Справа № 465/3690/14
Головуючий у 1 інстанції: Лозинський
Провадження № 22-ц/783/7164/14
Доповідач в 2-й інстанції: Шумська
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року

колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області в складі:

головуючий суддя:
Шумська Н.Л.

судді:
Струс Л.Б., Шандра М.М.

секретар: Бадівська О.О.

особи, які беруть участь у справі: пр.-к
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_3 на рішення Франківського
районного суду м.Львова від 26 вересня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3, з участю третьої особи - органу
опіки та піклування Франківської
районної адміністрації Львівської
міської ради про надання дозволу на
тимчасовий вивіз за кордон
неповнолітньої дитини без дозволу
батька,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка звернулася в суд з позовом до
ОСОБА_3, з участю третьої особи - органу
опіки та піклування Франківської
районної адміністрації Львівської
міської ради про надання дозволу на
тимчасовий вивіз за кордон
неповнолітньої дитини без дозволу
батька

Рішенням Франківського районного суду
м.Львова від 26 вересня 2014 року позов
задоволено; надано ОСОБА_4 тимчасовий
дозвіл на виїзд ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 за
кордон без дозволу (згоди) батька
дитини ОСОБА_3 до повноліття дитини;
дозволено ОСОБА_4 без дозволу батька
ОСОБА_3 оформлювати документи для
тимчасового виїзду або супроводу
неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 за
межі України до країн ближнього та
дального зарубіжжя до досягнення нею
повноліття.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_3. В
апеляційній скарзі покликається на
його незаконність. Зокрема зазначає, що
перекручування показів свідка ОСОБА_3 є
очевидним порушенням норм
матеріального права щодо рівності прав
та обов'язків батьків на виховання
дитини. Суд не звернув увагу і на те, що
позивач зумисно, позбавляє права
відповідача приймати участь у
вихованні дитини, що підтверджується
доказами наявними в матеріалах справи.
Крім того, суд першої інстанції з
власної ініціативи вніс зміни до
формулювання позовних вимог. Просить
рішення Франківського районного суду
м.Львова від 26 вересня 2014 року
скасувати та ухвалити нове, яким у
позові відмовити повністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, з'ясувавши обставини справи та
перевіривши доводи скарги, колегія
суддів знаходить підстави для
задоволення апеляційної скарги та
скасування рішення суду першої
інстанції.

Згідно ч.1ст.303 ЦПК під час розгляду
справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Позивач звернулась до суду з позовом до
відповідача про надання дозволу на
тимчасовий виїзд за кордон
неповнолітньої дитини без згоди
батька. Позов мотивує тим, що батько
неповнолітньої дитини не дає згоди на
виїзд дитини за кордон для відпочинку
та оздоровлення.

Задовольняючи позовні вимоги повністю,
суд першої інстанції прийшов до
висновку про обґрунтованість позову
щодо відсутність згоди батька на
тимчасовий виїзд за кордон дитини.

Однак, у мотивувальній частині рішення
суд не вказав на підставі яких доказів
суд прийшов до висновку про
відсутність згоди батька, не
відобразив аналіз обґрунтування як
позовних вимог так і заперечень, що
свідчить про необґрунтованість
рішення суду.

Як роз'яснено Постановою Пленуму
Верховного суду України від 18.12.2009 року
№14 «Про судове рішення у цивільній
справі (п.11), у мотивувальній частині
рішення слід наводити дані про
встановлені судом обставини, що
мають значення для справи, їх юридичну
оцінку та визначені відповідно до них
правовідносини, а також оцінку всіх
доказів, розрахунки, з яких суд
виходив при задоволенні грошових та
інших майнових вимог. Встановлюючи
наявність або відсутність фактів,
якими обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази, суд має свої
дії мотивувати та враховувати, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях (частина четверта статті 60
ЦПК). Оскільки правом на звернення до
суду за захистом наділена особа в
разі порушення, невизнання або
оспорювання саме її прав, свобод чи
інтересів, а також у разі звернення до
суду органів та осіб, яким надано
право захищати права, свободи та
інтереси інших осіб або державні та
суспільні інтереси (частини перша та
друга статті 3 ЦПК), то суд повинен
встановити, чи були порушені,
невизнані або оспорені права, свободи
чи інтереси цих осіб, а якщо були, то
вказати, чи є залучений у справі
відповідач відповідальним за це.

Ці обставини повинні бути доведені на
підставі належних та допустимих
доказів.

Суд першої інстанції не дав належної
оцінки доводам відповідача, що позивач
до нього про отримання дозволу на
тимчасовий виїзд дитини за кордон не
зверталась і не було відмови у
тимчасовому виїзді дитини за кордон, що
виключає наявність спору.

Крім того, суд першої інстанції не
звернув уваги на зміст позову, що не
містить даних про термін виїзду дитини
за кордон та країни. Натомість, позивач
ставить вимогу про ухвалення рішення
суду яким дозволити оформляти
документи для виїзду за кордон до
досягнення дитиною повноліття, тобто
неодноразово, що законом не
передбачено.

Дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон
носить разовий характер, дається для
конкретної поїздки та визначений
термін. Відтак, сама вимога позивача по
змісту не відповідає вимогам закону.

Відповідно до ч.2ст.4 Закону України
«Про порядок виїзду з України громадян
України» оформлення проїзного
документа дитини провадиться на
підставі нотаріально засвідченого
клопотання батьків або законних
представників батьків чи дітей у разі
потреби самостійного виїзду
неповнолітнього за кордон. У
клопотанні зазначаються відомості про
дитину, а також про відсутність
обставин, що обмежують відповідно до
цього Закону право на виїзд за кордон
(лише для дітей віком від 14 до 18 років).
За відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина
України за кордон може бути дозволено
на підставі рішення суду.

Відтак, апеляційним судом встановлено
обґрунтованість доводів апеляційної
скарги та невідповідність рішення суду
першої інстанції вимогам ст.212-214 ЦПК
України.

Відповідно до ч.1ст.309 ЦПК України,
апеляційний суд скасовує рішення суду
першої інстанції, встановивши неповне
з'ясування обставин, які мають значення
у справі, невідповідність висновків
суду обставинам справи та порушення
норм матеріального та процесуального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи. Ухвалюючи нове
рішення про відмову у позові,
апеляційний суд визнає недоведеним
підставу звернення до суду -
протиправні дії відповідача щодо
ненадання згоди на тимчасовий виїзд
дитини за кордон, а також
безпідставність вимог щодо
багаторазового виїзду до досягнення
дитиною повноліття.

Керуючись ст.303, п.2ч.1ст.307,
ч.1ст.309,ч.2ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Франківського районного суду
м.Львова від 26 вересня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

У позові ОСОБА_4 про надання дозволу на
тимчасовий виїзд за кордон дитини без
згоди батька - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення й
може бути оскаржено протягом 20-ти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя
Н.Л. Шумська

Судді:
Л.Б. Струс

М.М. Шандра