Справа № 643/6325/14
Провадження № 2/643/2973/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 року Московський районний
суд м. Харкова області у складі:

головуючого судді: Єрмак Н.В.,

при секретарі: Муленко К.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом Товариства з обмеженою «ОТП
Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2
про стягнення боргу та звернення
стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом
про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ
«ОТП Факторинг Україна» суму
заборгованості у розмірі 2 430 115,28 грн.,
звернення стягнення на предмет іпотеки
в рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_1 за кредитним договором від
14.02.2007 № ML-701/317/2007 у розмірі 2 430 115,28 грн.
шляхом визнання за ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» права продажу будь-якій
особі-покупцеві предмету іпотеки за
іпотечним договором від 14.02.2007 №
PМL-701/317/2007, а саме: однокімнатної
квартири АДРЕСА_1, з наданням всіх
повноважень продавця (у тому числі:
отримання дублікатів
правовстановлюючих документів на
нерухомість, здійснення будь-яких
платежів за продавця, отримувати
будь-які документи, довідки, витяги з
реєстру прав власності на нерухоме
майно в органах Державної
реєстраційної служби України, БТІ,
ВРЖЕУ, нотаріату, тощо, встановити
початкову ціну продажу предмета
іпотеки на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності, на час продажу,
також просив виселити усіх мешканців,
що проживають за адресою: м. Харків, вул.
Тимурівців, б. 80, кв. 51.

В подальшому позивачем уточнено
позовні вимоги в частині виселення та
заявлено вимоги про виселення ОСОБА_1,
що проживає за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказує, що 14 лютого 2007 року між Закритим
акціонерним товариством «ОТП Банк»,
яким на теперішній час змінено назву
замість Закритого акціонерного
товариства «ОТП Банк» на Публічне
акціонерне товариство «ОТП Банк» та
ОСОБА_1 був укладений кредитний договір
№ ML-701/317/2007, згідно з яким відповідач
отримала кредит у розмірі 35 000,00 доларів
США строком до 14.02.2022 зі сплатою
процентів у порядку та розмірах,
встановлених у Кредитному договорі.

В забезпечення виконання зобов'язань
по вказаному кредитному договору між
ОСОБА_1 перед позивачем за вказаним
кредитним договором 14.02.2007 між банком
та відповідачем був укладений договір
іпотеки № PМL-701/317/2007.

Згідно з умовами вказаного договору
предметом іпотеки було встановлено
однокімнатну квартиру, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею
33,5 кв. м., житловою площею 19,0 кв.м., що
належить ОСОБА_1 на праві приватної
власності на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Харківського
нотаріального округу ОСОБА_3 за
реєстровим номером 984, зареєстрованого
в Державному реєстрі правочинів 14.02.2007
за реєстраційним номером 1914146, що
підтверджується Витягом з Державного
реєстру правочинів № 3565606, наданого
приватним нотаріусом ХНО ОСОБА_3 (п. п.
3.1, 3.2 Договору іпотеки).

Крім вказаного Договору іпотеки, з
метою забезпечення виконання
зобов'язань ОСОБА_1 перед банком за
описаним вище Кредитним договором,
14.02.2007 року між банком та ОСОБА_2 був
укладений договір поруки № SR-701/317/2007.

Відповідно до умов зазначеного
договору для забезпечення повного і
своєчасного виконання ОСОБА_1
зобов'язань перед банком за Кредитним
договором, ОСОБА_2 прийняв на себе
зобов'язання відповідати за повне та
своєчасне виконання ОСОБА_1 його
боргових зобов'язань в повному обсязі
таких зобов'язань (п.1.1 Договору поруки).

В порушення умов Кредитного договору,
ОСОБА_1 не виконує свої зобов'язання з
повернення боргу в строк та на умовах,
встановлених сторонами в Кредитному
договорі, в зв'язку з чим станом на
17.04.2014 утворилася заборгованість 2 430
115,28 грн.

В судове засідання представник
позивача надав заяву про розгляд
справи за його відсутності, позов

підтримав. Відповідачі в судове
засідання не з`явилися, про час та місце
судового засідання були повідомлені
належним чином, про причини неявки суд
не повідомили. Зі згоди представника
позивача суд ухвалює заочне рішення
відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку що позов
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

За змістом ст. 11 ЦК України підставами
виникнення цивільних прав і обов'язків
є, зокрема, договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав і обов'язків. Правочини
можуть бути односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори) (ст. 202 ЦК
України).

Згідно ст. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні
договору та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту (ст. 627 ЦК
України).

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин
є правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Судом встановлено, що 14 лютого 2007 року
між Закритим акціонерним товариством
«ОТП Банк», яким на теперішній час
змінено назву замість Закритого
акціонерного товариства «ОТП Банк» на
Публічне акціонерне товариство «ОТП
Банк» та ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір № ML-701/317/2007, згідно з
яким ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 35
000,00 доларів США строком до 14.02.2022 року
зі сплатою процентів у порядку та
розмірах, встановлених у Кредитному
договорі.

30 червня 2009 року державним
реєстратором Голосіївської районної у
м. Київ державної адміністрації
проведено реєстрацію змін до
установчих документів позивача,
відповідно до яких була змінена назва
банку замість Закритого акціонерного
товариства «ОТП Банк» на Публічне
акціонерне товариство «ОТП Банк».

Згідно з умовами договору
купівлі-продажу кредитного портфелю
від 12.11.2010 року, керуючись ст.ст. 512, 514,
1077-1079, 1082, 1084 ЦК України, Банк відступив,
а Товариство з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» прийняло право вимоги за
Кредитним договором і Договором
іпотеки, укладеним між Банком та
ОСОБА_1, та Договором поруки, укладеними
між Банком та ОСОБА_2

Отже, у зв'язку з викладеним, всі права
вимоги Банку за Кредитним договором і
Договором іпотеки до відповідачів
належать позивачу.

Згідно з п. 1.1 ч. 2 Кредитного договору
ОСОБА_1 зобов'язалася своєчасно
погашати суму кредиту та сплачувати
відсотки за користування кредитом в
порядку і строки, визначені на умовах
Кредитного договору. При цьому, для
розрахунку відсотків за користування
кредитом було прийнято
використовувати плаваючу процентну
ставку, у розмірі, визначеному
сторонами договору як 5,49% + FIDR (п. 3 ч. 1
Кредитного договору). Згідно зі статтею
526 ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору

Але, в порушення умов Кредитного
договору та норм права, ОСОБА_1 не
здійснює погашення кредиту та сплати
відсотків у строки та в розмірах,
встановлених Кредитним договором.

Згідно з п. 4.1.1 Кредитного договору за
порушення прийнятих на себе
зобов'язань стосовно повернення
кредитних коштів, сплати процентів за
користування кредитними коштами
позичальник зобов'язаний сплатити
Банку пеню у розмірі 1% від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожний день прострочки.
Зазначена пеня сплачується додатково
до прострочених сум, що підлягають
сплаті згідно з кредитним договором.

Крім того, п.п. 4.1.2, 4.1.3 Кредитного
договору встановлено, що за
прострочення виконання боргових
зобов'язань понад 15 календарних днів
позичальник (ОСОБА_1), крім пені,
передбаченої п. 4.1.1 кредитного
договору, додатково сплачує на користь
Банку штраф у розмірі 0,01% від суми
прострочених боргових зобов'язань, але
не менше 25,00 гривень. За прострочення
виконання боргових зобов'язань понад 30
календарних днів позичальник, крім
пені та штрафу, передбачених п. п. 4.1.1 та
4.1.2 кредитного договору, додатково
сплачує на користь Банку штраф у
розмірі 0,02% від суми прострочених
боргових зобов'язань, але не менше 50,00
гривень.

У зв'язку з вищевикладеним,
заборгованість відповідача за
Кредитним договором станом на 17.04.2014
року складає:

- заборгованість за кредитом у розмірі
33 240,76 доларів США, що з перерахуванням
за курсом НБУ на дату складання
розрахунку становить 378 815,36 грн.;

- заборгованість по відсоткам за
користування кредитом у розмірі 12 617,47
доларів США, що з перерахуванням за
курсом НБУ на дату складання
розрахунку становить 143 790,08 грн.;

- пеня за прострочення виконання
зобов'язань у розмірі 167 382,54 доларів
США, що з

перерахуванням за курсом НБУ на дату
складання розрахунку становить 1 907 509,84
грн.

Таким чином, станом на 17.04.2014 ОСОБА_1 не
здійснює погашення кредиту та сплату

відсотків у строки та у розмірах,
встановлених Кредитним договором. При
цьому, загальна сума заборгованості з
урахуванням пені становить 213 240,77
доларів США, що у гривневому
еквіваленті дорівнює 2 430 115,28 грн.

Відповідно до ст. ст. 553, 554 ЦК України за
договором поручитель поручається
перед кредитором боржника за виконання
ним свого обов'язку. Поручитель
відповідає перед кредитором за
порушення зобов'язання боржником. У
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому обсязі, що і боржник,
включаючи сплату основного боргу,
процентів, неустойки, відшкодування
збитків.

Згідно з п. 1.2 Договору поруки ОСОБА_2 і
позичальник відповідають як солідарні
боржники і кредитор має право
звернутися з вимогою про виконання
боргових зобов'язань як до боржника,
так і до Поручителя, чи до двох
одночасно.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2, як
поручитель, зобов'язався перед
кредитором відповідати за неналежне
виконання своїх зобов'язань за
Кредитним договором, у Позивача є
підстави для звернення вимоги про
погашення заборгованості ОСОБА_1 за
Кредитним договором до ОСОБА_2

Крім того, в забезпечення виконання
зобов'язань перед Позивачем за
Кредитним договором був укладений
договір іпотеки № PМL-701/317/2007 від 14.02.2007
року.

Згідно з умовами вказаного договору
предметом іпотеки було встановлено
однокімнатну квартиру, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею
33,5 кв. м., житловою площею 19,0 кв.м., що
належить ОСОБА_1 на праві приватної
власності на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Харківського
нотаріального округу ОСОБА_3 за
реєстровим номером 984, зареєстрованого
в Державному реєстрі правочинів 14.02.2007
року за реєстраційним номером 1914146, що
підтверджується Витягом з Державного
реєстру правочинів № 3565606, наданого
приватним нотаріусом ХНО ОСОБА_3

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням визнається
правовідношення, на підставі якого
одна сторона (боржник - Відповідач)
зобов'язується здійснити на користь
другої сторони (кредитора - Позивача)
певні дії (передати майно, виконати
роботу, надати послуги, виплатити
грошові кошти та ін.) або утриматися від
певних дій, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
зобов'язань. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків є договори
та інші правочини, відповідно до ст. 11
ЦК України.

На підставі змісту ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинно виконуватися
належним чином, згідно умов договору,
вимог ЦК. Припиняються зобов'язання
виконанням, проведеним належним чином,
відповідно ст. 599 ЦК України.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання та на вимогу кредитора
зобов'язаний виплатити останньому суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь період
прострочення, а крім того, якщо за
порушення зобов'язання встановлена
неустойка (штраф, пеня), то вона
підлягає стягненню з боржника в
повному розмірі, незалежно від
стягнення збитків на підставі ст. 624 ЦК
України.

Таким чином, відповідно до умов
Кредитного договору Банком були
надані відповідачу грошові кошти,
останній виконав свої зобов'язання
перед відповідачем (позичальником) по
справі, а взяті на себе договірні
зобов'язання перед позивачем не
виконані не були.

Непогашення боржником заборгованості
перед Банком за Кредитним договором
свідчить про порушення ним його умов, а
також вимог 525 ЦК України, які
встановлюють неприпустимість
односторонньої відмови від виконання
зобов'язань.

Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася та сплати
відсотків, належних йому відповідно до
ст. 1048 ЦК України.

Відповідно до п. 6.2. договору іпотеки,
Іпотекодержатель (позивач) має право
задовольнити із вартості предмета
іпотеки всі фактичні вимоги негайно
після виникнення будь-якої із таких
обставин: несплати Боржником
(відповідачем) позивачу будь-якої суми
у такому розмірі, у такій валюті, у
такий строк і в такому порядку, як
встановлено в кредитному договорі;
порушення Відповідачем будь-якого із
зобов'язань за ст.5 договору іпотеки;
інших обставин, передбачених чинним
законодавством України.

Статтею 35 Закону України «Про іпотеку»
передбачено, що Іпотекодержатель, а в
нашому випадку Позивач, має право
звернутись у будь-якій час за захистом
своїх порушених прав до суду у
встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
іпотеку» за рахунок предмета іпотеки
Іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором.

Приписами ст. 6 Закону України «Про
іпотечне кредитування, операції з
консолідованим іпотечним

боргом та іпотечні сертифікати»
встановлено, що позивач має право
організувати продаж предмета іпотеки
шляхом укладення договору
купівлі-продажу між Іпотекодавцем та
покупцем або продати від свого імені,
якщо це передбачено іпотечним
договором, або Іпотекодержатель та
Іпотекодавець досягли відповідної
згоди шляхом укладення договору про
задоволення вимог Іпотекодержателя,
який підлягає нотаріальному
посвідченню. При цьому кошти за
придбану нерухомість покупець сплачує
на банківські рахунки
Іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про
іпотеку», договором про задоволення
вимог Іпотекодержателя також
вважається відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке визначає
можливий спосіб звернення стягнення на
предмет іпотеки відповідно до цього
Закону.

Пунктом 6.4 договору іпотеки
передбачено, що позивач має право
застосувати спосіб позасудового
врегулювання в порядку, передбаченому
чинним законодавством України, у тому
числі згідно зі ст.ст. 37, 38 Закону
України «Про іпотеку».

Відповідно ст.39 Закону України «Про
іпотеку», у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки у рішенні суду
зазначається спосіб реалізації
предмета іпотеки шляхом проведення
прилюдних торгів або застосування
процедури продажу, встановленої ст. 38
Закону України «Про іпотеку».

Частиною 1 ст. 38 Закону України «Про
іпотеку» передбачено, якщо рішення
суду передбачає право
Іпотекодержателя на продаж предмета
іпотеки будь-якій особі-покупцеві,
Іпотекодержатель зобов'язаний за 30
днів до укладення договору
купівлі-продажу письмово повідомити
Іпотекодавця.

Відповідно до ч.5 ст. 38 Закону України
«Про іпотеку», ціна продажу предмета
іпотеки встановлюється за згодою між
Іпотекодавцем та Іпотекодержателем
або на підставі оцінки майна суб'єктом
оціночної діяльності, на рівні, не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна.

Таким чином, позивач має право
задовольнити свої вимоги за кредитним
договором у повному обсязі шляхом
продажу предмету іпотеки будь-якій
особі-покупцеві.

Відповідно до п. 61 Інструкції «Про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України», затвердженої
Наказом Міністерства Юстиції України
від 03 березня 2004 року № 20/5 (надалі -
Інструкція), при нотаріальному
посвідченні договорів про відчуження
нерухомого майна, що підлягає
реєстрації, нотаріус вимагає подання
документів, які підтверджують право
власності на вказане майно та, у
передбачених законодавством випадках,
документи, що підтверджують державну
реєстрацію прав на це майно в осіб, які
його відчужують.

Відповідно до п. 63 Інструкції, крім
правовстановлювального документа на
житловий будинок, садибу та інше
нерухоме майно (за винятком земельної
ділянки), якщо воно підлягає
реєстрації, нотаріус вимагає
документи, передбачені наказом
Міністерства юстиції України «Про
надання витягів з Реєстру прав
власності на нерухоме майно та
оформлення свідоцтв про право
власності на нерухоме майно на
спеціальних бланках» від 20 вересня 2002
року N 84/5, зареєстрованим у
Міністерстві юстиції України 20 вересня
2002 року N 773/7061 (із змінами і
доповненнями, внесеними наказом
Міністерства юстиції України від 23
жовтня 2002 року N 92/5).

Відповідно до п. 5.1.2. Тимчасового
положення про порядок реєстрації прав
власності на нерухоме майно, право на
отримання витягу та інформації з
Реєстру прав мають тільки власник
(власники), його спадкоємці та
правонаступники юридичних осіб,
уповноважені особи, або відповідні
органи державної влади, та зокрема суд.
Отже, для задоволення вимог позивача,
як законного Іпотекодержателя, шляхом
продажу нерухомого майна, необхідне
отримання зазначених документів.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про
іпотеку», після прийняття рішення про
звернення стягнення на предмет іпотеки
і з метою отримання продукції, плодів
та доходів, забезпечення належного
господарського використання
переданого в іпотеку нерухомого майна
згідно з його цільовим призначенням
предмет іпотеки на підставі договору
між Іпотекодавцем і Іпотекодержателем
або рішення суду може бути переданий
Іпотекодержателю або іншій особі в
управління на період до його
реалізації у порядку, встановленому
цим Законом.

Управління майном здійснюється
відповідно до законодавства та умов,
визначених договором чи рішенням суду.

Відтак, з метою забезпечення повної
реалізації позивачем своїх прав, як
Іпотекодержателя та запобігання
спричинення Іпотекодавцем перешкод
для подальшої реалізації предмету
іпотеки та можливих дій щодо
погіршення стану предмета іпотеки,
необхідно передати ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» дане нерухоме майно в
управління Іпотекодержателя з
наданням права обладнання предмету
іпотеки новими охоронними пристроями,
вільного доступу до нерухомого майна,
заміни замків, а також укладання
договорів на охорону зі
спеціалізованими підприємствами.

Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про
іпотеку», одночасно з рішенням про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, суд, за заявою
Іпотекодержателя вправі винести
рішення про виселення мешканців, якщо
предметом іпотеки є житловий будинок
або житлове приміщення, а також згідно
з ч.1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку»
та ст.109 ЖК України - звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи

житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», громадяни
України, іноземці та особи без
громадянства реєструють своє місце
проживання. Стаття 3 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»
встановлено, що реєстрація - це
внесення відомостей до паспортного
документа про місце проживання або
місце перебування із зазначенням
адреси житла особи та внесенням цих
даних до реєстраційного обліку
відповідного органу. Таким чином,
реєстрація фіксує офіційне місце
проживання особи. За цією адресою особа
має право проживати, на неї
надсилаються усі офіційні документи,
відповідно до даних про реєстрацію
нараховуються усі комунальні послуги і
таке інше. Наявність осіб,
зареєстрованих по квартирі, на яку
звертається стягнення, негативно
відобразиться на її ціні, а також буде
перешкоджати реалізації цього
предмета іпотеки.

Згідно ч.1 ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється на підставі остаточного
рішення суду про позбавлення права
власності або права користування
житловим приміщенням.

На підставі викладеного і керуючись
ст.ст. 16, 526, 527, 530, 599, ч.2 ст. 1050, ч.2 ст. 1054 ЦК
України, ст.ст. 7, 33, 34, 35, 38, 39 Закону
України «Про іпотеку», ст.ст. 3, 7 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні», ст. 10,11,60,61,88,212-215,224-226 ЦПК
України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» суму
заборгованості у розмірі 2 430 115,28 грн.

Звернути стягнення на предмет іпотеки
в рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_1 за кредитним договором від
14.02.2007 № ML-701/317/2007 у розмірі 2 430 115,28 грн.
шляхом визнання за ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» права продажу будь-якій
особі-покупцеві предмету іпотеки за
іпотечним договором від 14.02.2007 року №
PМL-701/317/2007, а саме: однокімнатної
квартири АДРЕСА_1, з наданням всіх
повноважень продавця (у тому числі:
отримання дублікатів
правовстановлюючих документів на
нерухомість, здійснення будь-яких
платежів за продавця, отримувати
будь-які документи, довідки, витяги з
реєстру прав власності на нерухоме
майно в органах Державної
реєстраційної служби України, БТІ,
ВРЖЕУ, нотаріату, тощо. Витрати,
пов'язані зі збереженням та
реалізацією предмета іпотеки стягнути
з ОСОБА_1.

Встановити початкову ціну продажу
предмета іпотеки на рівні, не нижчому
за звичайні ціни на цей вид майна на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності, на час продажу.

Передати предмет іпотеки: однокімнатну
квартиру АДРЕСА_1, в управління ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» на період до його
реалізації з метою збереження предмета
іпотеки з наданням права обладнання
предмету іпотеки новими охоронними
пристроями, вільного доступу до
нерухомого майна, заміни замків, а
також укладення договорів на охорону
із спеціалізованими підприємствами.

Виселити ОСОБА_1, що проживає та
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь
ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судовий
збір в рівних частках по 1827 грн. з
кожного.

Рішення може бути оскаржене позивачем
до апеляційного суду Харківської
області через Московський районний суд
м. Харкова шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня його
проголошення. Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. В
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя

08.12.2014