Справа №
Провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2013 року
Бабушкінський районний суд
м.Дніпропетровська

в складі: головуючого судді
Кудрявцевої Т.О.

при секретарі
Ханберовій Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Комунального підприємства
«Жилсервіс-2» Дніпропетровської
міської ради, Дніпропетровської
міської ради про визнання права
користування житловим приміщенням, -

В С Т
А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із
вказаним позовом. В обґрунтування
своїх позовних вимог посилається на
те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_3,
який постійно проживав за адресою
АДРЕСА_1, вказана квартира є
неприватизованою. Починаючи з січня 2006
року вона за пропозицією ОСОБА_3
вселилася у вказану квартиру та стала
проживати з ним як чоловік та жінка.
Вони жили однією сім»єю, вели сумісне
господарство, придбавали за сумісні
кошти все необхідне для сім»ї майно,
разом працювали на дачній ділянці її
доньки, разом проводили всі свята - як і
в цій квартирі так і в інших місцях,
куди їх запрошували як подружжя. В 2005
році вони зробили ремонт в квартирі, а
після залиття квартири сусідом зверху
в 2010 році ще раз переклеїли шпалери та
повністю поміняли сантехніку,
встановили у ванну кімнату
водонагрівач. Кошти у них були спільні,
вона працювала, отримувала заробітну
плату, а ОСОБА_3 отримував пенсію, вони
допомагали один одному у побуті, разом
за сумісні кошти купили в 2006 році
холодильник б/у «Дніпро», в 2010 році -
пральну машину «ОТРАДА», вентилятор та
іншу дрібну побутову техніку,
постільну білизну, необхідний посуд,
продукти харчування, необхідний їм
одяг. Під час, коли вона працювала
нічним сторожем з 2005 по 2010 роки чоловік
разом з нею чергував на роботі.

Позивач зазначає, що ОСОБА_3
неодноразово звертався в паспортний
відділ з проханням прописати її в
квартиру, але для цього вони повинні
були надати свідоцтво про шлюб, але
вони були фактичним подружжям. ОСОБА_3
неодноразово пропонував їй стати його
офіційною дружиною, але цього не
сталося, оскільки він раптово помер у
віці 65 років. Крім них двох у вказаній
квартирі ніхто не проживав, вони разом
жили в квартирі, нарівні користувалися
усіма правилами і несли всі обов»язки,
що випливають з договору найму
житлового приміщення, удвох вносили
плату за квартиру, по сплаті якої
заборгованість відсутня.

Після смерті свого фактичного чоловіка
ОСОБА_3 вона залишилася проживати в
спірній квартирі, продовжує виконувати
умови договору найму житлового
приміщення, але їй перешкоджають
користуватися квартирою працівники
«Жилсервіса», в зв»язку з чим вона
змушена звернутися до суду із даним
позовом.

Посилаючись на вказане та на те, що вона
тривалий час проживала з ОСОБА_3 у
спірній квартирі та була членом його
сім»ї, позивач просить визнати за нею
право користування житловим
приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 як за
членом сім»ї померлого чоловіка ОСОБА_3

В судовому засіданні позивачка,
посилаючись на обставини, викладені в
позові, підтримала позовні вимоги. В
дане судове засідання не з»явилася, про
розгляд справи повідомлена належним
чином, надала суду заяву, в якій
підтримала свої вимоги та просила
розглянути справу у її відсутність.

В судовому засіданні представник
КП «Жилсервіс-2» позовні вимоги не
визнав, посилаючись на їх
необґрунтованість. В дане судове
засідання представники відповідачів
не з»явилися, про день, час та місце
розгляду справи повідомлялися
належним чином, причини неявки до суду
не повідомили, тому суд вважає можливим
розглянути справу у їх відсутність.

Вислухавши осіб, які з»явилися,
свідків, дослідивши матеріали справи,
суд дійшов до висновку, що заявлені
позивачкою позовні вимоги підлягають
задоволенню, зважаючи на наступне.

Разом з цим, згідно до ст. 3 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ст. 61 Житлового Кодексу
України, користування жилим
приміщенням у будинках державного і
громадського житлового фонду
здійснюється відповідно до договору
найму жилого приміщення. Договір найму
жилого приміщення в будинках
державного і громадського житлового
фонду укладається в письмовій формі на
підставі ордера на жиле приміщення між
наймодавцем - житлово-експлуатаційною
організацією і наймачем - громадянином,
на ім'я якого видано ордер.

Відповідно до ст. 64 Житлового Кодексу
України члени сім»ї наймача, які
проживають разом з ним, користуються
нарівні з наймачем усіма правами і
несуть усі обов»язки, що випливають з
договору найму жилого приміщення. До
членів сім»ї наймача належать дружина
наймача, їх діти і батьки. Членами сім»ї
наймача може бути визнано і інших осіб,
якщо вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство.

Згідно з ч.3 цієї статті, якщо особи,
зазначені в частині другої цієї статті
перестали бути членами сім»ї наймача,
але продовжують проживати у займаному
жилому приміщенні, вони мають такі ж
права і обов»язки, як наймач і члени
його сім»ї.

У відповідності до ст. 65 Житлового
Кодексу України наймач вправі в
установленому порядку за письмовою
згодою всіх членів сім»ї, які
проживають разом з ним, вселити в
займане ним жиле приміщення свою
дружину, дітей, батьків, а також інших
осіб. Особи, що вселилися в жиле
приміщення як члени сім»ї наймача,
набувають рівного з іншими членами
сім»ї права користування жилим
приміщенням, якщо при вселенні між цими
особами, наймачем та членами його
сім»ї, які проживають з ним, не було
іншої угоди про порядок користування
жилим приміщенням.

Згідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем
проживання фізичної особи є житловий
будинок, квартира, інше приміщення,
придатне для проживання в ньому, у
відповідному населеному пункті, в
якому фізична особа проживає постійно,
переважно або тимчасово.

Статтею 3 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» передбачено, що
місце проживання - це
адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає строком понад шість місяців
на рік. Відповідно до ст. 2 цього Закону,
громадянам України гарантуються
свобода пересування та вільний вибір
місця проживання на її території, за
винятком обмежень, які встановлені
законом.

У відповідності до ч.2 ст. 824 ЦК України у
разі смерті наймача або вибуття його з
житла наймачами можуть стати усі інші
повнолітні особи, які постійно
проживали з колишнім наймачем, або, за
погодженням з наймодавцем, один або
кілька із цих осіб.

Відповідно до ст. 47 Конституції України
ніхто не може бути примусово
позбавлений житла інакше як на
підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Згідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає справи в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін, при
цьому кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.57 цього Кодексу
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
письмових доказів, речових доказів,
зокрема звуко- і відеозаписів,
висновків експертів.

Як встановлено в судовому засіданні,
ОСОБА_3 постійно проживав за адресою
АДРЕСА_1, вказана квартира є
однокімнатною, житловою площею 12,3
кв.м., та не приватизованою. ОСОБА_3
проживав та був зареєстрований у
вказаній квартирі сам на підставі
постанови Бабушкінського районного
суду м.Дніпропетровська від 02.10.2007 року,
ухваленій у справі № 2а-14/07. Проживаючи
на вказаною адресою, ОСОБА_3, вносив
плату за житлово-комунальні послуги,
послуги з водо- та газопостачання,
квартплату, що підтверджується
матеріалами справи.

Починаючи з січня 2006 року позивачка за
пропозицією ОСОБА_3 вселилася у вказану
квартиру та стала проживати з ним
однією сім»єю як чоловік та жінка. Крім
них двох у вказаній квартирі ніхто не
проживав, вони нарівні користувалися
усіма правилами і несли всі обов»язки,
що випливають з договору найму
житлового приміщення в квартирі за
вказаною адресою, вдвох вносили плату
за квартиру.

Позивач з ОСОБА_3 вели сумісне
господарство та мали спільний бюджет,
набували за сумісні кошти все
необхідне для сім»ї майно, а зокрема,
разом купили в 2006 році холодильник б/у
«Дніпро», в 2010 році - пральну машину
«ОТРАДА», вентилятор та іншу дрібну
побутову техніку, постільну білизну,
необхідний посуд, продукти харчування
та необхідний їм обом одяг, що
підтверджується матеріалами справи. В
2005 році вони разом за спільні кошти
зробили ремонт в квартирі, а після
залиття квартири сусідом зверху в 2010
році ще раз переклеїли шпалери на
стінах квартири та повністю поміняли
сантехніку, встановили у ванну кімнату
водонагрівач.

ОСОБА_1 з ОСОБА_3 разом працювали на
дачній ділянці доньки позивачки, разом
проводили всі свята - як і в спірній
квартирі так і в інших місцях, куди їх
запрошували як подружжя. Кошти у них
були спільні, позивач працювала та
отримувала заробітну плату, а ОСОБА_3
отримував пенсію, вони допомагали один
одному у побуті.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1, виданим 21.01.2013 року
відділом державної реєстрації смерті
Дніпропетровського міського
управління юстиції у
Дніпропетровській області, актовий
запис № 547.

Після його смерті позивачка приймала
участь у його похованні, залишилася
проживати в квартирі АДРЕСА_1 та
продовжує виконувати умови договору
найму житлового приміщення.
Встановлено, що ОСОБА_1 з 09.04.1982 року
зареєстрована в однокімнатній
квартирі АДРЕСА_4, де проживає її син
ОСОБА_4 з сім»єю, іншого жита вона не
має.

Ті обставини, що ОСОБА_3 за життя та за
наведених позивачем обставин
запропонував їй проживати з ним в
квартирі АДРЕСА_1 і вона вселилася в цю
квартиру за саме його згодою та жила в
ній як член його сім»ї підтверджуються
поясненнями в судовому засіданні
свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні
пояснив, що йому відомо, що ОСОБА_1 з
ОСОБА_3 проживали однією сім»єю з 2006
року в квартирі АДРЕСА_1. Вселитися у
вказану квартиру ОСОБА_1 запропонував
ОСОБА_3 Вони разом робили в квартирі
ремонт, вели спільний бюджет, вони
збиралися одружитися та ОСОБА_3 мав
намір зареєструвати ОСОБА_1 у вказаній
квартирі. Після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_1
приймала участь у його похованні.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні
пояснила, що її мати ОСОБА_1 проживала з
ОСОБА_3 однією сім»єю з 2006 року в
квартирі АДРЕСА_1. ОСОБА_1 вселилася у
вказану квартиру за пропозицією ОСОБА_3
Вони разом робили в квартирі ремонт,
вели спільний бюджет, купили
холодильник, пральну машину, разом
платили квартплату, разом проводили
свята. Вони збиралися одружитися та
ОСОБА_3 мав намір зареєструвати ОСОБА_1
у вказаній квартирі, проте не встиг в
зв»язку зі смертю.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
пояснив, що його бабуся ОСОБА_1 з ОСОБА_3
проживали однією сім»єю без реєстрації
шлюбу з 2006 року в квартирі АДРЕСА_1.
Вселитися у вказану квартиру ОСОБА_1
запропонував ОСОБА_3 Вони разом робили
в квартирі ремонт, вели спільний
бюджет, він ремонтував їм в квартирі
люстру, проводку, налагоджував
кабельне телебачення, ремонтував трубу
у туалеті. Вони збиралися одружитися,
проте не встигли цього збробити в
зв»язку зі смертю ОСОБА_3

Також проживання позивачки у вказаній
квартирі в якості члена сім»ї ОСОБА_3
підтверджується фотокартками,
листівкою матері ОСОБА_3 - ОСОБА_8,
адресованою йому та позивачці за
адресою АДРЕСА_1 зі штампом
відправлення від 11.12.2006р., а також
листом ОСОБА_8, адресованим на вказану
адресу ОСОБА_3 та ОСОБА_1

Таким чином, судом встановлено, що
ОСОБА_3 надав свою згоду на вселення
позивачки у спірну квартиру, яка
проживала у ній як член його сім»ї, що
не було спростовано в судовому
засіданні, як не було надано доказів
самоправного заселення позивачки у
вказану квартиру, тому її позовні
вимоги, з урахуванням ст.11 ЦПК України,
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з
відповідачів на користь позивача
підлягають стягненню солідарно
понесені витрати по справі в сумі 114,70
грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право користування
жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з Комунального підприємства
«Жилсервіс-2» Дніпропетровської
міської ради та Дніпропетровської
міської ради солідарно на користь
ОСОБА_1 понесені витрати по справі -
сплачений судовий збір у сумі 114,70 грн.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Бабушкінський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в 10-ти
денний строк з дня отримання копії
рішення апеляційної скарги.

Суддя
Т.О. Кудрявцева