Справа № 703/152/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.05.2014 Смілянський міськрайонний суд
Черкаської області в складі:

головуючого-судді
Гудзюка І.В.

при секретарі Гречка
В.В.,

за участю представників:

позивача -
адвоката ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

та третьої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Сміла
цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_2, фізичної особи - підприємця
ОСОБА_6, третя особа на стороні
відповідачів, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
фізична особа-підприємець ОСОБА_3, про
усунення перешкод у здійсненні права
користування нерухомим майном та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5
про встановлення факту та визнання
договору оренди продовженим,-

встановив:

ОСОБА_5 звернувся в суд із позовом до
ОСОБА_2, фізичної особи - підприємця
ОСОБА_6, третя особа на стороні
відповідачів, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
фізична особа-підприємець ОСОБА_3, про
усунення перешкод у здійсненні права
користування нерухомим майном.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_5
вказує, що він як фізична особа є
власником магазину з прибудовою по
АДРЕСА_1. В 2006 році він, будучи фізичною
особою-підприємцем, уклав з ПП ОСОБА_2
договір, відповідно до умов якого, ним
розпочато будівництво прибудови
приміщення біля належного йому
існуючого магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1" по
АДРЕСА_1, на що ПП ОСОБА_2 виділив йому
свої кошти в рахунок подальшої оренди
цього приміщення. В 2011 році він отримав
свідоцтво про право власності на
магазин по АДРЕСА_1, в тому числі і на
прибудову під літ. "А1-1". Використані
кошти, виділені ПП ОСОБА_2 на
будівництво цього приміщення, йшли в
залік погашення орендної плати рівними
частинами щомісячно 500 грн. згідно
графіка погашення орендної плати по
договору оренди, термін дії якого
визначено із 01 грудня 2006 року по 01
грудня 2013року. Не маючи наміру
продовжувати орендні відносини, він
надіслав ОСОБА_2 вимогу про звільнення
до 01 грудня 2013 року спірного
приміщення, на що отримав відмову. Крім
того, вказує, що діяльність ФОП ОСОБА_2
припинена 27 жовтня 2011 року, що тягне за
собою припинення будь-яких договірних
відносин між сторонами
договору-оренди. На даний час в
належному йому приміщенні без жодних
правових підстав здійснює
підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_6,
який повідомив йому, що працює за
домовленістю з ОСОБА_2 Будь-які
договірні відносини між ним та ФОП
ОСОБА_6 відсутні. Тому, позивач просить
усунути йому перешкоди в користуванні
прибудовою до магазину під літ. "А1-1" по
АДРЕСА_1, шляхом виселення ОСОБА_2 і ФОП
ОСОБА_6 із вказаного приміщення.

Не погоджуючись із позовом ОСОБА_7
звернувся в суд із зустрічним позовом
до ОСОБА_5 про встановлення факту та
визнання договору оренди продовженим.

В обґрунтування зустрічного позову
ОСОБА_2 вказав, що відповідно до
укладеного між ним та ОСОБА_5 договору
оренди від 01 грудня 2006 року, ним
виділено ОСОБА_5 грошові кошти на
будівництво прибудови до магазину
"ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою АДРЕСА_1. За
домовленістю сторін, виділені кошти на
будівництво приміщення ідуть в залік
погашення орендної плати рівними
частинами щомісячно в розмірі 500 грн. за
один місяць. Взяті на себе зобов'язання
згідно договору оренди він виконав
належним чином. Загальна вартість
виконаних робіт з використанням
матеріалів становить 146 000 грн. Вважає,
що йому відповідно до умов договору від
01 грудня 2006 року передано в
користування спірне приміщення
прибудови до магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1" в
рахунок повного погашення вкладених
коштів, з розрахунку 500 грн. за 1
календарний місяць, на строк до повного
погашення вкладених коштів. Фактичне
користування приміщенням
здійснювалось в період з 30 липня 2007
рік. Загальна сума погашення становить
38 000 грн. з розрахунку 500 грн. за 1 місяць.
Зазначає, що строк оренди залежить від
коштів витрачених на будівництво та
моменту здійснення повного розрахунку
шляхом використання приміщення.
Оскільки строк дії договору оренди
відповідно до умов договору від 01
грудня 2006 року конкретно не
встановлений то вбачає, що орендні
відносини продовжені. Тому, ОСОБА_2 в
зустрічному позові просить визнати за
ним право оренди на прибудову до
магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою
АДРЕСА_1 на умовах договору від 01 грудня
2006 року та продовжити договір оренди
цього приміщення на визначених умовах.

В заяві про зменшення позовних вимог
від 18 березня 2014 року ОСОБА_2 просить
свої вимоги в частині продовження
договору оренди залишити без розгляду,
та уточнивши свої вимоги, просить
визнати за ним, ОСОБА_2, право оренди на
прибудову до магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» за
адресою АДРЕСА_1 на умовах договору від
01 грудня 2006 року.

Відповідач ОСОБА_6 та третя особа
ОСОБА_3 в судові засідання жодного разу
не з'явилися, хоча про день та час
розгляду справи повідомлялись
належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2,
фізичної особи - підприємця ОСОБА_6,
третя особа на стороні відповідачів, що
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору фізична
особа-підприємець ОСОБА_3, про усунення
перешкод у здійсненні права
користування нерухомим майном слід
задовольнити, а в задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5
про встановлення факту та визнання
договору оренди продовженим відмовити
з наступних підстав.

В 2006 році між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_5 та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 укладено
договір, відповідно до умов якого
ОСОБА_5 розпочато будівництво
прибудови приміщення біля належного
йому існуючого магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1"
по АДРЕСА_1, на що ОСОБА_2 виділив свої
кошти в рахунок подальшої оренди цього
приміщення.

Згідно свідоцтва про право власності
серії САС №707552 від 19 травня 2011 року,
виданого на підставі рішення
виконавчого комітету Смілянської
міської ради №268 від 22 квітня 2011
року ОСОБА_8, як фізичній особі, на праві
приватної власності належить магазин
під літ. «А-1» із прибудовою під літ.
«А1-1» по АДРЕСА_1.

За умовами згаданого договору
використані кошти, виділені ОСОБА_2 на
будівництво прибудови до магазину,
ідуть в залік погашення орендної плати
рівними частинами щомісячно 500грн.
згідно графіка погашення орендної
плати та кошторису, що є невід'ємною
частиною цього договору. Термін дії
договору визначено з 01 грудня 2006року по
01 грудня 2013року.

Не маючи наміру продовжувати орендні
відносини, ОСОБА_5 20 листопада 2013 року,
тобто за 1 місяць до визначеної дати
закінчення дії договору, надіслав на
адресу ОСОБА_2 вимогу про звільнення до
01 грудня 2013 року спірного приміщення,
проте відповідач повідомив йому, що без
двосторонньої домовленості про
розірвання договору або судового
рішення він не має наміру розривати
договірні відносини та звільняти
приміщення.

Згідно ст. 51 ЦК України до
підприємницької діяльності фізичних
осіб застосовуються
нормативно-правові акти, що регулюють
підприємницьку діяльність юридичних
осіб, якщо не встановлено законом або
не випливає із суті відносин.

Відповідно до ст. 104 ЦК України юридична
особа припиняється в результаті
передання всього свого майна, прав та
обов'язків іншим юридичним особам -
правонаступникам (злиття, приєднання,
поділу, перетворення) або в результаті
ліквідації. Юридична особа є такою, що
припинилася, з дня внесення до єдиного
державного реєстру запису про її
припинення.

Виходячи з особливостей статусу
суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи порівняно з юридичними
особами, припинення фізичної
особи-підприємця здійснюється у формі
ліквідації, тобто без
правонаступництва.

Згідно ст.609 ЦК України зобов'язання
припиняється ліквідацією юридичної
особи (боржника або кредитора), крім
випадків, коли законом або іншими
нормативно-правовими актами виконання
зобов'язання ліквідованої юридичної
особи покладається на іншу юридичну
особу, зокрема за зобов'язаннями про
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю.

Частиною 2 ст. 291 ГК України передбачено,
що договір оренди припиняється у разі
закінчення строку на який його було
укладено, а також і внаслідок
ліквідації суб'єкта господарювання -
орендаря.

Жодним чином ОСОБА_2 не повідомив
ОСОБА_5 про припинення підприємницької
діяльності.

Таким чином, договір оренди між ОСОБА_5
та ОСОБА_2 припинив свою дію як з
обставини закінчення строку на який
його було укладено (01 грудня 2013 року),
так і з обставини того, що відповідач 27
жовтня 2011 року припинив свою
діяльність як фізична
особа-підприємець.

В ході розгляду справи учасники
процесу, а саме позивач ОСОБА_5 його
представник адвокат ОСОБА_1, а також
представник відповідача ОСОБА_2 та
третьої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_4 31 березня
2014 року здійснили виїзд для огляду
спірної прибудови до магазину.

Згідно акту від 31 березня 2014 року в
прибудові до магазину по АДРЕСА_1
здійснює підприємницьку діяльність
ОСОБА_6 Зі слів ОСОБА_6 свою
підприємницьку діяльність він
здійснює на підставі договірних
стосунків із ОСОБА_3, але на
підтвердження цього документи ОСОБА_6
не надав.

Із додатків до зустрічної позовної
заяви ОСОБА_2, зокрема, ксерокопії
договору суборенди нежитлових
приміщень від 01 лютого 2013 року
вбачається, що ОСОБА_2 в особі директора
як суборендодавець та фізична
особа-підприємець, в особі директора
ОСОБА_3 як суборендаря уклали договір
суборенди спірного нежитлового
приміщення за адресою АДРЕСА_1.

При цьому, ні оригіналу зазначеного
договору суборенди між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 ні будь-яких інших документів на
підтвердження договірних відносини
між ОСОБА_6 та зазначеними особами
відповідачі, третя особа ОСОБА_3 та їх
представник в судовому засіданні
ОСОБА_4 не надали.

Крім того, відповідно до ст. 774 ЦК
України передання наймачем речі у
користування іншій особі (піднайм)
можливе лише за згодою наймодавця, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Строк договору піднайму не
може перевищувати строку договору
найму. До договору піднайму
застосовуються положення про договір
найму.

Про існування будь-яких договорів
піднайму (суборенди) ОСОБА_5
відповідачі та третя особа не
повідомляли, а своєї згоди на укладення
таких договорів він не давав.

Кожна особа, згідно зі ст.ст.15, 16
Цивільного кодексу України, має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Відповідно до ст.386 Цивільного кодексу
України, держава забезпечує рівний
захист прав усіх суб'єктів права
власності. Власник, який має підстави
передбачати можливість порушення
свого права власності іншою особою,
може звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу
України, власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

З наведеного вбачається, що позивач
позбавлений можливості здійснювати
правомочність щодо користування
спірним об'єктом нерухомості, що є
складовою його права власності, що
змусило його звернутися з позовом до
суду про усунення перешкод у
здійсненні права користування.

Відновлення його порушеного права
можливе лише за умови виселення ОСОБА_2
і ФОП ОСОБА_6 з прибудови до магазину
під літ. "А1-1" по АДРЕСА_1.

Так, згідно п.4 ст.78 Закону України "Про
виконавче провадження" виселення
полягає у звільненні приміщення,
зазначеного у виконавчому документі,
від особи (осіб), яка виселяється, її
майна, домашніх тварин та у забороні
такій особі користуватися цим
приміщенням. Примусовому виселенню
підлягають виключно особи, зазначені у
виконавчому документі.

Відповідно до п.3.1 постанови Пленуму
ВГС України №18 від 26.11.2011 року «Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»
громадянин, який мав статус суб'єкта
підприємницької діяльності, але на
дату подання позову втратив такий
статус, не може бути стороною в
судовому процесі у господарському
суді, якщо немає інших визначених
законом підстав для його участі у
такому процесі.

Предметом зустрічного позову ОСОБА_2 є
визнання за ним права оренди на
прибудову до магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1" по
АДРЕСА_1 на умовах договору оренди від 01
грудня 2006 року.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно ч.1 ст.631 ЦК України строком
договору є час, протягом якого сторони
можуть здійснити свої права і виконати
свої обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до ч.1 ст. 763 ЦК України
договір найму укладається на строк,
встановлений договором.

Твердження ОСОБА_2 про те, що строк
оренди в договорі не встановлено є
безпідставним та спростовується його
змістом.

Так, відповідно до умов договору з
моменту погашення вкладених коштів ПП
ОСОБА_2 в приміщенні по АДРЕСА_1 в
рахунок орендної плати, починається
фактична оренда 500грн. щомісячно до
закінчення строку договору оренди до 01
грудня 2013 року. Термін дії договору з 01
грудня 2006 року по 01 грудня 2013 року.

У встановленому законом порядку
спірний договір не продовжувався. При
цьому, договором не передбачено
закінчення строку його дії настанням
будь-яких подій.

Отже, в зв'язку з припиненням ОСОБА_2
своєї діяльності як фізичної особи -
підприємця та настанням календарної
дати з якою пов'язане припинення
спірного договору, припинилися
будь-які договірні відносини між
ОСОБА_5 та ОСОБА_2

Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові
витрати складається з судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. До витрат, пов'язаних з
розглядом судової справи, належать
витрати на правову допомогу.

Згідно ч.1 та 2 ст. 84 ЦПК України витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, несуть сторони, крім випадків
надання безоплатної правової допомоги.
Граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється
законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої
сторони понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Позивачем понесені судові витрати по
сплаті судового збору в розмірі 121 грн.
80 коп. та оплаті послуг адвоката ОСОБА_1
в сумі 4200 грн. при розгляді справи в
суді, які відповідно до вказаних норм
процесуального права, а також і
відповідно до положень ЗУ «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах» та
постановою КМУ від 27 квітня 2006 року № 590
«Про граничні розміри компенсації
витрат, пов'язаних з розглядом
цивільних та адміністративних справ, і
порядок їх компенсації за рахунок
держави» підлягають стягненню із
відповідачів на користь позивача в
рівних частках, тобто по 2160 грн. 90 коп. з
кожного ((121,80+4200):2).

На підставі наведеного, ст.ст. 15, 16, 51,
104, 386, 391, 609, 626, 631, 763, 774 ЦК України, ст. 291
ГК України, ст.78 ЗУ «Про виконавче
провадження», керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 213,
215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2, фізичної особи -
підприємця ОСОБА_6, третя особа на
стороні відповідачів, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
фізична особа-підприємець ОСОБА_3, про
усунення перешкод у здійсненні права
користування нерухомим майном
задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні
прибудовою до магазину під літ. «А1-1» по
АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_2 та і
фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 з
вказаного приміщення.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про встановлення
факту та визнання договору оренди
продовженим відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 та ОСОБА_6 по 2160 грн.
90 коп. з кожного судових витрат на
користь ОСОБА_5.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Черкаської області
через Смілянський міськрайонний суд
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
його проголошення апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку на його
оскарження, а в разі його оскарження
-після розгляду справи апеляційним
судом, якщо воно не буде скасовано.

Головуючий:
І. В. Гудзюк