РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року
м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької
області у складі головуючого судді
Курдюкова В.М., при секретарі судового
засідання Симоненко В.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
приміщенні Токмацького районного суду
Запорізької області позов ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Токмацька
феросплавна компанія" про стягнення
компенсації за затримку виплати
заробітної плати та відшкодування
моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом, яким просить стягнути з
відповідача компенсацію за затримку
виплати заробітної плати, виходячи з
суми 6699 грн., яка була сплачена в
порушення ст. 116 КЗпП України лише 10.07.2014
р. та відшкодування моральної шкоди в
сумі 6699 грн.

Позов обґрунтовує наступним.

Він працював у відповідача з 10.06.2009
року по 26.02.2014 року.

10.07.2014 року йому була виплачена
відповідачем заборгованість за роботу
в надурочний час в сумі 6699,00 грн., після
того як він звернувся на Урядову гарячу
лінію.

20.08.2014 року він звернувся до
відповідача з заявою про виплату
компенсації за затримку виплати
заборгованості по заробітній платі, на
що отримав відмову.

Відповідач не сплачував йому п'ять
років надбавку за працю в надурочний
час, чим спричинив йому моральну шкодую

Позивач в судовому засіданні позов
та обставини, якими він обґрунтований
підтримав.

Представник відповідача суду
пояснив наступне. Про те, що позивачу не
була нарахована доплата за роботу в
надурочний час, підприємство
встановило самостійно. Підприємство
нарахувало та в цей же день виплатило
заборгованість. Компенсація втрати
частини доходів у зв'язку з
несвоєчасною їх виплатою передбачена
лише за несвоєчасну виплату
нарахованої зарплати, але при
звільнені позивача заборгованість не
була виявлена і тому не нараховувалась.
Позивач не надав обґрунтованих доказів
щодо спричинення йому моральної шкоди.
Позивач звернувся на Урядову гарячу
лінію вже після того, як отримав
заборгованість.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши письмові докази,
суд встановив наступні фактичні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

Позивач працював у відповідача на
посаді охоронця служби охорони з 10.06.2009
року по 26.02.2014 року, що підтверджується
трудовою книжкою НОМЕР_1.

21.06.2014 року позивач звернувся на
Урядову гарячу лінію,що
підтверджується роздруківкою
інтернет-сторінки за адресою
ukc.gov.ua/claim/show-sent/.

За результатами його звернення
Територіальною державною інспекцією з
питань праці у Запорізькій області за
дорученням Міністерства соціальної
політики України проведена перевірка,
в результаті якої встановлено, що
оплата за роботу в надурочний час в
сумі 6699,00 грн. була виплачена позивачу
лише 10.07.2014 року згідно наказу по
підприємству від 10.07.2014 №36, що
підтверджується листом Міністерства
соціальної політики України від 08.07.2014
№571/13/155-14, листом Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Запорізькій області від 18.07.2014
№10-С-169-УГЛ.

20.08.2014 року позивач звернувся до
відповідача з заявою про виплату йому
компенсації втрати частини заробітної
плати у зв'язку з порушенням строків її
виплати. Відповідач відмовив позивачу
в задоволенні заяви, в зв'язку з тим, що
відсутня умова компенсації втрати
частини доходів, а саме наявність
нарахованої, але не виплаченої
заробітної плати. Зазначені обставини
підтверджуються листом відповідача
від 11.09.2014 №185.

За таких обставин суд дійшов
висновку, що позов необхідно
задовольнити частково з наступних
підстав.

Відмовляючи у виплаті компенсації
втрати частини заробітної плати у
зв'язку порушення строків її виплати,
відповідач виходив з того, що до
спірних правовідносин не можуть бути
застосовані положення Закону України
"Про компенсацію громадянам втрати
доходів у зв'язку з порушенням їх
виплати", оскільки за правилами,
визначеними ст. 3 цього Закону, сума
компенсації обчислюється шляхом
множення суми нарахованого, але не
виплаченого громадянину доходу за
відповідний місць (після утримання
податків і обов'язкових платежів) на
індекс інфляції в період невиплати
доходу (інфляція місяця, за який
виплачується доход до уваги не
береться).

Оскільки відсутня умова компенсації
втрати частини доходів, а саме
наявність нарахованої, але не
виплаченої заробітної плати, тому не
настає відповідальність за вказаними
нормами законодавства.

Натомість відповідач повинен був
виплатити позивачу, у відповідності до
ст. 117 КЗпП України, при нарахуванні та
виплаті заборгованості за роботу у
надурочний час і середній заробіток за
весь час затримки розрахунку з
позивачем при звільнені, адже те, що
оплата праці в надурочний час не
проводилась позивачу у встановленому
законом порядку, є винною
бездіяльністю відповідача.

Відповідно до довідки про середню
заробітну плату, наданої відповідачем
із зазначенням фактичної кількості
відпрацьованих годин за місяць ОСОБА_1
оплата провадилась погодинно,
середньогодинна заробітна плата за
останні два місяці, що передували
звільненю, складає 9,37 грн., працював
позмінно, фактично в грудні 2013 року
відпрацював 192 години, в січні 2014 р. - 184
години.

Враховуючи дані вищевказаної
довідки та застосовуючи порядок
обчислення середньої заробітної плати,
для обчислення суми компенсації, яка
підлягає стягненню з відповідача за
затримку виплати остаточного
розрахунку, суд встановив, що кількість
робочих годин за весь час затримки
розрахунку з 27.02.2014 р. по 10.07.2014 р.
складає 804 годин (134 дні - 33,5 зміни по 24
години). Обчислюючи суму компенсації,
суд виходить з середньогодинної
заробітної плати, середньомісячної
кількості робочих годин та період
затримки остаточного розрахунку.

Таким чином, сума середнього
заробітку, яка підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача
складає 7533,48 гривень (804 год. х 9,37 грн.
=7533,48 грн.)

Судом встановлено, що протиправною
бездіяльністю відповідача по
несвоєчасній виплаті заробітної плати
позивачу завдано моральної шкоди.

Суд дійшов висновку, що з
відповідача необхідно стягнути на
користь відповідача відшкодування
завданої моральної шкоди в сумі 500,00
грн., що відповідає засадам розумності,
виваженості та справедливості.

У відповідності до ч. 3 ст. 88
Цивільного процесуального кодексу
(ЦПК) України з відповідача необхідно
стягнути в дохід держави судовий збір в
сумі 487,20 грн., який, згідно до ч. 3 ст. 6
Закону України "Про судовий збір",
складається з судового збору за вимогу
майнового характеру (стягнення
середнього заробітку) в сумі 243,60 грн. та
судового збору за вимогу немайнового
характеру (відшкодування моральної
шкоди) в сумі 243,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 15, 208, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Токмацька
феросплавна компанія" про стягнення
компенсації за затримку виплати
заробітної плати та відшкодування
моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Токмацька
феросплавна компанія" на користь
ОСОБА_1 середній заробіток за весь час
затримки розрахунку при звільненні за
період з 27.02.2014 року по 10.07.2014 року в сумі
7533,48 гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Токмацька
феросплавна компанія" на користь
ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в
сумі 500,00 гривень.

В задоволенні іншої частини
позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Токмацька
феросплавна компанія" в дохід держави
судовий збір в сумі 487,20 гривень.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
через Токмацький районний суд в
десятиденний строк з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, або після розгляду
справи судом апеляційної інстанції.

Суддя:(підпис)

З оригіналом згідно

Суддя: