідно до ст.88 ЦПК України з
відповідача підлягає стягненню на
користь держави судовий збір у розмірі
243,60 гривень, від сплати якого, згідно
закону, звільнений позивач.

Керуючись ст.ст. 116, 117, 233 КЗпП, п. 8
Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року №
4 "Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової
шкоди)", ст. ст. 1, 2, 33 ЗУ «Про оплату
праці», ЗУ «Про індексацію грошових
доходів населення», ст. ст.10, 11, 60, 61, 88, 208,
212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства
"Металургійний комбінат "Азовсталь" про
стягнення заборгованості по
індексації заробітної плати,
компенсації втрати частини заробітку,
стягнення середнього заробітку за час
затримки виплати заробітної плати та
стягнення моральної шкоди -
задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Металургійний комбінат
"Азовсталь" на користь ОСОБА_1, ІПН
НОМЕР_1, суму індексації заробітної
плати з компенсацією втрати її частини
за період з 01.03.2003 року по 31.10.2007 року, у
розмірі - 136 гривень 84 копійки, з
утриманням з цієї суми передбачених
законом податків та обов'язкових
платежів при її виплаті, та суму
моральної шкоди у розмірі 50 гривень, а
всього - 186 гривень 84 копійки.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Металургійний комбінат
"Азовсталь" на користь держави судовий
збір в розмірі 243 гривні 60 копійок.

На рішення може бути подана
апеляція в Апеляційний суд Донецької
області через Жовтневий районний суд
м. Маріуполя Донецької області.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Л.Г. Шатілова