У Х В А Л А

02 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Леванчука
А.О., Мазур Л.М.,

Маляренка А.В., Писаної Т.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 13 травня 2013 року
в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
договором позики,

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просив
стягнути з відповідача на свою користь
заборгованість за договором позики у
розмірі 9 477 430 грн 66 коп., яка
складається із:

- основного боргу у розмірі 1 495 805 грн;

- трьох відсотків річних у розмірі 64 422
грн 07 коп.;

- суми боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення у розмірі 79 185 грн 39
коп.;

- пені у розмірі 7 838 018 грн 20 коп.

На обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що 22 грудня 2009
року між ним та відповідачем було
укладено нотаріально посвідчений
договір позики, відповідно до умов
якого він передав відповідачу грошові
кошти у розмірі 1 495 805 грн, що складає 130
070 євро, зі строком повернення,
відповідно до внесених змін та
доповнень до цього договору, до 22
грудня 2010 року.

Вказав, що того ж дня з метою
забезпечення виконання зобов'язань за
вказаним договором між ними було
укладено договір іпотеки, відповідно
до умов якого відповідач передав в
іпотеку п'ятикімнатну квартиру
АДРЕСА_1.

Факт одержання суми позики
підтверджується розпискою, яка була
власноручно написана позичальником у
момент передачі грошових коштів.

Позивач зазначив, що відповідач
належним чином взяті на себе
зобов'язання не виконував, у зв'язку з
чим утворилась заборгованість, яку
просив стягнути з відповідача на свою
користь.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 03 грудня 2012 року позов
ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 9 477
430 грн 66 коп. боргу.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від
07 лютого 2013 року апеляційну скаргу
ОСОБА_3 відхилено, рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 03 грудня 2012
року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 13 травня 2013 року
у відкритті касаційного провадження у
справі відмовлено з підстав,
встановлених п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК
України.

У лютому 2014 року до суду касаційної
інстанції від ОСОБА_3 надійшла
заява про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 травня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 17 березня 2014
року відмовлено у допуску до
провадження Верховного Суду України
справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за договором
позики.

У травні 2014 року до суду касаційної
інстанції від ОСОБА_3 знову надійшла
заява про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 травня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах, а
саме п. 1 ч. 2 ст. 258, ч. 3 ст. 551 ЦК
України.

Заява ОСОБА_3 надійшла разом з
клопотанням про поновлення строку на
її подання.

З огляду на зазначені у заяві причини
пропуску строку на подання заяви, які
колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає поважними, вказаний
процесуальний строк підлягає
поновленню.

Як на приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
заявник посилається на:

- копію ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 28 лютого 2011
року, постановлену за результатами
розгляду касаційної скарги на рішення
Печерського районного суду м. Києва від
26 жовтня 2010 року та ухвалу апеляційного
суду м. Києва від 27 січня 2011 року у
справі за позовом про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
якою відмовлено у відкритті
касаційного провадження у справі з
підстав, встановлених п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК
України;

- копію ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 09 квітня 2012
року, постановлену за результатами
розгляду касаційної скарги на рішення
Октябрського районного суду м. Полтави
від 27 жовтня 2011 року та рішення
апеляційного суду Полтавської області
від 26 січня 2012 року у справі за позовом
про стягнення заборгованості за
кредитним договором та зустрічним
позовом про зміну умов договору, якою
відмовлено у відкритті касаційного
провадження у справі з підстав,
встановлених п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України;

- копію ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 17 жовтня 2012
року, постановлену за результатами
розгляду касаційної скарги на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 17 жовтня 2011 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 14 грудня
2011 року у справі за позовом про
стягнення кредитної заборгованості,
якою оскаржувані рішення про часткове
задоволення позовних вимог залишено
без змін;

- копію ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 05 лютого 2014
року, постановлену за результатами
розгляду касаційної скарги на рішення
апеляційного суду м. Києва від 03
грудня 2013 року у справі за позовом про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, якою оскаржуване рішення
про зменшення розміру пені залишено
без змін.

Пунктом 15 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11
«Про судову практику застосування
статей 353-360 ЦПК України» (далі -
постанова Пленуму ВССУ від 30 вересня 2011
року № 11) роз'яснено про можливість
повторного звернення із заявою про
перегляд судових рішень у цивільних
справах після повернення такої заяви у
разі її належного оформлення або з
інших підстав, ніж ті, які були
предметом розгляду Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ (наприклад, робиться посилання на
інші рішення судів касаційної
інстанції), що відповідає змісту пункту
4 частини четвертої статті 359 ЦПК.

Таке повторне звернення має
здійснюватися в межах строку,
визначеного частиною першою статті 356
ЦПК. При цьому заявник не позбавлений
можливості звернутися до суду із
заявою про поновлення строку в разі
його пропущення з поважних причин.

З ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 17 березня 2014
року встановлено, що у підставу
неоднакового застосування норм
матеріального права ОСОБА_3 навів
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 28 лютого 2011 року
та від 17 жовтня 2012 року, а тому при
розгляді заяви від 12 травня 2014 року
останні не можуть бути підтвердженням
підстави, встановленої пунктом 4
частини четвертої статті 359 ЦПК,
оскільки заявник здійснював на них
посилання при подачі заяви у лютому 2014
року.

Відповідно до положень п. 4 ч. 4 ст. 359 ЦПК
України заява повертається заявнику,
якщо є ухвала Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ про відмову у
допуску до провадження за наслідками
її розгляду, прийнята з аналогічних
підстав.

Оскільки ухвала Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 травня 2013 року була
предметом перегляду за наданими у
приклад вищезазначеними судовими
рішеннями суду касаційної інстанції
від 28 лютого 2011 року та від 17 жовтня
2012 року, і за наслідками розгляду
поданої у лютому 2014 року заяви
відмовлено у допуску справи до
провадження, тому подана у травні
2014 року ОСОБА_3 заява в цій частині
підлягає поверненню за п. 4 ч.
4 ст. 359 ЦПК України.

Відповідно до вимог статті 355 ЦПК
України заява про перегляд судових
рішень у цивільних справах може бути
подана виключно з підстав:
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Постановляючи ухвалу від 13 травня 2013
року про відмову у відкритті
касаційного провадження у цій справі,
суд касаційної інстанції, погоджуючись
із висновками судів попередніх
інстанцій, виходив із того, що
зменшення розміру неустойки може бути
застосовано судом лише за заявою
відповідача.

Зі змісту ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 09 квітня 2012 року, на яку
заявник посилається як на підставу
неоднакового застосування касаційними
судами п. 1 ч. 2 ст. 258, ч. 3 ст. 551 ЦК України
вбачається, що суд апеляційної
інстанції, з рішенням якого погодився й
суд касаційної інстанції, скасовуючи
рішення місцевого суду в частині
задоволення позову про стягнення пені
і ухвалюючи в цій частині нове рішення
про часткове задоволення позову,
виходив із того, що прокурором позовні
вимоги про стягнення пені заявлені в
межах річного терміну, а також із того,
що її розмір значно перевищує суму
заборгованості за кредитним договором.

Зі змісту ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 05 лютого 2014 року, на яку
заявник посилається як на підставу
неоднакового застосування касаційними
судами п. 1 ч. 2 ст. 258, ч. 3 ст. 551 ЦК України
вбачається, що суд апеляційної
інстанції, з рішенням якого погодився й
суд касаційної інстанції, змінюючи
рішення місцевого суду в частині
стягнення пені, виходив із того, що
нарахування суми пені за період, який
перевищує один рік, суперечить вимогам
законодавства.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
ухвала Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 травня 2013 року у справі №
6-13841ск13 та надані у приклад
неоднакового застосування норм
матеріального права ухвали суду
касаційної інстанції від 09 квітня 2012
року та від 05 лютого 2014 року містять
ознаки неоднакового застосування
судами п. 1 ч. 2 ст. 258, ч. 3 ст. 551 ЦК
України, а справа підлягає допуску до
провадження Верховного Суду України.

Керуючись ст. ст. 353, 355, 359, 360 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Клопотання ОСОБА_3 про поновлення
строку на подання заяви про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 13 травня 2013
року задовольнити.

Поновити ОСОБА_3 строк на подання заяви
про перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 13 травня 2013
року.

Заяву ОСОБА_3 в частині перегляду
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 13 травня 2013 року
за наданими у приклад ухвалами Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 лютого 2011 року та від 17
жовтня 2012 року повернути заявнику на
підставі п. 4 ч. 4 ст. 359 ЦПК України.

Допустити до провадження Верховного
Суду України справу за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за договором позики, за заявою ОСОБА_3 в
частині перегляду ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 травня 2013 року за наданими у
приклад ухвалами Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 09 квітня 2012 року та від 05
лютого 2014 року.

Ухвалу разом із заявою про перегляд
судового рішення та доданими до неї
документами надіслати до Верховного
Суду України.

Копію ухвали разом із копією заяви
надіслати особам, які беруть участь у
справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.А. Макарчук

Судді:

А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

А.В. Маляренко

Т.О. Писана