Провадження № 22-ц/779/1013/2014
Головуючий у 1 інстанції Дузінкевич
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого
Девляшевського В.А.,

суддів:
Меленко О.Є., Фединяка В.Д.,

секретарів:
Мельник О.В.,

з участю:
представника ПАТ "УкрСиббанк" -
Матвійчука М.З.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ПАТ «УкрСиббанк» на рішення
Тисменицького районного суду від 28
лютого 2014 року -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року ПАТ «УкрСиббанк»
пред'явлено позов до ОСОБА_3 та ОСОБА_4
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, процентів та пені.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у
зв'язку із неналежним виконанням
ОСОБА_3 умов кредитного договору від
12.11.2007 року, утворилась заборгованість,
яка станом на 12.11.2013 року складає 13015,54
доларів США, що за курсом НБУ становить
104033,20 грн. Посилаючись на те, що в
добровільному порядку ОСОБА_3
відмовляється погасити вищевказану
заборгованість, позивач просив
стягнути в солідарному порядку з
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, який являється
поручителем за договором поруки від
12.11.2007 року, укладеного в забезпечення
виконання умов кредитного договору,
заборгованість у розмірі 13015,54 доларів
США, що за курсом НБУ становить 104033,20
грн, а також 1040,33 грн сплаченого
судового збору.

Рішенням Тисменицького районного суду
від 28 лютого 2014 року позов ПАТ
«УкрСиббанк» задоволено частково.
Постановлено стягнути в солідарному
порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в користь
ПАТ «УкрСиббанк» 97361,54 грн
заборгованості за кредитним договором
та 973,61 грн. судових витрат. При цьому
розмір стягнення пені з відповідачів
було зменшено з 6771 грн 66 коп до100 грн.

Частково не погоджуючись із даним
рішенням, ПАТ «УкрСиббанк» подало
апеляційну скаргу, у якій посилається
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права. Апелянт не
погоджується із зменшенням судом
розміру пені до 100 грн на підставі ч.3 ст.
551 ЦК України, оскільки зменшення
такого розміру неустойки може бути
застосовано судом лише за заявою
відповідача до відсотків, які
нараховуються як неустойка. На думку
апелянта, безробіття відповідачів не є
істотною підставою для зменшення
розміру пені. Окрім того, зазначає
позивач, судом не було враховано
положення п. 4.1 кредитного договору,
яким передбачено обов'язок
позичальника сплати пені у розмірі
подвійної процентної ставки за
порушення строків повернення кредиту.
Посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення суду,
просить його скасувати в частині
стягнення заборгованості по пені та
ухвалити в цій частині нове рішення,
яким стягнути з відповідачів пеню в
повному розмірі у сумі 6771,66 грн, а також
520,17 грн сплаченого судового збору за
подання апеляційної скарги.

У судовому засіданні представник ПАТ
«УкрСиббанк» апеляційну скаргу
підтримав з мотивів, наведених у ній.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в засідання
апеляційного суду не з'явилися з
невідомих причин, хоч судові
повідомлення їм направлялись завчасно
у встановленому законом порядку.
Відповідачі обов'язок щодо
повідомлення суду про зміну свого
місця проживання (перебування,
знаходження) під час провадження в
справі не виконали. Тому згідно ч.1 ст.77
ЦПК України надіслані їм судові
повідомлення слід вважати
доставленими. Отже, є правові підстави
для розгляду справи у їх відсутності.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
задоволення з таких підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно із ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1)чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, 3) які правовідносини
випливають із встановлених обставин, 4)
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону
рішення суду першої інстанції не
відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ПАТ «УкрСиббанк» та стягуючи 97361,54 грн
кредитної заборгованості, з яких: 72985,84
грн - кредитна заборгованість, 24275,70 грн
-заборгованість по відсотках за
користування кредитом та 100 грн пені за
прострочення сплати коштів за
користування кредитом, суд першої
інстанції виходив із того, що розмір
пені слід зменшити до 100 грн, на
підставі ч.3 ст. 551 ЦК України, оскільки
відповідачі ніде не працюють і жодних
збитків позивачеві не завдано. Однак,
повністю з таким висновком суду першої
інстанції погодитись не можна,
виходячи із наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 12.11
2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3
було укладено договір кредиту на суму
21000 доларів США зі сплатою 13,9% річних за
користування кредитом та кінцевим
строком повернення 11.11.2014 року (копія
договору на а.с. 4-6). Цього ж дня, в
забезпечення виконання умов
кредитного договору, між АКІБ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено
договір поруки (копія договору на а.с.9).
У зв'язку із неналежним виконанням умов
договору кредиту, а саме несплатою
ОСОБА_3 з жовтня місяця 2011 року платежів
за договором кредиту, виникла
заборгованість, яка станом на 12.11.2013
року становила13015,54 доларів США, з яких
9131,22 доларів США (72985,84 грн) - кредитна
заборгованість; 3037,12 доларів США (24275,70
грн) - заборгованість по відсотках за
користування кредитом; 596 доларів США
(4768,14 грн) - пеня за прострочення сплати
кредиту та 250,66 доларів США (2003,52 грн) -
пеня за прострочення сплати процентів
(копії розрахунків заборгованості -
а.с.15-23).

Із змісту ч.3 ст.551 ЦК України
вбачається, що зменшення неустойки
судом допускається за рішенням суду,
якщо він значно перевищує розмір
збитків, та за наявності інших
обставин, які мають істотне значення.

В п.27 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
вказано, що положення частини третьої
статті 551 ЦК України про зменшення
розміру неустойки може бути
застосовано судом лише за заявою
відповідача до відсотків, які
нараховуються як неустойка, і не може
бути застосовано до сум, які
нараховуються згідно з частиною другою
статті 625 ЦК України, які мають іншу
правову природу. Крім того, у названому
пункті постанови Пленуму ВССУ
роз'яснено, що істотними обставинами в
розумінні частини 3 статті 551 ЦК можна
вважати, зокрема, ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, а й інші
інтереси сторін, що заслуговують на
увагу.

У зв'язку із наведеним, колегія суддів
зауважує, що відповідачі ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 в засіданні суду першої
інстанції просили зменшити розмір
пені, однак із належно аргументованою
письмовою заявою вони не звертались, і
документальних доказів свого важкого
матеріального стану ні суду першої
інстанції, ні апеляційному суду не
надали. Крім того, відповідачі не
представили суду належних доказів
того, що вони не мають роботи та не
отримують коштів, необхідних для
погашення кредитної заборгованості.
Також, на думку колегії суддів, немає
підстав вважати, що невиконанням
протягом тривалого часу умов
кредитного договору відповідачі не
спричинили банку матеріальної шкоди.
Сума пені є пропорційною до розміру
інших видів кредитної заборгованості,
не перевищує розміру збитків,
спричинених банку.

Приймаючи до уваги вище викладене,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції в даній справі ухвалив
рішення в зазначеній частині з
порушенням вимог норм матеріального і
процесуального права. Тому рішення в
оскарженій частині не може бути
залишено без змін. По даній справі в
названій частині у зв'язку із вище
наведеним є правові підстави для
ухвалення нового рішення про стягнення
з відповідачів пені у повному розмірі.

Керуючись ст. ст. 218; 307; 309; 313; 319; 324; 325 ЦПК
України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк»
задовольнити. Рішення Тисменицького
районного суду від 28 лютого 2014 року в
даній справі в частині зменшення
стягнення з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 розміру
пені до 100 грн скасувати.

Ухвалити в зазначеній частині нове
рішення. Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у
солідарному порядку в користь ПАТ
"УкрСиббанк" 4768 (чотири тисячі сімсот
шістдесят вісім) грн 14 коп пені за
прострочення сплати кредиту за
кредитним договором №0,
укладеного 12.11.2007 року, та 2003 (дві тисячі
три) грн. 52 коп пені за прострочення
сплати відсотків за цим кредитом,
змінивши таким чином розмір стягнення
з відповідачів загальної кредитної
заборгованості з 97361 грн 54 коп до 104033
(сто чотири тисячі тридцять три) грн 20
коп. Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в
користь ПАТ "УкрСиббанк" з кожного по 60
(шістдесят) грн 90 коп судових витрат за
розгляд справи в апеляційній
інстанції.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий
В.А. Девляшевський

Судді:
О.Є. Меленко

В.Д. Фединяк