Справа № 646/6690/14-ц
Провадження № 2/646/1243/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.12.14 року
м. Харків

Червонозаводський районний суд м.
Харкова в складі :

головуючого у справі судді- Нікуліній
Л.П

за участю секретаря - Жорнік Н.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_3,
Приватний нотаріус Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
ОСОБА_5, Служба у справах дітей
Червонозаводського району Управління
служб у справах дітей Департаменту
праці та соціальної політики
Харківської міської Ради, про визнання
договору дарування недійсним,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із
позовом, який в подальшому уточнила, до
ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_3, Приватний
нотаріус Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_5,
Служба у справах дітей
Червонозаводського району Управління
служб у справах дітей Департаменту
праці та соціальної політики
Харківської міської Ради, в якому
просила визнати недійсним договір
дарування від 30.07.2003 року укладений з
відповідачем ОСОБА_2 та посвідчений
ПНХМНО ОСОБА_4, р. № 6155.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначила, що 30.07.2003 року між
нею та ОСОБА_3, яка діяла як представник
неповнолітньої ОСОБА_2, її до якою, був
укладений договір дарування квартири
АДРЕСА_2. Вважала зазначений договір
дарування недійсним оскільки
відповідач фактично не прийняла
подарунок, оскільки жодного разу не
цікавилась спірною квартирою, її
поточними та капітальними ремонтами,
ключів від квартири не мала, а мешкає за
адресою: АДРЕСА_1 (разом зі своєю
бабусею ОСОБА_3.). У зв'язку з тим, що
відповідач має намір здійснити продаж
спірної квартири, а мешкати їй більше
ніде, позивач просила розірвати
договір дарування від 30.07.2003 року.

В судове засідання позивач не
з'явилась, про день та час слухання
справи повідомлена своєчасно та
належним чином.

Представник позивача ОСОБА_8 позов
підтримала та просила його
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 заперечувала проти
позову, вважала його незаконним та
необґрунтованим, а також просила
застосувати позовну давність.

Третя особа ОСОБА_3, а також її
представник заперечували проти позову,
вважали його таким, що не підлягає
задоволенню, а також просили
застосувати позовну давність.

Третя особа - ПНХМНО ОСОБА_4 у судове
засідання не з'явився, про день та час
слухання справи повідомлений
своєчасно та належним чином. У
попередніх судових засіданнях його
представник висловив думку щодо вимог
позивача, заперечував проти позову та
просив відмовити в його задоволенні,
оскільки правових підстав для визнання
договору дарування від 30.07.2003 року не
має.

Представник третьої особи - Служби у
справах дітей Червонозаводського
району Управління служб у справах
дітей Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської Ради в
судове засідання не з'явився, про день
та час слухання справи повідомлений
своєчасно та належним чином, залишив
суду заяву, в якій просив розглядати
справу у його відсутності та прийняти
рішення на розсуд суду з урахуванням
інтересів малолітньої дитини.

Третя особа - ОСОБА_5 в судове засідання
не з'явився, про день та час слухання
справи повідомлений своєчасно та
належним чином. Залишив суду заяву, в
якій зазначив, що заперечує проти
задоволення позову, оскільки спірна
квартира була подарована разом з
позивачем їх спільній доньці ОСОБА_2 за
обоюдною згодою під час шлюбу, а тому
договір дарування від 30.07.2003 року є
законним.

Суд, вислухавши думку представника
позивача, відповідача ОСОБА_2, третю
особі - ОСОБА_3, її представника, а також
свідків ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_13, перевіривши
матеріали справи, вважає позов таким,
що задоволенню не підлягає, виходячи з
наступних підстав.

Згідно договору дарування від 30.07.2003
року, посвідченого Приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, позивач
ОСОБА_1 подарувала ОСОБА_3, яка діяла як
представник неповнолітньої ОСОБА_2,
квартиру за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до п.4 прикінцевих та
перехідних положень ЦК України 2004 року
Цивільний кодекс України
застосовується до цивільних відносин,
що виникли після набрання ним чинності.
Щодо цивільних відносин, які виникли до
набрання чинності Цивільним кодексом
України, положення цього Кодексу
застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 243 ЦК УРСР 1963
року, який діяв на час виникнення
спірних правовідносин, за договором
дарування одна сторона передає
безоплатно другій стороні майно у
власність.

Відповідно до ч. 2 ст. 243 ЦК УРСР 1963 року
договір дарування вважається
укладеним з моменту передачі майна
обдарованому.

З договору дарування від 30.07.2003 року,
укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, що
діяла як представник неповнолітньої
ОСОБА_2, вбачається, що він підписаний
особисто дарувальником та
обдаровуваним та посвідчений
нотаріально Приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 (а.с. 76)

Із пояснень представника ПНХМНО
ОСОБА_4, даних ним в ході судового
засідання вбачається, що 30.07.2014 року
ПНХМНО ОСОБА_4 було посвідчено договір
дарування спірної квартири. Під час
посвідчення договору ним була
перевірена дієздатність сторін,
встановлено намір сторін укласти
договір дарування квартири, а не інший
правочин, роз'яснено правові наслідки
укладання договору дарування майна та
положення ст.ст. 243, 244 та 57-58 ЦК УРСР 1963
року щодо мнимої та удаваної угоди.

Крім того, під час посвідчення
договору дарування 30.07.2014 року свою
згоду на укладення зазначеного
договору надав батько відповідачки -
ОСОБА_5, оскільки спірна квартира була
придбана ним спільно з ОСОБА_1 під час
шлюбу за спільні кошти. (а.с. 77)

Судом встановлено, що під час укладення
договору відповідач ОСОБА_2 була
неповнолітньою та її інтереси
представляла ОСОБА_3

Після укладення договору дарування
квартири, право власності на спірну
квартиру було зареєстровано за ОСОБА_2
у Комунальному підприємстві
«Харківське міське бюро технічної
інвентаризації, що підтве6рджується
технічним паспортом від 25.07.2005 року та
Витягом з реєстру прав власності на
нерухоме майно № 7872861 від 26.07.2005 року.
(а.с. 73-74, 75).

Згідно довідки з місця проживання,
виданої 25.04.2014 року дільницею № 60 КП
«Жилкомсервіс», на даний час за
адресою: АДРЕСА_2, зареєстровані
позивач ОСОБА_1, а також дві її дочки -
відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_14 (дитина
від другого шлюбу). (а.с. 13)

В судовому засіданні свідки ОСОБА_9,
ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_7,
показали, що за адресою спірної
квартири: АДРЕСА_2 відповідачку ОСОБА_15
не бачили.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні
показала, що відповідач ОСОБА_2
проживає разом з бабусею ОСОБА_3 та не
спілкується з матірю ОСОБА_1,. оскільки
у останньої є чоловік та дитина.

Суд не бере до уваги показання
вищезазначених свідків, оскільки вони
суттєвого доказового значення не
мають.

Тому, суд не може прийняти до уваги
посилання позивача на те, що відповідач
не прийняла дар, оскільки як вбачається
з наданої до матеріалів справи копії
договору дарування між сторонами в
потрібній формі досягнуто згоди по
всіх істотних умовах, необхідних для
договорів такого виду згідно із
законом, а також дотримані усі ті умови,
щодо яких за заявою однієї із сторін
повинно бути досягнуто згоди. Крім
того, право власності на спірну
квартиру було зареєстровано в КП
«ХМБТІ» за ОСОБА_2 після укладання
договору, що свідчить про прийняття
дарунку. Згідно змісту статті 244 ЦК УРСР
1963 року, недійсність договору
дарування нерухомості пов'язана тільки
з недодержанням форми договору і
відсутністю його нотаріального
посвідчення.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.2 ст.59, ч.ч.1,4 ст.60
ЦПК України кожна сторона повинна
довести допустимими та належними
доказами ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених законом, доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що під час судового
розгляду, позивач не надав жодних
доказів та не довів наявність обставин,
з якими закон повязує визнання угоди
недійсною та настання певних юридичних
наслідків, тому суд не вбачає підстав
для задоволення позову.

Згідно ст. 71 ЦК УРСР 1963 року загальний
термін для захисту прав, за позовом
особи, право якої порушене,
встановлюється в три роки. Згідно зі ст.
76 ЦК УРСР право на позов виникає з дня,
коли особі стало відомо або повинно
було стати відомо про порушення своїх
прав.

Суд звертає увагу на те, що позивач
звернувся до суду з вказаним позовом
20.06.2014 року, тобто з пропуском
загального строку позовної давності, а
матеріали справи не містять доказів,
які б підтверджували поважність причин
пропуску строку позовної давності, що є
самостійною підставою для відмови в
позові.

Отже, суд за результатми розгляду
справи приймає рішення відповідно до
встановлених обставин та норм
матеріального права та приходить до
висновку, що в задоволенні позовних
ОСОБА_1 про визнання договору дарування
недійсним, слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.
10, 11, 58, 60, 61, 209, 212, 214-215, 218, ЦПК України, ст.
71, 128, 243, 244, 227 ЦК Української РСР, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті
особи - ОСОБА_3, Приватний нотаріус
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, ОСОБА_5, Служба у справах
дітей Червонозаводського району
Управління служб у справах дітей
Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської Ради, про
визнання договору дарування недійсним-
залишити без задоволення.

Відповідно до ст.294 ЦПК України
апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Л.П.
Нікуліна