Провадження № 2/161/4326/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

12 грудня 2014 року

Луцький міськрайонний
суд Волинської області

у складі : головуючого - судді
Івасюти Л.В.

при секретарі
Сидоренко О.В.

з участю позивача
ОСОБА_1

представника відповідачів
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Луцьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Форум», Луцької міської ради,
товариства з обмеженою
відповідальністю «Волиньіндустрія»,
реєстраційної служби Луцького
міського управління юстиції про
визнання недійсним договору уступки
майнових прав, свідоцтва про участь у
Фонді фінансування будівництва,
рішення виконавчого комітету Луцької
міської ради, свідоцтва про право
власності на нерухоме майно та
скасування реєстрації права власності
на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 08 вересня 2014 року звернувся в
суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Форум» (надалі - ПАТ
«Комерційний банк «Форум»), Луцької
міської ради, товариства з обмеженою
відповідальністю «Волиньіндустрія»
(надалі - ТзОВ «Волиньіндустрія»),
реєстраційної служби Луцького
міського управління юстиції про
визнання недійсним договору уступки
майнових прав від 08.04.2008р., свідоцтва
про участь у Фонді фінансування
будівництва від 08 квітня 2008 року,
рішення виконавчого комітету Луцької
міської ради від 03.06.2008 року, свідоцтва
про право власності на нерухоме майно
від 09.01.2009року та скасування реєстрації
права власності на нерухоме майно.

Свій позов обґрунтовує тим, що 21
листопада 1987 року між ним та
відповідачем ОСОБА_3 був укладений
шлюб. Цей шлюб розірвано рішенням
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 06.06.2011 року.

Під час спільного проживання 21.08.2007р.
між його колишньою дружиною ОСОБА_3
(надалі - довіритель за договором) та
АКБ «Форум» (надалі - управитель) був
укладений договір про участь у
фінансуванні будівництва за №050104086 , до
п.п.1 якого довіритель на підставі
повного визнання ним Правил Фонду
фінансування будівництва (надалі-
Правила ФФБ) виду А офісно-житлового
комплексу, затверджених постановою
правління АКБ «Форум» (протокол №11 ФФБ
від 27.03.2007р.) дає згоду на участь у ФФБ,
бере на себе зобов'язання виконувати
Правила ФФБ, передає кошти управителю
у довірче управління з метою отримання
у власність об'єкта інвестування та
встановлює обмеження щодо окремих дій
управителя з управління цими коштами, а
управитель приймає кошти на рахунок
ФФБ у довірче управління з подальшим
використанням коштів у порядку,
визначеному правилами ФФБ.

Пунктом 1.5. договору визначено, що при
укладенні цього договору, управитель
на умовах Правил ФФБ, закріплює за
довірителем обраний об'єкт
інвестування, а саме: двокімнатна
квартира загальною площею 68,55 кв.м., за
будівельним номером АДРЕСА_1. Загальна
вартість об'єкта інвестування на день
укладення договору складає 287910грн., які
довіритель перераховує управителю ФФБ
згідно графіку платежів, встановленого
Свідоцтвом, яке є невід'ємною частиною
даного договору.

Згідно умов договору забудовником
об'єкту інвестування виступало
товариство з обмеженою
відповідальністю «Волиньіндустрія». З
пункту 2.1. договору випливає, що
управитель після кожного зарахування
коштів довірителя видає Свідоцтва про
участь у ФФБ та у разі, якщо довіритель
повністю проінвестує закріплений за
ним об'єкт інвестування, передає
майнові права на цей об'єкт та після
введення об'єкта будівництва в
експлуатацію надає довірителю в обмін
на Свідоцтво про участь у ФББ довідку,
яка підтверджує право довірителя на
отримання у власність закріпленого за
ним об'єкта інвестування.

За час дії договору, ОСОБА_3, на
виконання своїх зобов'язань за
договором, було повністю сплачено
грошові кошти в сумі 287910,00 грн., про що
свідчать свідоцтва про участь у ФФБ від
21.08.2007 року, від 20.09.2007р.,від 01.11.2007 року. В
процесі розгляду справи №161/2675/13 за
його позовом до ОСОБА_3 про поділ
спільного майна подружжя, а саме:
вищезазначеної двокімнатної квартири
АДРЕСА_1, зокрема, після подання заяви
про перегляд заочного рішення він
дізнався, що спірна квартира є
власністю їх дочки ОСОБА_4.

Крім того, стало відомо, що 08 квітня 2008
року між АКБ «Форум», правонаступником
якого є ПАТ «КБ Форум», ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, був укладений договір уступки
майнових прав, відповідно до п.1.1. якого,
довіритель зобов'язується відступити
свої майнові права на вищевказану
двокімнатну квартиру .

Пунктом 2.1. договору передбачено, що
довіритель відступає майнові права,
термін двох днів з дня надання
письмового дозволу управителя. Пунктом
2.2. договору визначено, що передача
довірителем майнових прав новому
довірителю оформляється шляхом
підписання сторонами відповідного
акту прийому - передачі.

Договір підписаний також зі сторони
забудовника ТзОВ «Волиньіндустрія». 08
квітня 2008 року між сторонами
підписаний акт приймання - передачі
майнових прав на двокімнатну квартиру
по договору уступки майнових прав №12
від 08 квітня 2008 року, відповідно до п.1.
якого ОСОБА_3 передала, а ОСОБА_4
прийняла майнові права на двокімнатну
квартиру загальною площею 68, 55 кв.м., за
будівельним АДРЕСА_1.

В зв'язку із підписанням договору
уступки майнових прав та акту
приймання передачі майнових прав, 08
квітня 2008 року на ім'я ОСОБА_4 видано
свідоцтво про участь у ФФБ №050104086. 24
квітня 2008 року, між ТзОВ
«Волиньіндустрія» та ОСОБА_4 складено
акт приймання передачі приміщення
квартири в житловому будинку за
адресою: АДРЕСА_1 відповідно до п.11.
якого згідно договору про участь у ФФБ
№050104086 від 21 серпня 2007 року забудовник
передав, а довіритель прийняв
приміщення двокімнатної квартири за
адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 73.2
кв.м., за даними БТІ, загальна вартість
складає 313485 грн.

03 червня 2008 року виконавчим комітетом
Луцької міської ради прийнято рішення
№366-2 про оформлення права власності на
двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 за
ОСОБА_4, та 09.01.2009 року видано свідоцтво
про право власності на нерухоме майно.

Зазначене нерухоме майно
зареєстроване в електронному реєстрі
прав власності на нерухоме майно №.01.2009 року за ОСОБА_4, що
підтверджується відповідним витягом.

Кошти, які вкладались в об'єкт
інвестування вважає спільними,
укладення договору про участь у ФФБ
здійснювалось в період
зареєстрованого між ними шлюбу,
відповідно майнові права на квартиру є
спільною сумісною власністю, а тому
укладення 08 квітня 2008 року договору
уступки майнових прав за №12
потребувало його письмової згоди.
Такої згоди він не надавав. Фактично
його було позбавлено права спільної
сумісної власності на двокімнатну
квартиру АДРЕСА_1.

Враховуючи викладене та норми чинного
законодавства, що регулюють спірні
правовідносини, вважає, що ОСОБА_3 не
мала права без повідомлення його та
його згоди переуступати майнові права
за договором про участь у ФФБ від
21.08.2007року по Договору уступки майнових
прав №12 від 08.04.2008 року. Кошти, внесені
ОСОБА_3 згідно умов договору про участь
у ФФБ від 21.08.2007року, є спільними
сімейними коштами, незалежно від
джерел їх надходження до сім'ї.

Виходячи з наведеного, як наслідок
визнання недійсним Договору уступки
майнових прав №12 від 08 квітня 2008 року
свідоцтво про участь у ФФБ від 08 квітня
2008 року за №050104086 також підлягає
визнанню недійсним. Як наслідок, також
підлягає визнанню нечинним та
скасування рішення виконавчого
комітету Луцької міської ради від
03.06.2008 року про оформлення права
власності на двокімнатну квартиру за
адресою: АДРЕСА_1, свідоцтва про право
власності на нерухоме майно від 09.01.2009
року та зобов'язання реєстраційної
служби Луцького міського управління
юстиції скасувати реєстрації права
власності на вищезазначене нерухоме
майно.

Посилаючись на вищенаведене,
позивач просив суд визнати недійсним
договір уступки майнових прав №12 від
08.04.2008р. Визнати недійсним свідоцтво
про участь у ФФБ №050104086 від 08 квітня 2008
року. Визнати нечинним та скасувати
рішення виконавчого комітету Луцької
міської ради від 03.06.2008 року №366-2.
Визнати нечинним та скасувати
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно від 09.01.2009 року.
Зобов'язати Реєстраційну службу
Луцького міського управління юстиції
скасувати реєстрацію за ОСОБА_4 права
власності на квартиру АДРЕСА_1.

В судовому засіданні
позивач позов підтримав з мотивів ,
наведених у позовній заяві.

Представник відповідача
ОСОБА_3 - ОСОБА_2 в судовому засіданні
позову не визнав, просив застосувати
строки позовної давності, подав суду
письмове заперечення на позов, згідно з
яким просив відмовити позивачу ОСОБА_1
в задоволенні позову до ОСОБА_4, ОСОБА_3,
ПАТ «Комерційний банк «Форум», Луцької
міської ради, ТзОВ «Волиньіндустрія»,
реєстраційної служби Луцького МУЮ про
визнання недійсним договору уступки
майнових прав, від 08.04.2008 року,
свідоцтва про участь у ФФБ від 08.04.2008
року, свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 09.01.2009 року та
скасування реєстрації права власності
на нерухоме майно в повному обсязі, в
зв'язку з безпідставністю.

Заслухавши пояснення
позивача , представника відповідачів,
допитаних в судовому засіданні в
якості свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
дослідивши письмові докази у справі,
суд приходить до висновку, що в
задоволенні позову слід відмовити з
наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Відповідно до ст.204.ЦК
України, правочин є правомірним, якщо
його недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Судом встановлено, що
сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_3
перебували в зареєстрованому шлюбі з
21 листопада 1987 року по 06 червня 2011
року.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК
України, майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Відповідно до ст.65 СК
України дружина, чоловік
розпоряджаються майном, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, за взаємною згодою. При
укладенні договорів одним із подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя. Дружина, чоловік
має право на звернення до суду з
позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим із подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового. Для укладення
одним із подружжя договорів, які
потребують нотаріального посвідчення
і (або) державної реєстрації, а також
договорів стосовно цінного майна,
згода другого з подружжя має бути
подана письмово. Згода на укладення
договору, який потребує нотаріального
посвідчення і (або) державної
реєстрації, має бути нотаріально
засвідчена. Договір, укладений одним із
подружжя в інтересах сім'ї, створює
обов'язки для другого з подружжя, якщо
майно, одержане за договором,
використане в інтересах сім'ї.

З матеріалів справи
вбачається, що 21.08.2007 року між ОСОБА_3 та
ПАТ «КБ Форум» був укладений договір
про участь у фінансуванні будівництва
згідно умов якого, ОСОБА_3 надавала
(інвестувала) кошти в сумі 287 791,00 грн. у
будівництво двокімнатної квартири
АДРЕСА_1, а банк зобов'язувався
скерувати зазначені кошти на
будівництво, а по його закінченню
надати документ, що підтверджує право
власності ОСОБА_3 на зазначене майно.

В період з 21.08.2007 року по 01.11.2007 роки
ОСОБА_3 надала (інвестувала) кошти в
сумі 287 791,00 грн. на будівництво житла, а
08.04.2008 року уступила майнові права на
квартиру дочці сторін ОСОБА_4

Рішенням Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 06.06.2011 року шлюб між
сторонами по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_1
було розірвано.

Судом встановлено, і цей факт
підтвердили допитані в судовому
засіданні в якості свідків ОСОБА_6,
ОСОБА_7 та ОСОБА_8, що фактично подружні
відносини між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, в тому
числі, ведення господарства та
спільного бюджету, припинилися ще
задовго до розірвання шлюбу між ними.

Як встановлено судом, у 2002 році
відповідач ОСОБА_3 виїхала на роботу до
республіки Італія. Зароблені кошти
відкладала на придбання житла.

Як пояснив в судовому засіданні
представник відповідача ОСОБА_3,
позивач теж виїхав на заробітки до
республіки Італія, проте у інше місце.
Згодом позивач почав проживати з іншою
жінкою та по суті створив з нею свою
окрему сім'ю. Після від'їзду сторін по
справі за кордон, зароблені ними кошти,
вони вважали коштами кожного окремо,
ніколи ними не розпоряджалися спільно
або в інтересах їх як подружжя. Їхні
стосунки обмежувалися виключно
піклуванням про їхніх дітей; позивач
знав про намір ОСОБА_3 укласти
оскаржуваний ним договір, та схвалював
укладення цього договору в інтересах
їхньої середньої дочки ОСОБА_4 Будь
яких коштів на інвестування у
будівництво житла позивач не надавав.

Судом встановлено, що у 2006 році до
республіки Італія приїхала на роботу
дочка сторін ОСОБА_4, остання зароблені
нею кошти також інвестувала у спірне
житло.

Зазначені вище обставини, стали
підставою для укладення договору
уступки майнових прав від 08.04.2008 року.

Таким чином, договір про участь у
фінансуванні будівництва від 21.08.2007р.
укладався в інтересах дочки сторін
ОСОБА_4 шляхом внесення особистих
коштів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в інвестування
будівництва, отже його зміна,
припинення або розірвання не
передбачало згоди на це позивача.

Відповідно до ч. 6 ст. 57 СК України, суд
може визнати особистою власністю
дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним
за час їхнього окремого проживання у
зв'язку з фактичним припиненням
шлюбних відносин.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 21.12.2007 року №11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», вирішуючи
спори між подружжям про майно,
необхідно встановлювати обсяг спільно
нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
з його придбання.»

Відповідно до п. 24 тієї ж Постанови, не
належить до спільної сумісної
власності майно одного з подружжя,
набуте особою до шлюбу; набуте за час
шлюбу на підставі договору дарування
або в порядку спадкування; набуте за
час шлюбу, але за кошти , які належали
одному з подружжя особисто.

Як слідує із змісту п. 30 вищевказаної
Постанови, якщо за час окремого
проживання подружжя після фактичного
припинення шлюбних відносин спільне
майно його членами не придбавалося,
суд, відповідно до ч. 6 ст. 57 СК може
визнати особистою приватною власністю
дружини, чоловіка майно, набуте
кожним з них за цей період та за
вказаних обставин, і провести поділ
тільки того майна, що було їхньою
спільною власністю до настання таких
обставин.

Відповідно до ч.1 п.3 ст. 43 СК України,
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка є, зокрема, майно, набуте нею,
ним за час шлюбу, але за кошти, які
належали їй, йому особисто.

Отже, позивач не має правових підстав
вважати порушеними свої майнові права
внаслідок укладення договору уступки
майнових прав від 08.04.2008р.

Як встановлено судом, будинок було
здано в експлуатацію 24.04.2008 року, 03.06.2008
року рішенням Луцької міської ради №
366-3 квартиру було передано у власність
дочки ОСОБА_4, у тому ж році вона
переїхала проживати у квартиру АДРЕСА_1

Судом встановлено що кошти
вкладені ОСОБА_3 в будівництво житла
згідно договору про участь у
фінансуванні будівництва № 050104086 від
21.08.2007 року в сумі 287 791,00грн., є особистою
власністю ОСОБА_3

Отже, набуті нею майнові права на
двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, площею
68,55 кв.м. за будівельним АДРЕСА_1
належать їй на праві власності
особисто.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Таким чином, у суду відсутні підстави
для визнання договору уступки майнових
прав № 12 від 08.04.2008 року з підстав
передбачених ст.ст. 203, 215 ЦК України.

Відмова позивачу у
задоволенні його вимоги про визнання
недійсним договору уступки майнових
прав від 08.04.2008 року, як наслідок, тягне
за собою відмову у задоволенні інших
позовних вимог як похідних від
правових наслідків, встановлених
оскаржуваним договором.

За таких обставин, суд приходить
до висновку, про відмову в задоволенні
позову ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 212-215 ЦПК України,
ст.ст. 43 ч.1 п.3, 65,72 СК України, ст.ст. 203
ч.1-5, 204, 256, 257, 267 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Форум»,
Луцької міської ради, товариства з
обмеженою відповідальністю
«Волиньіндустрія», реєстраційної
служби Луцького міського управління
юстиції про визнання недійсним
договору уступки майнових прав,
свідоцтва про участь у Фонді
фінансування будівництва, рішення
виконавчого комітету Луцької міської
ради, свідоцтва про право власності на
нерухоме майно та скасування
реєстрації права власності на нерухоме
майно - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Луцький міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Луцького міськрайонного
суду
Л.В.Івасюта