РІШЕННЯ

(Заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2014 року Жовтневий районний суд
м. Харкова

в складі: головуючого - судді
Труханович В.В.

за участю секретаря -
Антохіної О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
скоєння злочину, суд

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова
звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 в
якому просила суд стягнути з
відповідача на свою користь завдану їй
майнову шкоду, спричинені внаслідок
кримінального правопорушення в
розмірі 5 468,17 грн., та моральну шкоду у
розмірі 3 000 грн.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 22.02.2014 року ОСОБА_2
відносно неї та її чоловіка ОСОБА_3 були
вчинено кримінальне правопорушення,
передбачене ч.1 ст. 125 КК України, у
зв'язку з чим їм було спричинено легкі
тілесні ушкодження.

Позивач вказує, що для проведення
медичних заходів у лікарні та
подальшого лікування ОСОБА_1 та ОСОБА_3,
їм були необхідні медикаменти,
лікарські засоби та матеріали
медичного призначення, які і були
придбані за їх рахунок у сумі 5 468,17 грн.

ОСОБА_1 також зазначає, що
протиправними діями ОСОБА_2 їй
спричинено моральну шкоду, яка
виявилася у моральних та фізичних
стражданнях, які спричинили негативні
зміни у її житті, та яку вона оцінює у
розмірі 3 000 грн.

На момент звернення до суду відповідач
не сплатив жодної копійки в рахунок
відшкодування майнової та моральної
шкоди, у зв'язку з чим позивач і
звернулась до суду з даним позовом.

Позивач та її представник ОСОБА_4, який
діє на підставі довіреності від 03.04.2014
року, в судовому засіданні заявлений
позов підтримали, просили суд його
задовольнити, проти ухвалення судом
заочного рішення не заперечували.

Відповідач по справі в судове
засідання не з'явився, про день, час та
місце слухання справи повідомлений
належним чином, причина неявки суду не
відома. Клопотання про відкладення
справи до суду не надходили. У зв'язку з
цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та
ст.ст. 224-225 ЦПК України, вважає можливим
провести заочний розгляд справи, проти
чого не заперечував і представник
позивача по справі.

Суд, вислухавши пояснення позивача та
її представника та дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

В судовому засіданні було встановлено,
що вироком Жовтневого районного суду м.
Харкова від 10.07.2014 року ОСОБА_2 був
визнаний винним у скоєнні
кримінального правопорушення -
злочину, передбаченого ч.1 ст. 296 КК
України та призначено йому покарання у
вигляді 6 місяців арешту. (а.с. 6-9)

Даним вироком було стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 відшкодування
матеріальних збитків у розмірі 5 468,17
грн., моральну шкоду у розмірі 3 000 грн.,
на користь ОСОБА_3 - 1 000 грн. моральну
шкоду.

Ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 01.10.2014 року вирок
Жовтневого районного суду м. Харкова
від 10.07.2014 року стосовно ОСОБА_2 в
частині вирішення заявленого
потерпілими ОСОБА_1 та ОСОБА_3
цивільного позову про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди було
скасовано та призначено новий розгляд
в суді першої інстанції в порядку
цивільного судочинства. (а.с. 10-13)

Вирок набрав законної сили.

ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначала,
що внаслідок дій ОСОБА_2 їй було
заподіяно тілесні ушкодження, у зв'язку
з чим вона проходила амбулаторне
лікування та придбавала необхідні
ліки, чим їй завдано матеріальну шкоду
у розмірі 5 468,17 грн.

Вироком Жовтневого районного суду м.
Харкова від 10.07.2014 року встановлено, що
внаслідок протиправних дій ОСОБА_2,
ОСОБА_1 було спричинено легкі тілесні
ушкодження. (а.с. 8)

Згідно ч.1 ст. 1177 ЦК України, шкода,
завдана фізичній особі, яка потерпіла
від кримінального правопорушення,
відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

На підтвердження завдання
матеріальної шкоди, позивачем було
надано відповідні квитанції, копії
яких містяться в матеріалах даної
справи. (а.с. 14-16)

Позивач та її представник в судовому
засіданні вказували, що потерпіла
ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні не
знаходилась, а лікувалась вдома, та
спостерігалась у дільничного лікаря
терапевта.

ОСОБА_1 також пояснила суду, що ліки, які
придбавалися нею відповідно до копій
чеків, наявних в матеріалах справи,
були призначені її чоловіку - ОСОБА_3,
який також є потерпілим від
протиправних дій ОСОБА_2

Ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 01.10.2014 року також
встановлена та обставина, що майнова
шкода у розмірі 5 468,17 грн. заподіяна
саме потерпілому ОСОБА_3

Однак, оскільки ОСОБА_3 не є стороною у
даній цивільній справі, суд не
знаходить підстав для стягнення витрат
за лікування у розмірі 5 468,17 грн. на
користь ОСОБА_1 на підставі копій чеків,
наявних в матеріалах справи.

Отже, будь-яких належних та допустимих
доказів щодо спричинення матеріальної
шкоди саме ОСОБА_1 матеріали справи не
містять, у зв'язку з чим позовна заява в
даній чатині задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Вимоги ОСОБА_1 щодо відшкодування
моральної шкоди суд знаходить
обґрунтованими, та такими що
підлягають задоволенню, у зв'язку з чим
зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Згідно п.1 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна
шкода полягає, зокрема, у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я.

Згідно п. 3 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» №4 від
31.01.1995 р. під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового
характеру внаслідок моральних чи
фізичних страждань, або інших
негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства
моральна шкода може полягати, зокрема:
у приниженні честі, гідності, престижу
або ділової репутації, моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушенні права власності (в
тому числі інтелектуальної), прав,
наданих споживачам, інших цивільних
прав, у зв'язку з незаконним
перебуванням під слідством і судом, у
порушенні нормальних життєвих зв'язків
через неможливість продовження
активного громадського життя,
порушенні стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків.

Відповідно до абз. 2 п. 5 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» №4 від 31.01.1995 р. відповідно до
загальних підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини
останнього в її заподіянні.

Так, в судовому засіданні було
достовірно встановлено, що ОСОБА_1 було
спричинено моральну шкоду внаслідок
дій ОСОБА_2, які у свою чергу є
протиправними, та вина ОСОБА_2
встановлена вироком суду, а між діями
відповідача і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України,
моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що ОСОБА_1 було спричинено
моральну шкоду, яку суд оцінює у
розмірі 3 000 грн., яка підлягає стягненню
з відповідача ОСОБА_2

За таких обставин, позовні вимоги
ОСОБА_1 підлягають частковому
задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись
ст.ст. 5, 8, 10, 11, 15, 57-60, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК
України, ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, п. 3, 4, 5
постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 р., п. 2
постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» N 6 від 27.03.92 р., суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої в наслідок
скоєння злочину - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в
якості відшкодування заподіяної
моральної шкоди 3000 (три тисячі гривень).

У задоволені іншої частини позову
ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір у сумі 243,60 грн. (двісті
сорок три гривні шістдесят копійок).

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
10-ти днів з дня отриманні копії рішення.

Позивач має право оскаржити рішення в
загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Харківської області
через Жовтневий районний суд м. Харкова
шляхом подання апеляційної скарги
протягом 10-ти днів з дня його
проголошення, а особами, які не були
присутні в судовому засіданні у той же
строк з дня отримання його копії.

Суддя
В. В. Труханович