Справа № 369/7650/14 Головуючий у І
інстанції Пінкевич Н.С.Провадження №
22-ц/780/6732/14 Доповідач у 2
інстанції Журба С.О.Категорія 13
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2014 року м.
Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Лащенка В.Д., Малорода
О.І.,

за участю секретаря Химинець Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 в особі державної організації
«Українське агентство з авторських та
суміжних прав» на рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 06 жовтня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 в особі державної організації
«Українське агентство з авторських та
суміжних прав» до товариства з
обмеженою відповідальністю
«Фоззі-Фуд» про стягнення компенсації
за порушення майнових авторських прав,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
в особі державної організації
«Українське агентство з авторських та
суміжних прав» звернулися до суду з
позовом, який мотивували наступним:

13 лютого 2014 року представниками ТОВ
«Автор мюзік» адвокатом ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 було встановлено, що в
приміщенні магазину «Сільпо» для
озвучення приміщення використовується
музичний твір, майнові авторські права
на який знаходиться в колективному
управлінні позивача. На підтвердження
порушення майнових прав був складений
акт про фіксацію використання об'єктів
авторського та суміжних прав. Дана
обставина також фіксувалася на камеру.
Визначення мелодії, що програвалась
здійснювалось за допомогою
спеціальної програми, завантаженої на
телефон представників.

Оскільки публічне виконання твору без
дозволу порушує виключне право автора,
позивачі просили суд стягнути з ТОВ
«Фоззі-Фуд» на їх користь але на
поточний рахунок державної
організації «Українське агентство з
авторських та суміжних прав»
компенсацію за порушення майнових
авторських прав у розмірі 36 540,00 грн., а
також стягнути з відповідача штраф в
дохід державного бюджету в розмірі 3654,00
грн.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 06
жовтня 2014 року у задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду, позивачі подали апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, неповноту та
неправильність встановлення обставин,
що мають значення для її вирішення,
просили рішення суду першої інстанції
скасувати і ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі. Обґрунтували скаргу тим, що
матеріали справи містять усі

належні докази порушення авторських
прав позивачів, відтак справу суд
першої інстанції вирішив невірно.

Відповідач подав до суду заперечення
на апеляційну скаргу, в яких зазначив,
що ним авторські права позивачів не
порушувалися, відтак позовні вимоги є
безпідставними. Вважає оскаржуване
рішення суду законним та
обґрунтованим, тому просить залишити
його без змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з огляду на
наступне:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.
Перевіривши матеріали справи, колегія
суддів прийшла до висновку, що підстави
для скасування чи зміни рішення суду
першої інстанції відсутні.

Статтею 10 ЦПК України встановлено
принцип змагальності сторін в
цивільному процесі, який полягає в
тому, що кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків, прямо
встановлених Законом. Аналогічна норма
міститься і в ст. 60 ЦПК України.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які
беруть участь у справі. Доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.
Зважаючи на викладене, суд може
приймати та покладати в основу рішення
по справі лише ті обставини, які були
доведені сторонами.

Позивачі обґрунтовували свій позов
тим, що з наданих до суду доказів
вбачається порушення відповідачем їх
авторських прав. За результатами
розгляду справи суд першої інстанції
прийшов до висновку про недоведеність
таких посилань позивачів, з чим в
повній мірі погоджується й колегія
суддів апеляційного суду.

В підтвердження своїх вимог позивачі
надали до суду копію відеозапису, який
вони за їх твердженнями зробили в
приміщенні одного з належних
відповідачу магазинів. При відтворенні
даного запису чутно виконання певних
музичних творів. Як стверджують
позивачі, права на дані твори належать
їм, а відповідач без відповідного
дозволу здійснював їх використання
(відтворення) у власних цілях. В той же
час за висновками суду дані обставини в
ході розгляду справи належним чином
доведені не були. Позивачами не було
надано жодного належного доказу з
приводу того, хто саме здійснював
використання (відтворення) вказаних
музичних творів. Більш того, до суду не
було подано й належних доказів щодо
того, які саме твори зафіксовані на
наданому відеозаписі. При цьому
посилання позивачів на ідентифікацію
музичних творів за допомогою
невідомого програмного забезпечення,
встановленого на телефон представника
позивачів, з відсутністю належної
фіксації результатів такої
ідентифікації не може вважатися
належним доказом з цього приводу.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
приходить до висновку про
недоведеність в ході розгляду справи
факту використання відповідачем
об'єктів інтелектуальної власності
позивачів, що зумовлює відсутність
передбачених законом підстав для
задоволення позову.

При вирішенні справи колегія суддів
також бере до уваги й заперечення
відповідача щодо недоведеності
посилань державної організації
«Українське агентство з авторських та
суміжних прав» на наявність у неї
статусу організації колективного
управління, оскільки надана до суду
копія свідоцтва про облік організації
колективного управління № 3/2003 від
22.08.2003 року стосується не представника
позивачів, а припиненої на даний час
іншої юридичної особи - державного
підприємства «Українське агентство з
авторських та суміжних прав». При цьому
той факт, що державна організація
«Українське агентство з авторських та
суміжних прав» є правонаступником всіх
прав, обов'язків та всього майна
припиненого державного підприємства,
не зумовлює переходу до нової
організації статусу організації
колективного управління, оскільки
відповідно до п. 3 „Порядку обліку
організацій колективного управління
та здійснення нагляду за їх
діяльністю", затвердженого наказом
Міністерства освіти та науки України №
311 від 21.05.2003 р., право на зайняття
діяльністю організації колективного
управління виникає у конкретної
юридичної особи лише з моменту видачі
їй свідоцтва про облік організації
колективного управління.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
розглядаючи спір, повно та всебічно
дослідив і оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
а тому визнає дане рішення законним та
обґрунтованим. Таким чином рішення
суду першої інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, відтак
передбачених законом підстав для його
скасування при апеляційному розгляді
не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 в особі Державної організації
«Українське агентство з авторських та
суміжних прав» відхилити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 06
жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: