Cправа № 563/1438/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2014 року

м.Корець

Корецький районний суд
Рівненської області

в особі:

головуючого судді
Загородько Н.А.

при секретарі
Степанюк Л.В.

за участю позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

відповідача
ОСОБА_3

представників відповідачів
ОСОБА_4

ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засідання цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом
до відповідачів про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди.

В обгрунтування позовних вимог
позивач вказує на те, що 31 жовтня 2013
року, близько 16 години, поблизу
Морозівського сільського ставу,
паслися його домашні тварини, а саме,
кози. Собака, яка належить відповідачам
загризла кіз. Чим позивачу завдано
шкоду.

За заявою позивача позов до
ОСОБА_6 залишений без розгляду.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 позов підтримав та суду пояснив,
що собака ОСОБА_3 загризла його кіз.
31.10.2013 року до нього прибіг ОСОБА_7 і
повідомив, що собака напав на кіз на
пасовищі. Коли вони прибігли на місце,
то побачили, що дві кози лежали неживі,
а третю козу собака гриз. Злякавшись
собака побіг в сторону будинку ОСОБА_3.
Коли він разом з ОСОБА_7 прийшли до
господарства ОСОБА_3 то на подвір»я
вийшла його мати ОСОБА_6 і сказала, що
їхня собака прив»язана.

В звязку з вказаним позивач був
змушений звернутися до суду та просить
стягнути на його користь матеріальну
шкоду в сумі 2200 грн., моральну шкоду в
сумі 2000 грн. та судові витрати по
справі.

Відповідач ОСОБА_3 та його
представники, позов не визнали та суду
показали, що собака належить не
відповідачу, а належить його матері
ОСОБА_6. Факту нападу на тварин його
собаки ніхто не бачив, а тому просять у
задоволенні позову відмовити.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що в селі
неодноразово собаки загризали
свійську худобу. Він сам був свідком
того як на його лоша та на інших тварин
нападали собаки. Собака, яка загризла
кіз позивача, не є собакою відповідача.

Свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що
бачив як на пасовищі собака нападав на
козу. Дана собака була породи німецька
вівчарка, така як у ОСОБА_3.

Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, свідків, вивчивши
матеріали справи суд встановив
наступне:

Відповідно до постанови № 563/148/14-п
ОСОБА_3 був визнаний винним за ч.2 ст.154
КУпАП, а саме за порушення правил
тримання собак.

Дана постанова була скасована 23
травня 2014 року апеляційним судом
Рівненської області.

Обстеження тварин ветеринарним
лікарем чи відповідною медичною
установою з метою встановлення причин
загибелі тварин не проводилося. Копії
фото загиблих тварин, долучені до
позову, не дають можливості встановити
причину загибелі кіз.

Тому, оцінюючи надані сторонами
докази суд, виходить з того, що причина
смерті тварин є невстановленою.

За ст.60 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини на які
вона посилається, як на підставу своїх
вимог та заперечень.

Позивач не довів належним чином
суду матеріальної та моральної шкоди,
завданої йому внаслідок втрати тварин
(кіз), а тому немає підстав для
задоволення позову.

Відповідно до положень статі 1166
та 1167 К України для покладення
відповідальності на заподіювача
майнової та моральної шкоди необхідна
сукупність таких обов"язкових умов як
наявність шкоди; протиправність дій
заподіювача шкоди; причинний зв"язок
між протиправною поведінкою
заподіювача і шкодою; вина в заподіянні
шкоди.

Таким чином делікатна
відповідальність за загальним
правилом настає лише за вини
заподіювача шкоди. Причинний зв"язок
між протиправною поведінкою особи та
завданою шкодою є обов"язковою умовою
відповідальності, яка передбачає, що
шкода стала об"єктивним наслідком
поведінки заподіювача шкоди. Зокрема,
суд повинен з"ясувати чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або витрат немайнового
характеру, за яких обставин та якими
діями вони заподіяні, в якій грошовій
сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та
з чого він виходив при цьому.

Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Доказування не може грунтуватися
на припущеннях.

Суд вважає, що позивач не довів
свого позову стосовно відшкодування
матеріальної та моральної шкоди
відповідачем, що є його обов"язком
відповідно до засад змагальності
процесу за ст.10 ЦПК України.

Також, суд вважає, що підстави для
відшкодування моральної шкоди на
користь позивача відсутні. При
з"ясуванні фактів, з якими закон
пов"язує відшкодування моральної
шкоди, слід виходити з вимог ст.1167 ЦК
України, яка визначає підстави
покладання обов"язку по відшкодуванню
такої шкоди та обставини, які мають
враховуватися при визначенні розміру
відшкодування.

Згідно ст.ст.10, 27, 60 ЦПК України
сторони, яки приймають участь у справі,
користуються рівними правами відносно
надання доказів, їх дослідження та
доведення до суду їх переконливості.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Тому, враховуючи вказане, суд
вважає, що вина відповідача у наслідках
загибелі кіз позивача є суду не
доведеною, вимоги про стягнення
моральної та матеріальної шкоди до
задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст. 1066,1067 ЦК
України,ст.ст.15,30,60,61,214,215,219,232 ЦПК
України, суд,-

вирішив:

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Рівненської області через Корецький
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя
Загородько Н.А.