У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів
Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,

Наумчука М.І., Олійник
А.С.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за касаційною скаргою
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Гадяцького
районного суду Полтавської області від
1 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Полтавської області від 20 травня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року публічне акціонерне
товариства комерційний банк «Надра
(далі - ПАТ КБ «Надра») звернулося до
суду з указаним позовом, із урахуванням
уточнених позовних вимог просило
стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4
заборгованість за кредитним договором
від 1 жовтня 2007 року у розмірі 37 669 грн 46
коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 1
жовтня 2007 року між ПАТ КБ «Надра»
(кредитор), ОСОБА_3 (позичальник) та
ОСОБА_4 (поручитель) укладено договір
«Автопакет», за умовами якого
позичальнику надано кредит у розмірі 9
663,37 доларів США до 1 жовтня 2012 року із
сплатою 13,9 % річних за користування
кредитом.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_3 умов
зазначеного договору, станом на 19
березня 2014 року утворилась
заборгованість у розмірі 3 782,15 доларів
США (з яких тіло кредиту - 1847,26 доларів
США, проценти - 473,11 доларів США, пеня -
333,54 долари США, штраф - 966,34 доларів США),
яка підлягає стягненню з відповідачів
у солідарному порядку.

Рішенням Гадяцького районного суду
Полтавської області від 1 квітня 2014
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Полтавської області
від 20 травня 2014 року, позов задоволено
частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3
та ОСОБА_4 заборгованість за кредитним
договором «Автопакет» від 1 жовтня 2007
року у розмірі 10 802 грн 38 коп. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_4
просять скасувати судові рішення у
справі, посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, та ухвалити нове рішення про
відмову в позові.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 1 жовтня 2007 року
між відкритим акціонерним товариством
комерційним банком «Надра»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«Надра», позичальником ОСОБА_3 та
поручителем ОСОБА_4 укладено договір
«Автопакет» № 1863/03/07-А, відповідно до
якого позичальнику надано кредит у
розмірі 9 663,37 доларів США до 1 жовтня 2012
року зі сплатою 13,90 % за користування
кредитом.

Протягом 2007-2011 років відповідачі
здійснювали платежі відповідно до умов
зазначеного договору.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції виходив із того, що
банк помилково зарахував платіж ОСОБА_3
від 14 травня 2008 року у розмірі 1229
доларів США, як платіж у розмірі 1229 грн,
тому наданий позивачем розрахунок
заборгованості без урахування цього
платежу є неправильним. Із урахуванням
цього платежу з відповідачів підлягає
стягненню заборгованість у розмірі 10 802
грн 38 коп.

Апеляційний суд погодився із
висновками суду першої інстанції та
залишив ухвалене ним рішення без змін.

Із висновками судів погодитись не
можна з огляду на таке.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Вирішуючи спір, суди виходили із того,
що із урахуванням сплаченої 14 травня 2008
року суми на погашення кредиту у
розмірі 1229 доларів США, з відповідачів
необхідно стягнути 10 802 грн 38 коп.
заборгованості за кредитним договором,
із яких тіло кредиту - 2 175 грн 53 коп.,
проценти за користування кредитом - 569
грн 10 коп., пеня за порушення строку
погашення заборгованості - 333 грн 79 коп.,
штраф відповідно до п. 5.2. Кредитного
договору - 7 723 грн 96 коп.

Проте у розрахунку заборгованості
станом на 29 липня 2013 року, який було
надано банком на вимогу суду та з якого
виходили суди при вирішенні спору,
відсутній розрахунок пені та штрафу
окремо (а. с. 142-144).

Суди належним чином не з'ясували, чи
розраховані проценти за користування
кредитом із урахуванням допущеної
помилки банком і за який період.

Згідно із п. 5.2 договору «Автопакет»від
1 жовтня 2007 року у разі порушення
позичальником вимог п. п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7,
4.3.9, 4.3.10 цього Договору, позичальник
зобов'язаний сплатити банку штраф у
розмірі 10 % (десять відсотків) від суми
кредиту, визначеної у п. 1.1цього
договору, за кожен випадок.

У позовній заяві банк не зазначив, які
порушення договору є підставою для
сплати штрафу позичальником, а суд
першої інстанції у мотивувальній
частині рішення зазначив про п. 4.3.2
договору.

Судами не перевірено підстави
стягнення з відповідачів штрафу за п. 5.2
Кредитного договору, а також не
встановлено, які порушення умов
кредитного договору, визначені
пунктами 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.1.10 Кредитного
договору, стали підставою для його
нарахування у розмірі 7 723 грн 96 коп.

З огляду на допущені судами порушенням
норм процесуального права, що
унеможливили встановлення фактичних
обставин справи, ухвалені у справі
судові рішення підлягають скасуванню
із направленням справи на новий
розгляд до суду першої інстанції
відповідно до ст. 338 ЦПК України.

Керуючись статтями 335, 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4
задовольнити частково.

Рішення Гадяцького районного суду
Полтавської області від 1 квітня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Полтавської області від 20 травня 2014
року скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

В.О. Кузнєцов

Судді:

Т.Л. Ізмайлова

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук

А.С. Олійник