Справа № 181/581/14-ц
Провадження № 2/181/152/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2014 р. смт. Межова

Межівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Літвіновій Л.Ф.,

при секретарі Чупіковій В.А.,

з участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних витрат поручителя, понесених ним у зв'язку із виконанням договору поруки ,-

ВСТАНОВИВ :

06 червня 2014 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_1 з позовом про стягнення матеріальних витрат поручителя, понесених ним у зв'язку із виконанням договору поруки. Обгрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 ззазначає, що 25 грудня 2012 року між кредитною спілкою «Союз-Дніпро» було укладено з ОСОБА_2 договір №2903/12 від 25 грудня 2012 року за яким кредитодавець зобов'язувався надати позичальникові кошти у кредит в розмірі 6290 гривень строком на 24 місяці з 25 грудня 2012 року по 24 грудня 2014 рік. За умовами договору відповідач ОСОБА_2 зобов'язувалась повернути кредит та сплатити проценти в день отримання грошових коштів за кредитом із розрахунку двадцять цілих та п'ятдесят одна сота процентів на суму кредиту, що становить 1290 гривень, а також проценти, нараховані згідно п.4.2 цього договору. Кредитна спілка «Союз-Дніпро» взяті на себе зобов'язання як кредитора виконала в повному обсязі надавши позичальнику кредит на вугілля (цільове призначення кредиту (п.2.1 договору). 25 грудня 2012 року між кредитною спілкою «Союз-Дніпро» було укладено з позивачем договір поруки №2903/12 за яким він добровільно брав на себе обов'язки перед кредитором відповідати по зобов'язанням ОСОБА_2, котрі виникають з умов кредитного договору №2903/12 від 25 грудня 2012 року в повному обсязі цих зобов'язань: на суму основного боргу та інших зобов'язань позичальника (штрафів, пеней й ін..) п.1.1 договору поруки. Втім ОСОБА_2 всупереч договірним зобов'язанням неналежно виконувала умови договору. На неодноразові вимоги ОСОБА_1 спрямовані до відповідачки дотримуватись виконання істотних умов договору, спостерігалось їх ігнорування. В зв'язку з чим позивач як поручитель, що гарантує виконання зобов'язань, сплатив суму основного боргу та інші зобов'язання (сплата процентів) розмір якої склав 7484 ( сім тисяч чотириста вісімдесят чотири) гривень. Повертати кошти позивачу ОСОБА_2 відмовляється. Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 матеріальні витрати, які пов1язані з виконанням договору поруки та судові витрати.

У судовому засіданні позивач підтвердив обставини, які викладені вище при цьому наполягав на задоволені позову в повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні суду показала, що дійсно вона не дотримувалась умов кредитного договору, не вносила обов'язкові платежі, що було пов'язано зі скрутним матеріальним становищем. Позов визнала повністю.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні попереднього слухання справи.

Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст.174 ЦПК України.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, оцінивши зібрані у справі докази, зясувавши обставини справи, вважає позов підлягає задоволенню.

Досліджуючи матеріали справи судом достовірно встановлено, що між сторонами та На підтвердження домовленості між ОСОБА_2 та кредитною спілкою «Союз-Дніпро» 25 грудня 2012 року було укладено кредитний договір №2903/12 за яким перша отримала кошти в розмірі 6290 гривень строком на 24 місяці з 25 грудня 2012 року по 24 грудня 2014 рік(а.с.6-7). Істотними умовами кредитного договору передбачено обов'язок ОСОБА_2 повернути кредит та сплатити проценти в день отримання грошових коштів за кредитом із розрахунку двадцять цілих та п'ятдесят одна сота процентів на суму кредиту, що становить 1290 гривень, а також проценти, нараховані згідно п.4.2 цього договору.

Слід зазначити, що на виконання 25 грудня 2012 року між кредитною спілкою «Союз-Дніпро» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки №2903/12 за яким останній добровільно брав на себе обов'язки перед кредитором відповідати по зобов'язанням ОСОБА_2, котрі виникають з умов кредитного договору №2903/12 від 25 грудня 2012 року в повному обсязі цих зобов'язань (а.с.8-9).

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 всупереч договірним зобов'язанням неналежно виконувала умови кредитного договору. Як наслідок ОСОБА_1 будучи поручителем сплатив суму основного боргу та інші зобов'язання (сплата процентів) розмір якої склав 7484 ( сім тисяч чотириста вісімдесят чотири) гривень, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.11-12). Крім цього сплата позивачем заборгованості як поручителем підтверджується довідкою кредитного союзу «Союз-Дніпро» вих.559/14 від 15 квітня 2014 року за якою станом на 14 квітня 2014 року кредитний договір №2903/12 від 25 грудня 2012 року закритий, заборгованості немає (а.с.10).

Згідно з ч.1 ст.556 ЦК України після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника.

В силу ст. 514 ЦК України до поручителя переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором.

За змістом ч.2 ст.556 Цивільного кодексу України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими, доведені ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, що відповідає положенням ч.1 ст.60 ЦПК України.

З ОСОБА_2 також слід стягнути документально підтверджені судові витрати, які поніс позивач при зверненні до суду, що відповідає положенням ч.1 ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.209,212-215 ЦПК України,- суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних витрат поручителя, понесених ним у зв'язку із виконанням договору поруки задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 матеріальні витрати поручителя, понесені у зв'язку із виконанням договору поруки на користь ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 в розмірі 7484 (сім тисяч чотириста вісімдесят чотири) гривні.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 судові витрати в сумі 243 гривень 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подяється протяголм десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л. Ф. Літвінова