Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №0618/2-669/11
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді:
Гансецької І.А.

суддів: Микитюк О.Ю.,

Товянської О.В.

при
секретарі: Гуковій О.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Житомирі справу за
позовом прокурора Олевського району
Житомирської області в інтересах
держави в особі Житомирської обласної
державної адміністрації, головного
управління Держземагенства у
Житомирській області до Олевської
райдержадміністрації, ОСОБА_2 про
визнання недійсним державного акта на
право власності на землю та повернення
земельної ділянки

за апеляційною скаргою заступника
прокурора Житомирської області на
рішення Олевського районного суду
Житомирської області від 25 лютого 2014
року,

в с т а н о в и в
:

У грудні 2011 року прокурор звернувся
до суду з даним позовом. Просив визнати
недійсним державний акт серії ЯП №656378
на право власності на земельну ділянку
площею 2,00 га на ім'я ОСОБА_2 та
зобов'язати відділ Держкомзему в
Олевському районі Житомирській
області скасувати реєстрацію даного
державного акту. Зобов'язати ОСОБА_2
повернути земельну ділянку площею 2,0000
га, що знаходиться в АДРЕСА_1 до земель
запасу Кишинської сільської ради
Олевського району Житомирської
області. В обгрунтування позовних
вимог зазначив, що згідно рішення
окружного адміністративного суду
Житомирської області визнано
незаконними розпорядження голови
Олевської райдержадміністрації про
затвердження проекту землеустрою та
передання у власність ОСОБА_2 спірної
земельної ділянки, що тягне за собою
визнання недійсним державного акту на
дану земельну ділянку, виданого на
підставі цих рішень.

Рішенням Олевського районного суду
Житомирської області від 25 лютого 2014
року прокурору в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі прокурор
Олевського району Житомирської
області просить скасувати дане рішення
суду та ухвалити нове по суті заявлених
позовних вимог. Посилається на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 303 ЦПК України, колегія суддів
приходить до висновку, що скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Частинами першою, другою статті 116 ЗК
України (у редакції, яка була чинною на
час виникнення спірних правовідносин)
установлено, що громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом.
Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Право власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом (частина
перша статті 126 ЗК України в редакції,
яка була чинною на час виникнення
спірних правовідносин).

Статтею 118 ЗК України визначено
порядок безоплатної приватизації
земельних ділянок громадянами. Так,
відповідно до частин першої, другої,
шостої - дев'ятої цієї статті (у
редакції, яка була чинною на момент
виникнення спірних правовідносин)
громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки.

Частина перша статті 15 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України)
закріплює право кожної особи на захист
свого права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Положення
цієї статті базуються на нормах
Конституції України, які закріплюють
обов'язок держави забезпечувати
захист: прав усіх суб'єктів права
власності і господарювання (стаття 13),
захист прав і свобод людини і
громадянина судом (частина перша
статті 55).

Відповідно до частини першої статті 16
ЦК України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Частиною другою цієї
статті визначено перелік основних
способів захисту цивільних прав і
інтересів, серед яких припинення
правовідношення та визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК
України (у редакції, яка була чинною на
час виникнення спірних правовідносин)
захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється
шляхом: визнання прав; відновлення
стану земельної ділянки, який існував
до порушення прав, і запобігання
вчиненню дій, що порушують права або
створюють небезпеку порушення прав;
визнання угоди недійсною; визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування; відшкодування
заподіяних збитків; застосування
інших, передбачених законом, способів.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в абзаці другому пункту 2
постанови від 16 квітня 2004 року № 7 "Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ", виходячи з положень
статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30,
87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161,
210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК
України,статті 15 ЦПК України, статті 12
Господарського процесуального кодексу
України судам підвідомчі (підсудні)
справи за заявами, зокрема, з приводу
володіння, користування, розпорядження
земельними ділянками, що перебувають у
власності громадян чи юридичних осіб, і
визнання недійсними державних актів
про право власності та право
постійного користування земельними
ділянками.

Отже, державні акти на право власності
на земельні ділянки є документами, що
посвідчують право власності й
видавалися на підставі відповідних
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень. У спорах,
пов'язаних із правом власності на
земельні ділянки, недійсними можуть
визнаватися як зазначені рішення, на
підставі яких видано відповідні
державні акти, так і самі акти на право
власності на земельні ділянки.
Визнання недійсними державних актів на
право власності вважається законним,
належним та окремим способом
поновлення порушених прав у судовому
порядку.(Постанова ВСУ від 22 травня 2013
року у справі № 6-33цс13)

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 є власником земельної ділянки
площею 2,0000 га. розташованій на
території Кишинської сільської ради
Олевського району Житомирської
області відповідно до державного акту
серії ЯП № 656378. Вказаний державний акт
видано на підставі розпорядження
голови Олевської райдержадміністрації
№ 242 від 28.04.2010 року.

Згідно постанови Житомирського
окружного адміністративного суду від
19.11.2013 року розпорядження голови
Олевської райдержадміністрації № 185
від 20.04.2010 року «Про надання дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність ОСОБА_2» та розпорядження №
242 від 28.04.2010 року «Про передачу
земельної ділянки у власність за
проектом її відведення ОСОБА_2» визнані
незаконними та скасовані.

За таких обставин державний акт на
право власності на земельну ділянку,
виданий на підставі розпорядження,
визнаного незаконним, також підлягає
визнанню недійсним з поверненням
земельної ділянки до земель запасу.

Разом з тим, позов в частині
зобов'язання відділу Держкомзему в
Олевському районі Житомирській
області скасувати реєстрацію даного
державного акту задоволенню не
підлягає в зв'язку з тим, що відповідно
до вимог ст.10 Закону України «Про
Державний земельний кадастр», державна
реєстрація земельної ділянки
скасовується Державним кадастровим
реєстратором.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення
ухвалено судом першої інстанції з
порушенням норм матеріального права,
тому підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316,
317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и
л а :

Апеляційну скаргу заступника
прокурора Житомирської області
задовольнити частково.

Рішення Олевського районного суду
Житомирської області від 25 лютого 2014
року скасувати. Ухвалити нове рішення.
Задовольнити позов прокурора
Олевського району Житомирської
області частково. Визнати недійсним
державний акт серії ЯП №656378 на право
власності на земельну ділянку площею
2,0000 га на ім'я ОСОБА_2.

Зобов'язати ОСОБА_2 повернути земельну
ділянку площею 2,0000 га, що знаходиться
на території Кишинської сільської ради
Олевського району до земель запасу
Кишинської сільської ради Олевського
району Житомирської області. В решті
позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий: Судді: