Справа №271/4467/13-ц
Провадження №2/271/44/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повторне заочне)

03 червня 2014 року

Червоногвардійський районний суд м.
Макіївки Донецької області у складі:

головуючої судді
Кулик Т.Г.

при секретарі
Данилик Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Макіївці цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця
ОСОБА_2 про захист прав споживачів,
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, стягнення неустойки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про захист прав
споживачів, відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
стягнення неустойки, мотивуючи свої
вимоги тим, що 22 травня 2009 року між ним
та ОСОБА_2, як постачальником, було
укладено Договір №5 на виготовлення та
поставку товару - 6 комплектів меблів на
загальну суму 9 000 гривень. Відповідно
до п.3.1. Договору він сплатив
відповідачу авансовий платіж у розмірі
3 600 гривень - 40% від вартості замовлення,
також 14.06.2009 року він сплатив
компенсацію у сумі 300 гривень за
транспортування 6 комплектів меблів до
м. Макіївки, відповідно до п.1.4.
Договору, про що свідчить запис на
останній сторінці договору.

Згідно п.3.2. Договору відповідач
зобов'язався поставити товар не
пізніше як через 30 днів після
підписання договору, тобто строк
постачання товару - 20 червня 2009 року.
04.07.2009 року він направив ОСОБА_2
претензію щодо виконання умов договору
та сплати штрафних санкцій. У відповідь
відповідач направив зустрічну
претензію від 25.07.2009 року, в якій
посилався на те, що згідно п.2.3. Договору
перший екземпляр комплекту меблів
Постачальник погоджував з Позивачем,
який погодився з наданим йому першим
комплектом меблі відносно якості,
кольору, конструкції, була проведена
оплата авансового платежу у розмірі 40%
від вартості заказу та дана згода на
виготовлення інших комплектів. Однак
всі виготовлені меблі Замовник
відмовився прийняти, а також
відмовився від подальшої оплати
виготовленого та доставленого заказу.

Доводи, вказані у зустрічній претензії,
відповідають дійсності частково,
дійсно 14.06.2009 року він був у місті
Слов'янську, оглянув комплект меблів,
яка фактично була не до кінця
дороблена, перший комплект меблів не
мав остаточний вигляд (була не зібрана,
відсутня зачистка, фарбування).
Враховуючи той факт, що відповідач
переконливо обіцяв своєчасно й якісно
виготовити меблі, він понадіявся на
порядність відповідача, і дав згоду на
виготовлення комплектів меблів.

20.06.2009 року Відповідач доставив 6
комплектів меблів у м. Макіївку, які
зовсім не відповідали тим параметрам,
що ним були замовлені, щодо виду,
кольору, якості. Він відмовився
прийняти меблі, які зовсім не
відповідали його вимогам. Відповідно
до п.3.3. Договору, остаточний розрахунок
з Постачальником провадиться в момент
передачі речі. Однак до теперішнього
часу відповідач не виконав свої
зобов'язання за договором щодо
поставки якісних 6 комплектів меблів,
тому ним не був проведений остаточний
розрахунок.

Позивач у судовому засіданні позовні
вимоги підтримав, послався на
обставини, викладені у позовній заяві
та просив розірвати Договір №5, який
був укладений 22.05.2009 року між ОСОБА_1, як
замовником, та Фізичною особою
підприємцем - ОСОБА_2, як
постачальником, стягнути з ОСОБА_2 на
його користь завдану матеріальну шкоду
у розмірі 3 900 гривень (авансовий платіж
у розмірі 3 600 гривень та компенсація за
транспортування меблів у розмірі 300
гривень), штрафні санкції за порушення
строку виконання договірних
зобов'язань у розмірі 284 850 гривень (9 000
гривень (сума договору) х 3% х 1055 днів
прострочення виконання відповідачем
своїх зобов'язань), моральну шкоду у
розмірі 2 000 гривень, оскільки
неправомірними діями Відповідача у
нього погіршився стан здоров'я,
порушився життєвий уклад, з'явились
душевні страждання та хвилювання.

Відповідач до судового засідання не
з'явився, про дату та місце судового
розгляду повідомлявся в порядку,
встановленому законодавством, причину
неявки суду не повідомив у зв'язку з чим
суд вважає можливим розглянути справу
у відсутності відповідача, за наявними
у справі доказами.

Вислухавши пояснення позивача,
вивчивши матеріали справи та
дослідивши надані докази, суд у межах
заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК
України) встановив наступне.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості.

22 травня 2009 року між ОСОБА_1, як
замовником, та ОСОБА_2, як
постачальником, було укладено Договір
№5 на виготовлення та поставку товару -
6 комплектів меблів на загальну суму 9 000
гривень.

Відповідно до п.3.1. Договору ОСОБА_1
сплатив ОСОБА_2 авансовий платіж у
розмірі 3 600 гривень - 40% від вартості
замовлення, а 14.06.2009 року сплатив
компенсацію у сумі 300 гривень за
транспортування 6 комплектів меблів до
м. Макіївки, відповідно до п.1.4.
Договору, про що свідчить запис на
останній сторінці договору.

Згідно п.3.2. Договору ОСОБА_2
зобов'язався поставити товар не
пізніше як через 30 днів після
підписання договору, тобто строк
постачання товару - 20 червня 2009 року.
04.07.2009 року ОСОБА_1 направив ОСОБА_2
претензію щодо виконання умов договору
та сплати штрафних санкцій. У відповідь
ОСОБА_2 направив зустрічну претензію
від 25.07.2009 року.

20.06.2009 року ОСОБА_2 доставив 6 комплектів
меблів у м. Макіївку, які ОСОБА_1
відмовився прийняти, оскільки вони не
відповідали його вимогам. Відповідно
до п.3.3. Договору, остаточний розрахунок
з Постачальником провадиться в момент
передачі речі. Однак до теперішнього
часу ОСОБА_2 не виконав свої
зобов'язання за договором щодо
поставки якісних 6 комплектів меблів,
тому позивачем не був проведений
остаточний розрахунок.

Відповідно до положень ст.712 ЦК України
- за договором поставки продавець
(постачальник) зобов'язується передати
у встановлений строк товар у власність
покупця, а покупець зобов'язується
прийняти товар і сплатити за нього
певну грошову суму.

Положеннями ст.629 ЦК України
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Частиною першою ст.611 ЦК України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема розірвання договору, а
також відшкодування завданої
матеріальної та моральної шкоди.

Таким чином, завдана позивачу
матеріальна шкода складає грошову
суму, яку останній сплатив ОСОБА_2 в
якості авансового платежу - 3 600 гривень
та компенсація за транспортування
меблів до м. Макіївки у розмірі 300
гривень, всього на загальну суму 3 900
гривень. Дана сума підлягає стягненню з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1

Згідно п.4.3. Договору, у разі
прострочення виконання зобов'язання,
винна сторона сплачує другій стороні
штраф у розмірі 3% в день від суми
невиконаних зобов'язань.

Отже, час прострочення виконання
ОСОБА_2 своїх зобов'язань складає 1055
днів (період з 21.06.2009 року по 10.05.2012 року).
Таким чином, стягненню з відповідача
підлягає сума штрафу у розмірі 284 850
гривень (9 000 гривень (сума договору) х 3%
х 1055 днів прострочення виконання
відповідачем своїх зобов'язань).

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 року
№4 «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», спори про відшкодування
заподіяної фізичній чи юридичній особі
моральної (немайнової) шкоди
розглядаються, зокрема: при порушенні
зобов'язань, які підпадають під дію
Закону «Про захист прав споживачів» чи
інших законів, що регулюють такі
зобов'язання і передбачають
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди.

Оскільки діями відповідача ОСОБА_1
спричинена моральна шкода, яка полягає
у погіршенні стану здоров'я, порушенні
життєвого укладу, наявності душевних
страждань та хвилювань, тому стягненню
з ОСОБА_2 підлягає компенсація завданої
моральної шкоди у розмірі 2 000 гривень.

За таких обставин суд визнає, що вимоги
ОСОБА_1 про захист прав споживачів,
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, стягнення неустойки є
обґрунтованими і підлягають
задоволенню.

Відповідно до положень ч.3 ст.22 Закону
України «Про захист прав споживачів»
ОСОБА_1 був звільнений від сплати
судового збору при подачі позову до
суду, тому відповідно до ст.88 ЦПК
України з ОСОБА_2 підлягає стягненню
сума судового збору у розмірі 2 907,50
гривень.

На підставі ст.ст.22, 23, 610, 611, 651, 1167 ЦК
України, ст.ст.4, 5, 10, 22 Закону України
«Про захист прав споживачів»,
керуючись ст.ст.6, 10, 14, 213-215 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Фізичної
особи підприємця ОСОБА_2 про захист
прав споживачів, відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
стягнення неустойки - задовольнити.

Розірвати Договір №5, який був
укладений 22.05.2009 року між ОСОБА_1, як
замовником, та Фізичною особою
підприємцем - ОСОБА_2, як
постачальником.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
завдану матеріальну шкоду у розмірі 3 900
гривень, штрафні санкції за порушення
строку виконання договірних
зобов'язань у розмірі 284 850 гривень,
моральну шкоду у розмірі 2 000 гривень, а
всього 290 750 (двісті дев'яносто тисяч
сімсот п'ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
суму судового збору у розмірі 2 907 (дві
тисячі дев'ятсот сім) гривень 50 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Апеляційна скарга подається
апеляційному суду через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення.

Суддя: