ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1462/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2014 р. Петриківський районний
суд Дніпропетровської області у
складі: головуючого судді Соловйова
І.М., народних засідателів Нагнибіда
О.Г., Коломоєць Г.С., за участі секретаря
судового засідання Клисак Н.Г.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Петриківка цивільну
справу №187/1462/14-ц за заявою
Комунального закладу "Петриківська
центральна районна лікарні"
Дніпропетровської області" про
примусову госпіталізацію хворого на
заразну форму туберкульозу ОСОБА_1, -

Встановив:

Заявник КЗ "Петриківська центральна
районна лікарні" Дніпропетровської
області" звернувся 26.12.2014 року до суду і
просить надати дозвіл госпіталізувати
в примусовому порядку ОСОБА_1 до
стаціонарного відділення для дорослих
ОКЗ "Протитуберкульозний диспансер м.
Дніпродзержинська" на строк три місяці,
починаючи з дня фактичної
госпіталізації, посилаючись на хворобу
останнього.

В судовому засіданні представник КЗ
"Петриківська центральна районна
лікарні" Дніпропетровської області"
підтримав заяву.

Представник прокуратури
Петриківського району
Дніпропетровської області не
заперечував проти задоволення
вказаної заяви.

Суд, враховуючи, що заінтересована
особа за даними протитуберкульозного
закладу становить загрозу
розповсюдження хвороби, відповідно до
ст.285 ЦПК України, вважає розгляд справи
проводити у його відсутності.

Вивчивши матеріали справи судом
встановлено наступне.

За даними Комунального закладу
"Петриківська центральна районна
лікарні" Дніпропетровської області"
ОСОБА_1 1960 року народження, що
зареєстрований за адресою АДРЕСА_1,
становить епідемічну загрозу
розповсюдження хвороби - туберкульоз.
Даний факт підтверджується оглянутою в
судовому засіданні амбулаторною
карткою ОСОБА_1 та висновком ЛКК №228/2
про необхідність примусової
госпіталізації хворого.

Згідно даних амбулаторної картки
ОСОБА_1 має діагноз, який свідчить про
наявність заразної форми туберкульозу.
У зв'язку з цим заклад охорони здоров'я
вважає, що ОСОБА_1 підлягає примусовій
госпіталізації строком на три місяці.
ОСОБА_1 необхідно пройти курс лікування
проти туберкульозу, дотримуватися
режиму лікування, виконувати
призначення лікаря
протитуберкульозного закладу,
проходити у встановлені строки
необхідні медичні огляди та
обстеження, дотримуватися вимог
санітарно-гігієнічних і
санітарно-противоепідемічних правил і
норм у лікувально-профілактичних
закладах.

Проте, ОСОБА_1 відмовляється від
госпіталізації до
протитуберкульозного стаціонару. Про
свій стан та необхідність проходження
курсу лікування в туберкульозному
стаціонарі ОСОБА_1 був проінформований.

ОСОБА_1 проживає разом з співмешканкою
ОСОБА_2 в будинку за адресою АДРЕСА_1,
кухнею та санвузлом користуються
разом, а тому немає можливості
забезпечити інфекційний контроль.
Відомо, що хворий не працевлаштований.

Своєю відмовою від проходження
лікування ОСОБА_1 створює особливу
небезпеку та загрозу для здоров'я
оточуючого населення.

Відповідно до Закону України "Основи
законодавства України про охорону
здоров'я" туберкульоз віднесено до
соціально небезпечних захворювань.

Статтею 1 Закону України "Про протидію
захворюванню на туберкульоз"
визначено, що туберкульоз - соціально
небезпечна інфекційна хвороба, що
викликається мікобактеріями
туберкульозу.

Згідно ч .3 ст.20 цього ж Закону хворі на
туберкульоз та інфіковані
мікобактеріями туберкульозу
зобов'язані:

1) дотримуватися призначеного їм
відповідно до стандарту медичної
допомоги режиму лікування;

2) дотримуватися правил внутрішнього
розпорядку закладу охорони здоров'я
під час стаціонарного чи
санаторно-курортного лікування;

3) проходити у встановлені строки
обов'язкові медичні огляди та
обстеження ж туберкульоз, визначені
відповідними галузевими стандартами у
сфері охорони здоров'я;

4) дотримуватися вимог
протиепідемічного режиму.

ОСОБА_1 в порушення наведеної норми
закону, не виконує зазначені обов'язки
ухиляється від лікування небезпечної
хвороби, чим ставить в загрозливе
становище осіб, що його оточують.
Подальша відмова ОСОБА_1. від
проходження лікування може призвести
до поширення захворюваності на
туберкульоз серед населення, що
призводить до порушення права на
безпечну санітарно-епідеміологічну
ситуацію необмеженого кола осіб.

Згідно висновку
лікарської-консультативної комісії
від 25.12.2014 р. ОСОБА_1 потребує примусової
госпіталізації до
протитуберкульозного стаціонару.

За змістом статей 11, 25 Закону України
"Про протидію захворюванню на
туберкульоз" передбачає, що особи винні
у порушенні законодавства у сфері
протидії захворюванню на туберкульоз,
несуть відповідальність згідно із
законом. У разі якщо хворі на заразні
форми туберкульозу, у тому числі під
час амбулаторного чи стаціонарного
лікування, порушують протиепідемічний
режим, що ставить під загрозу зараження
туберкульозом інших осіб, з метою
запобігання поширенню туберкульозу за
рішенням суду вони можуть бути
примусово госпіталізовані до
протитуберкульозних закладів, що мають
відповідні відділення (палати) для
розміщення таких хворих. Примусова
госпіталізація осіб, стосовно яких
судом ухвалено відповідне рішення,
здійснюється з урахуванням висновку
лікаря на строк до трьох місяців.

Таким чином, зважаючи на те, ОСОБА_1 в
епідеміологічному відношенні є
небезпечним для оточуючих, однак в
добровільному порядку відмовляється
пройти курс лікування від захворювання
на туберкульоз, який супроводжується
бактеріовиділенням, суд прийшов до
переконання, що ОСОБА_1 підлягає
примусовій госпіталізації до
протитуберкульозного закладу.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 283-286 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ :

Заяву Комунального закладу
"Петриківська центральна районна
лікарні" Дніпропетровської області"
про примусову госпіталізацію до
протитуберкульозного закладу хворого
на заразну форму туберкульозу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Примусово госпіталізувати ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований за
адресою АДРЕСА_1, до
протитуберкульозного закладу -
обласного комунального закладу
"Протитуберкульозний диспансер м.
Дніпроджержинська" (51934 м.
Дніпродзержинськ, пр. Аношкіна, 70) на
строк три місяці , починаючи з дня
фактичної госпіталізації.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом. Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя І. М. Соловйов

народні засідателі

О.Г. Нагнибіда Г.С.
Коломоєць