Справа № 502/583/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2014 року
м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської
області у складі:

головуючого судді Балана М.В.,

при секретарі Урсул Г.К.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду м. Кілія справу за
позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
державний нотаріус Кілійської
районної державної нотаріальної
контори

про

встановлення факту належності та
визнання права власності на спадщину, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Кілійського
районного суду Одеської області з
позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання
права власності на ? частину спадкового
майна, а саме домоволодіння, яке
розташоване за адресою: АДРЕСА_1. 01.08.2014
року позивач надав уточнення до позову,
де просив встановити факт належності
нерухомого майна за ОСОБА_3 та визнати
за ним право власності на ? частину
спадкового майна.

З позовної та уточнюючої заяв
вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла
мати позивача ОСОБА_3. За життя
померлій належало домоволодіння
АДРЕСА_1, що підтверджується договором
про надання в безстрокове користування
земельної ділянки для будівництва
житлового будинку, посвідченого
Кілійською державною нотаріальною
конторою 26.01.1962 року за реєстровим №118,
рішенням виконкому Вилківської
міської ради від 26.01.2006 року №8 про
оформлення права власності та видачу
свідоцтва про право власності ОСОБА_3,
але свідоцтво про право власності за
життя ОСОБА_3 не видано та право
власності не зареєстровано, не
проведена державна реєстрація
нерухомого майна. Згідно ст..ст. 1261, 1268
ЦК України позивач та відповідач є
єдиними спадкоємцями першої черги
після смерті матері.

У видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом, державним
нотаріусом Кілійської районної
державної нотаріальної контори ОСОБА_4,
було відмовлено з тих підстав, що
свідоцтво про право на власності не
видано та право власності не
зареєстровано, не проведена державна
реєстрація нерухомого майна, що
підтверджується відповідним листом
державного нотаріуса від 10.06.2013 року
№631/02-14-493/2010. У зв?язку з неможливістю
оформити спадщину через нотаріальну
контору, позивач вимушений був
звернутися до суду з вказаним позовом.

Позивач повідомлений належним чином
про дату та місце розгляду справи, у
судове засідання не з`явився, однак від
його представника, за довіреністю
ОСОБА_5 до канцелярії суду надійшла
заява, відповідно до якої позовні
вимоги позивача підтримує в повному
обсязі, просить розглянути справу за її
відсутності, проти винесення заочного
рішення не заперечує.

Відповідач, який про дату, час та місце
розгляду справи був сповіщений
належним чином, повторно не з'явився,
про поважність причин неявки суд не
повідомив, заяв про відкладання
слухання по справі, або про розгляд
справи за його відсутності не надав.

Третя особа, державний нотаріус, у
судове засідання не з?явилась, в
матеріалах справи міститься її заява
про те, що у зв?язку із завантаженістю у
роботі, просить розглянути цивільну
справу за її відсутності. Питання у
справі про визнання права власності за
ОСОБА_1 залишає на розгляд суду, згідно
чинного законодавства, в сукупності
доказів.

Суд ухвалює рішення при заочному
розгляді справи, що відповідає
положенням ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши надані письмові докази та
розглянувши справу у межах заявлених
позовних вимог, суд вважає позов таким,
що підлягає задоволенню у повному
обсязі.

У відповідності зі ст. 55 Конституції
України права і свободи людини і
громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено
право особи на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання. Кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Одним із способів
захисту права, встановлених цивільним
законодавством, є, зокрема, його
визнання.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані на підставі яких
суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Як зазначено у ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Дослідивши надані письмові докази
та розглянувши справу у межах
заявлених позовних вимог, суд
достовірно встановив такі факти та
відповідні їм правовідносини:

06.03.2013 року Кілійським районним судом
Одеської області винесено рішення по
справі №2-2472/11 року за позовом ОСОБА_2 до
Вилківської міської ради Кілійського
району Одеської області про визнання
права власності на спадкове майно та
позовом третьої особи, яка заявляє
самостійні вимоги щодо предмета спору -
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності на спадкове майно, за яким у
задоволенні позову ОСОБА_2 до
Вилківської міської ради Кілійського
району Одеської області про визнання
права власності на спадкове майно -
відмовлено в зв'язку з
необґрунтованістю та в задоволенні
позову третьої особи, яка заявляє
самостійні вимоги щодо предмета спору -
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності на спадкове майно -
відмовлено в зв'язку з
необґрунтованістю. Рішення набрало
законної сили.

Вказаним рішенням встановлені
наступні обставини справи:

В свідоцтві про народження НОМЕР_1,
виданому 23 травня 1953 року Вилківським
міськвиконкомом Кілійського району
Одеської області, актовий запис № 76,
батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 записано
ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Рішенням виконавчого комітету
Вилківської міської ради від 10 січня 1962
року № 8, ОСОБА_7 було відведено
земельну ділянку площею 300 кв.м. по
АДРЕСА_2 та 26 січня 1962 року ОСОБА_7 було
підписано договір про надання
зазначеної земельної ділянки в
безстрокове користування для
будівництва індивідуального житлового
будинку на праві особистої власності.

Рішенням виконавчого комітету
Вилківської міської ради від 16.07.1981
року № 97, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 було
дозволено будівництво літньої кухні
розміром 3?5 м по АДРЕСА_1.

Як зазначено в свідоцтві про укладення
шлюбу НОМЕР_2, виданому 5 вересня 1990 року
виконавчим комітетом Вилківської
міської ради Кілійського району
Одеської області, актовий запис № 60,
після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 та
ОСОБА_7, дружині присвоєне прізвище
"Чорна".

11.10.2001 року рішенням виконавчого
комітету Вилківської міської ради № 144
було затверджено акт про закінчення
будівництва та вводу в експлуатацію
індивідуального домоволодіння -
житлового будинку, розташованого по
АДРЕСА_1,побудованого ОСОБА_7

Рішенням виконавчого комітету
Вилківської міської ради від 26.01.2006
року № 8 за ОСОБА_3 було оформлено право
власності на госпспоруди: літню кухню -
літ "Б", літню кухню - літ. "В", літню кухню
- літ. "Д", розташовані на присадибній
ділянці за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету
Вилківської міської ради від 16.11.2006
року № 98 за ОСОБА_3 було оформлено
право власності на вбиральню під
літерою "Е", розташовану на присадибній
ділянці за адресою: АДРЕСА_1.

Як зазначено в свідоцтві про смерть
серії НОМЕР_3, виданому виконавчим
комітетом Вилківської міської ради
Кілійського району Одеської області,
актовий запис № 119, ОСОБА_3 померла
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно повідомлення Кілійської
районної державної нотаріальної
контори від 21.0.2011 року № 751/01-16, після
смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2,
спадкова справа № 493/2010 була заведена 26
листопада 2010 року за заявою про
прийняття спадщини від імені ОСОБА_1, що
проживає АДРЕСА_3. Інших заяв до
Кілійської районної державної
нотаріальної контори не надходило.

Як зазначено в листі КП "Районне бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації об'єктів нерухомості" від
08.06.2012 р. № 31, згідно архівних даних КП
"РБТІ та РОН", за ОСОБА_3, що мешкала в м.
Вилкове Кілійського району, Одеської
області, АДРЕСА_1, та померла
ІНФОРМАЦІЯ_2, нерухоме майно на праві
власності не зареєстровано.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи.

10 червня 2013 року державним нотаріусом
ОСОБА_1 надано роз?яснення за
№651/02-14-493/2010, щодо оформлення спадщини
на нерухоме майно, відповідно до якого
свідоцтво про право власності за життя
ОСОБА_3 не видано та право власності не
зареєстровано, не проведена державна
реєстрація нерухомого майна, за таких
обставин у разі відсутні у спадкоємця
необхідні для видачі свідоцтва про
право на спадщину документів, це
питання вирішується у судовому
порядку.

23.09.2013 року виконавчий комітет
Вилківської міської ради видав лист за
№ Ч 236, в якому ОСОБА_1 рекомендовано
встановити факт приналежності
нерухомого майна спадкодавцю.

Відповідно до складеного КП «Кілійське
РБТІ та РОН» технічного паспорту та
характеристики будинку, господарських
будівель та споруд на будівлю АДРЕСА_1,
складається з літ.А - будівля, 1964 року
побудови, літ. а, д - веранда, літ. Б -
літня кухня, літ В - кухня, літ. Г. -
альтанка, літ. Д. - кухня, літ д -навіс,
літ. Е - вбиральня, надвірні споруди - 1, 2
- І. Вартість спадкового майна
становить 173924 гривні.

Згідно ст.ст. 1216, 1217 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Відповідно до ст. ст. 1261, 1268, 1269 ЦК
України спадкоємець за заповітом чи
за законом має право прийняти спадщину
або не прийняти її. Незалежно від часу
прийняття спадщини вона належить
спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини. У першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, у тому числі зачаті після
життя спадкодавця та народжені після
його смерті, той з подружжя, який його
пережив, та батьки.

Згідно з ст. 375 ЦК України, власник
земельної ділянки має право зводити на
ній будівлі та споруди та набувати на
них право власності за умови
додержання ним архітектурних,
будівельних, санітарних та інших норм.

Стаття 376 ЦК України містить норму,
відповідно до якої право власності на
самочинно збудоване нерухоме майно
може бути за рішенням суду визнане за
особою, яка здійснила самочинне
будівництво на земельній ділянці, що не
була їй відведена для цієї мети, за
умови надання земельної ділянки у
встановленому порядку особі під уже
збудоване нерухоме майно.

Згідно ст. 331 ЦК України право власності
на нову річ виготовлену (створену)
особою, набувається нею, якщо інше не
встановлено договором чи законом.
Право власності на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва
(створення майна). Якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації. Якщо право
власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає державній
реєстрації, право власності виникає з
моменту державної реєстрації.

Як зазначено у роз'ясненнях
Міністерства юстиції України № 19-32/319
від 21.02.2005 року, у випадку смерті
власника нерухомого майна, реєстрацію
якого належним чином проведено не було
і правовстановлюючий документ
відсутній, питання про визначення
цього майна померлому та спадкоємцю
повинно вирішуватись в судовому
порядку.

У відповідності до ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема, з правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу
України власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
у разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом. Ніхто
не може бути позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним.

У відповідності до ч. 2 ст. 256 ЦПК
України, у судовому порядку можуть бути
встановлені факти від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб, якщо законом не визначено іншого
їх встановлення.

Оскільки позивач правомірно набув
правомочності з володіння
користування та розпорядження
зазначеним нерухомим майном, ОСОБА_1 є
спадкоємцям за законом на 1/2 частину
спадкового майна та прийняв спадщину
згідно положень ч.1 ст. 1269 ЦК України,
однак в зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів не має
можливості оформити своє право
власності інакше ніж в судовому
порядку, суд застосовує положення ст.
ст. 16 ЦК України та задовольняє позов.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України судові
витрати складаються з судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. Розмір судового збору, порядок
його сплати і звільнення від сплати
встановлюються законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо
сторону, на користь якої ухвалено
рішення, звільнено від оплати судових
витрат, з другої сторони стягуються
судові витрати на користь осіб, що їх
понесли, пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог. Якщо обидві
сторони звільнені від оплати судових
витрат, вони компенсуються за рахунок
держави у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Позивач при зверненні до суду, на
підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про
судовий збір», судовий збір не
сплачував.

Підстава його звільнення підтверджена
довідкою до акту огляду МСЕК №040452,
виданою Одеською психіатричною
спеціалізованою медико-соціальною
експертною комісією 13.01.2010 року, про те,
що ОСОБА_1 має ІІ групу інвалідності
безстроково.

Документів про звільнення відповідача
від сплати судового збору суду не
надано, тому суд, відповідно до ч.2 ст.88
ЦПК України, стягує суму судового збору
з розмірі 869,62 гривні (173924,00 гривень
(вартість майна) / 100% / 2 (1/2 частина майна)
= 869,62 гривень) з відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, ч. 2 ст. 256
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Встановити факт належності житлового
будинку з господарськими будівлями та
надвірними спорудами, розташований в
АДРЕСА_1 - ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частину житлового будинку з
господарськими будівлями та
надвірними спорудами, розташованого в
АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі
869,62 гривень, який зарахувати до
спеціального фонду Державного бюджету
України.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через Кілійський
районний суд Одеської області шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Кілійського районного суду М.
В. Балан