Справа № 203/7080/14-ц
Провадження № 2/204/3242/14
УХВАЛА

16 грудня 2014 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючої:
судді
Дубіжанської Т.О.

при
секретарі:

Сорокіної А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську справу
за позовом заявою ОСОБА_1 до
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська, судді Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська
Підберезного Геннадія Анатолійовича
про визнання зникнення з матеріалів
справи письмових доказів, визнання в
діях судді порушення присяги, визнання
процесуальних порушень суддею та
секретарем, -

встановив:

04 грудня 2014 року до суду надійшов позов
ОСОБА_1 до Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська, судді Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська
Підберезного Геннадія Анатолійовича
про визнання зникнення з матеріалів
справи письмових доказів, визнання в
діях судді порушення присяги, визнання
процесуальних порушень суддею та
секретарем. Ухвалою суду від 05 грудня
2014 року було відкрито провадження по
справі та призначено попереднє судове
засідання на 16 грудня 2014 року.

Відповідно до ч.1 ст. 205 ЦПК України, суд
своєю ухвалою закриває провадження у
справі, якщо справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Відповідно до інформаційного листа
Вищого Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ N 6-182/0/4-12 від 13.02.2012 року, пунктом 10
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 13 червня 2007 р. N 8 "Про
незалежність судової влади" зазначено,
що виключне право перевірки законності
та обґрунтованості судових рішень має
відповідний суд згідно з процесуальним
законодавством. Оскарження у будь-який
спосіб судових рішень, діяльності
судів і суддів щодо розгляду та
вирішення справи поза передбаченим
процесуальним законом порядком у
справі не допускається, і суди повинні
відмовляти у прийнятті позовів та заяв
із таким предметом.

У постанові Пленуму Верховного Суду
України від 12 червня 2009 р. N 6 "Про деякі
питання, що виникають у судовій
практиці при прийнятті до провадження
адміністративних судів та розгляді
ними адміністративних позовів до судів
і суддів" судам роз'яснено, що у
розумінні положень частини першої
статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті
17, частини третьої статті 50 Кодексу
адміністративного судочинства України
суди та судді при розгляді ними
цивільних, господарських,
кримінальних, адміністративних справ
та справ про адміністративні
правопорушення не є суб'єктами владних
повноважень, які здійснюють владні
управлінські функції, і не можуть бути
відповідачами у справах про оскарження
їх рішень, дій чи бездіяльності,
вчинених у зв'язку з розглядом судових
справ.

Зазначені роз'яснення є відтворенням
положень статей 62, 126 і 129 Конституції
України, відповідно до яких
матеріальна та моральна шкода,
заподіяна при здійсненні правосуддя,
відшкодовується державою лише
безпідставно засудженій особі в разі
скасування вироку як неправосудного;
судді при здійсненні правосуддя
незалежні і підкоряються лише закону,
вплив на них у будь-який спосіб
забороняється, а однією з основних
засад судочинства є забезпечення
апеляційного та касаційного
оскарження рішення суду, крім випадків,
встановлених законом.

Отже, зазначеними положеннями
Конституції України визначено, що
рішення суду і відповідно до цього дії
або бездіяльність судів у питаннях
здійснення правосуддя, пов'язаних з
підготовкою, розглядом справ у судових
інстанціях тощо, можуть оскаржуватись
у порядку, передбаченому
процесуальними законами, а не шляхом
оскарження їх дій (чи відшкодування
моральної шкоди одночасно з
оскарженням таких дій) до іншого суду,
оскільки це порушуватиме принцип
незалежності судів і заборону
втручання у вирішення справи належним
судом.

У зв'язку із викладеним розгляд судом
позовних вимог, незалежно від їх
викладення та змісту, предметом яких є,
по суті, оскарження процесуальних дій
судді (суду), пов'язаних із розглядом
справи (від стадії відкриття
провадження у справі до розгляду по
суті, перегляду судових рішень у
передбачених процесуальним законом
порядках і їх виконання), нормами ЦПК
України чи іншими законами України не
передбачено. Таким чином, у відкритті
провадження у такій справі слід
відмовити на підставі пункту 1 частини
другої статті 122 ЦПК України, а у разі
відкриття провадження у справі його
слід закрити на підставі пункту 1
частини першої статті 205 ЦПК України.

Оскільки, дана позовна заява не
підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства, то провадження по даній
справі необхідно закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст.
205 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1
до Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська, судді Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська
Підберезного Геннадія Анатолійовича
про визнання зникнення з матеріалів
справи письмових доказів, визнання в
діях судді порушення присяги, визнання
процесуальних порушень суддею та
секретарем – закрити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може
бути подано протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя

Т.О. Дубіжанська