Справа № 127/2-2145/2010
Провадження № 4-с/127/233/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року
м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області в складі:

головуючого судді Борисюк І. Е.

за участю: секретаря Пєскова Є. Д.,

представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Вінниці клопотання
представника заявника про поновлення
пропущеного процесуального строку для
подання скарги, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду
Вінницької області звернувся ОСОБА_2 із
скаргою на дії державного виконавця
Вишенського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції ОСОБА_3,
заявивши при цьому клопотання про
поновлення пропущеного строку для
подання скарги.

Скарга мотивована тим, що постановою
державного виконавця Вишенського
відділу державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції ОСОБА_3 від 06.10.2014 року про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження накладено арешт на
автомобіль НОМЕР_1 при примусовому
виконанні виконавчого листа, виданого
29.04.2010 року за рішенням Ленінського
районного суду м. Вінниці про стягнення
аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на
утримання дітей. На вказаний
автомобіль не може бути накладено
арешт, оскільки він є власністю держави
і переданий ОСОБА_2 в користування як
інваліду війни другої групи для
реабілітації. Про постанову про арешт
майна заявник дізнався перебуваючи в м.
Вінниці 14.11.2014 року від ОСОБА_4,
ознайомившись із листом ДВС, оскільки
проживає в м. Києві. Заявник вважає, що
строк звернення до суду із скаргою на
дії державного виконавця пропущений
ним із поважних причин.

Вище викладене й стало підставою для
звернення до суду із клопотанням про
поновлення пропущеного строку для
подання скарги та вимогами про
визнання неправомірними дій
державного виконавця Вишенського
відділу державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції ОСОБА_3 та скасування постанови
про накладення арешту на автомобіль
від 06.10.2014 року.

Ухвалою суду від 02.12.2014 року до участі у
справі в якості заінтересованої особи
було залучено ОСОБА_4.

В судовому засіданні представник
заявника підтримав клопотання про
поновлення пропущеного з поважних
причин строку для подання скарги на дії
державного виконавця і просив
задовольнити, аргументуючи мотивами,
викладеними в скарзі.

Державний виконавець Вишенського
відділу державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції ОСОБА_3 та заінтересована особа
ОСОБА_4 в судове засідання не
з’явились, хоча належним чином були
повідомлені про час і місце розгляду
справи. Причини неявки ОСОБА_4 суду не
повідомлено. Державним виконавцем суду
подано клопотання про розгляд справи у
його відсутність.

Враховуючи положення ст. 386 ЦПК України,
суд ухвалив провести розгляд справи у
відсутність заінтересованих осіб -
державного виконавця Вишенського
відділу державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Заслухавши пояснення представника
заявника, дослідивши матеріали справи,
суд прийшов до висновку про залишення
скарги без розгляду з наступних
підстав.

Згідно ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Судом встановлено, що на примусовому
виконанні у Вишенського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції перебуває виконавче
провадження № 42263345 з примусового
виконання виконавчого листа № 2-2145-2010,
виданого Ленінським районним судом м.
Вінниці 29.04.2010 року про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на
утримання дітей в розмірі ? частини
всіх видів заробітку, щомісячно, до
досягнення ними повноліття, починаючи
з 23.02.2010 року, але не менше 30 %
прожиткового мінімуму для кожної
дитини відповідного віку.

06.10.2014 року державним виконавцем
Вишенського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції ОСОБА_3
винесено постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження, якою накладено арешт
на автомобіль НОМЕР_1.

Судом прийнято до уваги те, що право на
звернення до суду є строковим.
Відповідно до ст. 385 ЦПК України скаргу
може бути подано до суду: у
десятиденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав чи свобод; у
триденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав чи свобод, у разі
оскарження постанови про відкладення
провадження виконавчих дій. Пропущений
з поважних причин строк для подання
скарги може бути поновлено судом.

Судом враховано, що в законі
встановлено спеціальний порядок
обчислення строків звернення заявника
зі скаргою до суду (в даному випадку, ст.
57 Закону України «Про виконавче
провадження»), а тому його перебіг має
визначатися за цими нормами (протягом
десяти днів з дня отримання постанови),
а не за нормами ст. 385 ЦПК України.

Заявником суду повідомлено про те, що
про оскаржувану постанову він дізнався
лише 14.11.2014 року від стягувача.

Тому, на час вирішення питання про
прийняття скарги до розгляду, суд
прийшов до висновку, що зі скарги чітко
не вбачається, чи пропущений заявником
строк звернення до суду, в той час як
строк оскарження дій державного
виконавця, в даному випадку, чітко
визначений. Про дані обставини судом
зазначалось в ухвалі суду від 19.11.2014
року, на виконання якої, зокрема,
заявником подано клопотання про
поновлення пропущеного строку
звернення до суду із скаргою.Судом в
ухвалі суду від 02.12.2014 року було
звернуто увагу на те, що пропуск
строків звернення до суду із скаргою,
які визначаються як процесуальні
строки, не є підставою для відмови у
прийнятті скарги, оскільки вони можуть
бути поновлені судом за наявності
поважних причин і на них поширюються
правила ст. 72 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 67 ЦПК України строки, в
межах яких вчиняються процесуальні
дії, встановлюються законом, а якщо не
визначені законом, - встановлюються
судом.

Статтями 69 та 70 ЦПК України визначено
початок перебігу та закінчення
процесуальних строків.

Відповідно до ст. 72 ЦПК України право на
вчинення процесуальної дії
втрачається із закінченням строку,
встановленого законом або судом.
Документи, подані після закінчення
процесуальних строків, залишаються без
розгляду, якщо суд за клопотанням
особи, що їх подала, не знайде підстав
для поновлення або продовження строку.

Згідно ч. 1 - ч. 3 ст. 73 ЦПК України суд
поновлює або продовжує строк,
встановлений відповідно законом або
судом, за клопотанням сторони або іншої
особи у разі його пропущення з поважних
причин. Питання про поновлення чи
продовження пропущеного строку
вирішує суд, у якому належало вчинити
процесуальну дію або до якого потрібно
було подати документ чи доказ.

Суду не надано жодних належних та
допустимих доказів в розмінні ст.ст. 58,
59 ЦПК України, які б підтверджували про
наявність поважних причин пропуску
процесуального строку, встановленого
законом, для звернення до суду із
скаргою на дії державного виконавця.
Отримання заявником оскаржуваної
постанови саме 14.11.2014 року, жодним
доказом не підтверджено. Також, судом
прийнято до уваги, що заявник як
сторона виконавчого провадження, мав
можливість ознайомитись з матеріалами
виконавчого провадження, зробити з них
необхідні копії та надати суду докази
на підтвердження своїх доводів. Окрім
того, враховуючи пояснення заявника,
викладені в скарзі, ним не підтверджено
належними доказами, що він проживає в м.
Києві, а не за адресою, яка зазначена у
виконавчому документі за яким
здійснюється виконавче провадження.

Поважними причинами пропуску строку
звернення до суду можуть бути визнані
ті обставини, які є об’єктивно
непереборними, не залежать від
волевиявлення особи та пов’язані з
дійсними істотними перешкодами та
труднощами для своєчасного вчинення
відповідних дій та підтверджені
належними доказами.

Згідно ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які
беруть участь у справі, зобов'язані
добросовісно здійснювати свої
процесуальні права і виконувати
процесуальні обов'язки.

Дотримання строку звернення до суду із
скаргою є однією з умов для реалізації
права, вона дисциплінує учасників цих
відносин у випадку, якщо вони стали
спірними. Відсутність цієї умови
приводила б до постійного збереження
стану невизначеності у відносинах.

Отже, чинне законодавство,
встановленими строками, обмежує
звернення до суду за захистом прав,
свобод та інтересів. Ці строки
обмежують час, протягом якого такі
правовідносини можуть вважатися
спірними.

Таким чином, суд прийшов до висновку
про відсутність поважних причин
пропуску процесуального строку,
встановленого законом, для звернення
до суду із скаргою на дії державного
виконавця, а тому відсутні й підстави
для поновлення цього строку.

Заслухавши пояснення представника
заявника, дослідивши матеріали справи,
враховуючи вище викладене, суд прийшов
до висновкупро залишення скарги без
розгляду в зв’язку із пропуском строку
звернення до суду із скаргою на дії
державного виконавця.

Враховуючи викладене,
керуючисьЗаконом України «Про
виконавче провадження», ст.ст. 27, 57-59,
68-70, 72, 73, 383, 385 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_2 в поновленні
пропущеного процесуального строку для
подання скарги на дії державного
виконавця.

Скаргу ОСОБА_2 на дії державного
виконавця Вишенського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції ОСОБА_3 - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п’яти днів з дня її проголошення. У
разі, якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п’яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя: