Справа № 212/6481/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про відмову в забезпеченні позову

02 червня 2014 року
м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду
міста Кривого Рогу ЧАЙКІН І.Б.
розглянувши заяву ОСОБА_3 про
забезпечення позову по цивільній
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення грошових коштів за
невиконаним договором ,-

В С Т А Н О В И В;

До Жовтневого районного суду надійшла
цивільна справа за позовом знаходиться
цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів
за невиконаним договором.

Разом з вищевказаною позовною заявою
ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою в
якій просила накласти арешт на
двокімнатну квартиру розташовану за
адресою : АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_4,
зареєстрованому за адресою : АДРЕСА_1 На
обґрунтування заяви послалась на те, що
04.02.2014 року вона та ОСОБА_4 уклали
попередній письмовий договір, згідно з
яким вона зобов'язалась сплатити
відповідачу гроші в сумі 18000 гривень, як
попередню оплату за продаж їй до травня
2014 року двокімнатної квартири
розташованої за адресою : АДРЕСА_1 та
свої зобов'язання вона виконала, 04.02.2014
року сплатила аванс в розмірі 18000
гривень. В травні 2014 року їй стало
відомо, що відповідачем не зважаючи на
по попередній із нею договір
проводяться активні дії з приводу
продажу квартири.

На підставі ч. 1 ст. 153 ЦПК України (далі -
ЦПК) заява про забезпечення позову
розглядається у день її надходження,
без повідомлення відповідача та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 151 ЦПК
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити передбачені цим
Кодексом, заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Відповідно до абзацу першого
пункту 4 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» (далі - постанова
ПВСУ № 9), розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Звертаючись із заявою про
забезпечення позову у спосіб
накладення арешту на спірну квартиру,
позивач не зазначила будь-яких
поважних причин на обґрунтування своєї
вимоги, у зв'язку із якими існує потреба
у забезпеченні позову у такий спосіб.
Зокрема, позивачем не доведено
наявності у відповідача наміру
відчужити зазначену квартиру, а її
твердження про таке є лише припущенням.

До того ж предметом позову є не
речові права на квартиру, а стягнення
попередньої оплати та неустойки.

Разом з тим, обставина, на яку позивач
послалася на обґрунтування наявності
підстав для забезпечення позову, а
саме, що 04.02.2014 року сплатила
відповідачу аванс в розмірі 18 000
гривень, порушивши одну з умов
договору, не є поважною у розумінні
пункту 1 ч. 2 ст. 151 ЦПК причиною, у зв'язку
із якою потрібно забезпечити позов.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про
забезпечення позову - відмовити.

Копію ухвали направити сторонам.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
може бути подана до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через суд
першої інстанції протягом п'яти днів з
дня отримання її копії.

.

Суддя:
І. Б. Чайкін