АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 216/4859/13-ц
Головуючий у суді 1-ї інстанції
Провадження №22ц/774/1196/К/14
Суддя-доповідач - Грищенко
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого судді - Грищенко Н.М.,

суддів - Братіщевої Л.А.,
Турік В.П.,

при секретарі - Бевзі М.О.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі згідно із
вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України без
фіксації судового засідання
технічними засобами, без участі осіб,
які належним чином були повідомлені
про час та місце розгляду справи,
апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
які діють за довіреністю в інтересах
ОСОБА_5, на ухвалу Центрально - Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 13
березня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа -
Центрально-Міський відділ державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Криворізького
міського управління юстиції у
Дніпропетровській області про
визнання батьківства,-

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Центрально - Міського
районного суду м. Кривого Рогу
знаходиться цивільна справа за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_5 ОСОБА_8, третя особа
Центрально - Міський відділ державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Криворізького
міського управління юстиції у
Дніпропетровській області, про
визнання батьківства.

Ухвалою Центрально - Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 13
березня 2014 року задоволено заяву
ОСОБА_6 про забезпечення позову.

Заборонено Головному управлінню
Державної Міграційної Служби у
Дніпропетровській області видачу
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 дозволу на виїзд з
дитиною ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2 за межі
України, а також видачу ОСОБА_10
паспорту або проїзного документу.

Заборонено ОСОБА_5 вивозити за межі
України дитину ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, до
вирішення цивільної справи за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про визнання
батьківства по суті Центрально-Міським
районним судом м. кривого Рогу.

Зобов'язано адміністрацію
прикордонної служби України вжити
заходів щодо тимчасового затримання та
вилучення наявних у ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, паспортів та проїзних
документів та обмежити її у праві
виїзду з дитиною ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2,
за межі України до вирішення цивільної
справи за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про
визнання батьківства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, які діють за довіреністю в
інтересах ОСОБА_5 просять ухвалу суду
про забезпечення позову скасувати,
оскільки вона суперечить нормам
матеріального та процесуального права.

Так суд постановляючи оскаржувану
ухвалу, порушив Конституційне право
ОСОБА_5 на свободу пересування.

Крім того, ухвалу винесено за
відсутності відповідачів у справі, чим
порушено їх право на доступ до
правосуддя.

Більше того, ухвала винесена по
відношенню до ОСОБА_10, яка відповідно
до документів наявних в матеріалах
справи є громадянкою Росії.

Перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду в межах
позовних вимог, заяви про забезпечення
позову та доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_5 ОСОБА_8, третя особа Центрально -
Міського відділ державної реєстрації
актів цивільного стану реєстраційної
служби Криворізького міського
управління юстиції у
Дніпропетровській області про
визнання батьківства у відношенні
дитини - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки
вважає себе біологічним батьком цієї
дитини та відповідач по справі - матір
малолітньої ОСОБА_10 не дозволяє
бачитись йому з дитиною.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України, суд
за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити заходи забезпечення
позову.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 152 ЦПК України одним із
способів забезпечення позову є
заборона вчиняти певні дії.

При цьому згідно ч.3 ст. 152 ЦПК України
види забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Задовольняючи заяву позивача
ОСОБА_6 про забезпечення заявленого ним
позову шляхом заборони ОСОБА_5 вивозити
за межі України ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2,
суд першої інстанції виходив із того,
що не вжиття такого засобу
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання
майбутнього рішення суду.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду з огляду на
наступне.

Судом встановлено та не спростовано в
суді першої інстанції, що між сторонами
склались неприязні стосунки.
Відповідач ОСОБА_5 заперечує
батьківство позивача ОСОБА_6 по
відношенню до дитини ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідачка уклала шлюб (актовий
запис № 145 від 12.04.2013р.)з громадянином
Російської Федерації ОСОБА_16 Після
чого змінила призвище та ім.'я по
батькові ОСОБА_10 на ОСОБА_10.

Статтею 33 Конституції України
передбачено, що кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України» від 21.01.1994 року (надалі-Закон),
зі змінами, регулює порядок здійснення
права громадян України на виїзд з
України і в'їзд в Україну, порядок
оформлення документів для зарубіжних
поїздок, визначає випадки тимчасового
обмеження права громадян на виїзд з
України і встановлює порядок
розв'язань спорів у цій сфері.

Пунктом 8 ч.2 ст.6 Закону, передбачено, що
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадку, якщо до нього подано цивільний
позов до суду - до закінчення
провадження у справі.

Громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадках, також передбачених пунктами
1-9 ч.1 ст.6 вищевказаного Закону.

Крім того відповідно до п. 4 Постанови
№9 Пленуму Верховного Суду України від
22.12.2006 року «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Отже, враховуючи викладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції врахував вищевказані
норми закону та той факт, що ОСОБА_5 має
намір виїхати разом із донькою за межі
України та оселитись на території
Російської Федерації та проживати там
постійно, правильно дійшов висновку по
необхідність задовольнити заяву
ОСОБА_6 про забезпечення позову шляхом
заборони ОСОБА_5 вивозити за межі
України ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, до
вирішення питання цивільної справи за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 ОСОБА_8, третя
особа Центрально - Міський відділ
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Криворізького міського управління
юстиції у Дніпропетровській області
про визнання батьківства з метою
уникнення в майбутньому перешкод
відповідачу ОСОБА_6 у спілкуванні з
дитиною, у випадку задоволення
вищезазначеного позову.

Порушення судом першої інстанції норм
процесуального права при розгляді
справи, на які посилається
представники відповідача ОСОБА_5 в
апеляційній скарзі щодо винесення
ухвали у її відсутності та у
відсутності ОСОБА_8, не можуть бути
підставою для скасування законної
ухвали суду, оскільки вони не призвели
до неправильного вирішення питання по
суті.

Доводи апеляційної скарги, про те що
оскаржувана ухвала винесена по
відношенню до ОСОБА_10, яка відповідно
до документів наявних в матеріалах
справи є громадянкою Росії, колегія
суддів відхиляє, оскільки вони не
підтверджені належними та
допустимими доказами. Крім того, як
убачається з копії паспорта доданого
до апеляційної скарги ОСОБА_5 є
громадянкою України ( а.с.22), тому
посилання в апеляційній скарзі
спростовуються матеріалами справи.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дав правильну правову оцінку всім
обставинам справи, при вирішенні
питання про забезпечення позову, у
зв'язку з чим апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а ухвала суду -
залишенню без змін на підставі ст.311 ЦПК
України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, ст. 311, ст.ст.
313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, які діють за довіреністю в
інтересах ОСОБА_5 - відхилити.

Ухвалу Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 13
березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення та оскарженню
не підлягає.

Головуючий:

Судді: