Справа № 456/1485/14 Головуючий у 1
інстанції: Янів Н.М.
Провадження № 22-ц/783/6702/14
Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого-судді
Приколоти Т.І.

суддів Тропак
О.В.,Федоришина А.В.

з участю секретаря Іванової
О.О.,

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 11 серпня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, з участю третіх осіб: органу
опіки та піклування - виконавчого
комітету Стрийської міської ради,
ОСОБА_5, про усунення перешкод,
визначення способу побачень з дитиною,
-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 11 серпня 2014 року позов
задоволено частково. Ухвалено
зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди
ОСОБА_4 у здійсненні ним батьківських
прав і обов'язків по відношенню до
дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Визначено
спосіб участі батька ОСОБА_4 у
вихованні сина у вигляді систематичних
побачень один раз на тиждень, почергово
у суботу та неділю (через тиждень), а
також двічі на рік по 10 днів впродовж
канікул літнього та зимового періоду
для поїздок з дитиною на відпочинок,
попередньо узгодивши період
відпочинку з матір'ю дитини - ОСОБА_2 В
решті позову відмовлено.

Рішення оскаржила ОСОБА_2,
посилаючись на його незаконність та
необґрунтованість. Вважає, що висновки
суду, викладені у рішенні, не
відповідають фактичним обставинам
справи. Зазначає, що батько не
цікавиться дитиною, виписав сина із
помешкання, яке належить йому
(позивачеві). Вона заперечує проти
зустрічей сина з батьком за місцем
проживання останнього - у с.Добрівляни,
де проживає інша сім'я позивача, чого не
дозволяють їх житлові умови. Просить
рішення скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову в позові повністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи, законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції; колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу належить
відхилити.

На підставі ст.ст.11, 58-61 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням осіб, в межах
заявлених ними вимог на підставі
наданих доказів; кожна сторона
зобов'язана довести належними та
допустимими доказами ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Стаття 214 ЦПК України вимагає від
суду під час ухвалення рішення
об'єктивно вирішити всі питання щодо
обставин, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та визначити
якими доказами вони підтверджувалися.

При вирішенні цього спору колегія
суддів виходить з інтересів
малолітнього ОСОБА_6, положень та
принципів Загальної декларації прав
людини, прийнятої і проголошеної
резолюцією Генеральної Асамблеї ООН
від 10 грудня 1948 року, Декларації прав
дитини, проголошеної Генеральною
Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року,
Конвенції ООН про права дитини,
прийнятої та відкритої для підписання,
ратифікації та приєднання 20 листопада
1989 року, яка набрала чинності для
України з 27 вересня 1991 року,
Європейської соціальної хартії, яка
вступила в силу 1 липня 1999 року,
Конституції України, Закону України
«Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001
року, Сімейного кодексу України, згідно
з якими дитина внаслідок її фізичної і
розумової незрілості потребує
спеціальної охорони і піклування,
особливої уваги, має право на
особливий захист і допомогу для її
благополуччя та гармонійного розвитку.
Кожна дитина має право на піклування
батьків.

Згідно ст.ст. 141, 155 СК України батьки
мають рівні права та обов'язки щодо
дитини, незалежно від того, чи
перебувають вони у шлюбі між собою;
здійснення батьками своїх прав та
виконання обов'язків має ґрунтуватися
на повазі до прав дитини та її людської
гідності.

Відповідно до ст. 150 СК України
батьки зобов'язані піклуватися про
здоров'я дитини, її фізичний, духовний
та моральний розвиток, виховувати
дитину в дусі поваги до прав і свобод
інших людей, любові до своєї сім'ї,
родини, свого народу, своєї
Батьківщини, забезпечувати здобуття
дитиною освіти, готувати її до
самостійного життя, поважати дитину.
Право на виховання дитини є одним із
найважливіших батьківських прав.
Водночас, це право є і обов'язком.

Стаття 157 цього Кодексу передбачає,
що питання виховання дитини
вирішується батьками спільно. Той з
батьків, хто проживає окремо,
зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею. Статтею 153 СК України
встановлено, що мати, батько та дитина
мають право на безперешкодне
спілкування між собою.

Встановлено, що сторони є батьками
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між сторонами
розірваний, дитина проживає з
відповідачем. Сторони не досягли згоди
щодо участі батька у спілкуванні з
дитиною.

Суд визначає способи участі одного з
батьків у вихованні дитини, місце та
час їхнього спілкування з урахуванням
віку, стану здоров'я дитини, поведінки
батьків, а також інших обставин, що
мають істотне значення.

Позивач має постійне місце праці, на
утримання дитини сплачує аліменти,
заборгованості по таких не має,
позитивно характеризується.

Рішенням комісії з питань захисту
прав дитини виконавчого комітету
Стрийської міської ради Львівської
області від 20 червня 2011 року визначений
спосіб участі у вихованні дитини
ОСОБА_6, його батьком ОСОБА_4 із їх
спілкуванням щотижня: щосуботи та
щонеділі з 10 до 19 год. У межах м.Стрия.
Судом встановлено, що зазначене
рішення виконавчого комітету
Стрийської міської ради
виконувалось не завжди з різних причин.
Між сторонами мали місце непорозуміння
з приводу участі батька у вихованні
дитини, встановлені години зустрічей
не зовсім влаштовували позивача і він
повторно звернувся до органу опіки про
вирішення цього питання. Відповідно до
висновку служби у справах дітей
виконавчого комітету Стрийської
міської ради від 10 червня 2014 року № 229
встановлено наступний графік
зустрічей батька з дитиною: через
тиждень у суботу та неділю з ночівлею
за місцем проживання батька у АДРЕСА_1;
двічі на рік по 14 днів впродовж канікул
літнього та зимового періоду для
поїздок з дитиною на відпочинок за
попереднім узгодженням з матір'ю
дитини.

На підставі аналізу наявних у справі
доказів суд прийшов до вірного
висновку про часткове задоволення
позову, виходячи з вимог сімейного
законодавства, з врахуванням інтересів
самої дитини, з урахуванням не тільки
формального права позивача на зустрічі
зі своїм сином, а й усіх інших істотних
обставин справи у їх сукупності. Суд
зобов'язав відповідача ОСОБА_2 не
чинити перешкод ОСОБА_4 у здійсненні
ним батьківських прав і обов'язків по
відношенню до дитини та визначив
спосіб участі батька у вихованні сина
шляхом систематичних побачень один раз
на тиждень, почергово у суботу та
неділю (через тиждень), а також двічі на
рік по 10 днів впродовж канікул літнього
та зимового періоду для поїздок з
дитиною на відпочинок з попереднім
узгодженням періоду відпочинку з
матір'ю дитини. Посилання в
мотивувальній частині рішення суду на
необхідність визначення зустрічей
дитини з батьком з ночівлею за місцем
проживання останнього не заслуговує на
увагу, оскільки в резолютивній частині
рішення таке відсутнє. Разом з тим
такий спосіб зустрічей не може бути
визнаний прийнятним, оскільки цим буде
визначено місце проживання дитини у
певні періоди, хоч такі вимоги не
заявлялися. Колегія суддів вважає, що
щотижнева зміна місця проживання
дитини, її оточення не буде сприяти
інтересам дитини, може негативно
впливати на неї.

З такими висновками суду, які
відповідають інтересам дитини і сторін
для забезпечення реалізації останніми
своїх батьківських прав та обов'язків
щодо виховання дитини, належить
погодитись.

Колегія суддів вважає, що судом
правильно визначено характер спірних
правовідносин та встановлено дійсні
обставини справи, оскаржуване рішення
ухвалене судом першої інстанції з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Підстави для
скасування рішення суду відсутні.
Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, а тому
таку належить відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1, ст.307, ст.ст. 308, 313,
ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія
суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 11 серпня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: