28 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:
Євтушенко О.І., Горелкіної Н.А.,
розглянувши в попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України в особі Регіонального
структурного підрозділу Київський
районний центр «Київцентраеро» про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку та відшкодування
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 10 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 24 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Державного
підприємства обслуговування
повітряного руху України в особі
Регіонального структурного підрозділу
Київський районний центр
«Київцентраеро» про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що з 1993 року по березень

2013 року працював в РСП «Київцентраеро»
ДП обслуговування повітряного руху
України «Украерорух». 14 березня 2013 року
наказом № 119/о від 13 березня

2013 року він був звільнений з роботи у
зв'язку з невідповідністю займаній
посаді внаслідок недостатньої
кваліфікації. Однак вважає, що його
звільнено незаконно з численним
порушенням норм КЗпП України, у зв'язку
з чим просить визнати дії місцевої
кваліфікаційної комісії відносно
зняття з нього усіх допусків до
самостійної роботи неправомірними,
поновити його на роботі диспетчером
управління повітряним рухом в
районному диспетчерському центрі
Регіонального структурного підрозділу
«Київцентраеро» та стягнути з
відповідача на його користь середній
заробіток за період з 15 березня 2013 року
до дня поновлення на роботі у розмірі 10
000 грн та моральну шкоду у розмірі 20 000
грн.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від

10 грудня 2013 року в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4 до Державного
підприємства обслуговування
повітряного руху України в особі
Регіонального структурного підрозділу
Київський районний центр
«Київцентраеро» про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
та відшкодування моральної шкоди
відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Київської
області від 24 березня 2014 року рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 10 грудня 2013 року
залишено без змін

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати оскаржувані судові рішення
та ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити, мотивуючи свої
вимоги порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 в період
з 12 серпня 1988 року по

14 березня 2013 року працював диспетчером
з управління повітряним рухом служби
руху в Бориспільському
авіапідприємстві, з 1 квітня 1993 року за
переведенням в РСП «Київцентраеро», а з
15 березня 2013 року - диспетчером
польотної інформації РСП
«Київцентраеро».

Згідно наказу № 119/о від 14 березня 2013
року ОСОБА_4 звільнено з роботи у
зв'язку з невідповідністю займаній
посаді, внаслідок недостатньої
кваліфікації відповідно до п. 2 ст. 40
КЗпП України. Підставою для звільнення
позивача стало рішення місцевої
кваліфікаційної комісії Украероруху
(МКК) про скасування наданих позивачу
допусків до самостійної роботи, наказ
Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України (Украерорух) про скасування
допусків до самостійної роботи
позивачу та відмова позивача від
переведення на запропоновану посаду,
не повʼ?язану з управлінням повітряним
рухом.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України
передбачено, що трудовий договір,
укладений на невизначений строк, а
також строковий трудовий договір до
закінчення строку його чинності можуть
бути розірвані власником або
уповноваженим ним органом лише у
випадку виявленої невідповідності
працівника займаній посаді, або
виконуваній роботі внаслідок
недостатньої кваліфікації або стану
здоров'я, які перешкоджають
продовженню даної роботи, а так само в
разі відмови у наданні допуску до
державної таємниці або скасування
допуску до державної таємниці, якщо
виконання покладених на нього
обов'язків вимагає доступу до
державної таємниці.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від

6 листопада 1992 року № 9 «Про практику
розгляду судами трудових спорів», суд
може визнати правильним припинення
трудового договору згідно п. 2 ст. 40 КЗпП
України у тому разі, коли встановить, що
воно проведено на підставі фактичних
даних, якими підтверджено, що через,
зокрема, недостатню кваліфікацію
працівник не може належно виконувати
покладені на нього трудові обовʼ?язки
та його неможливо перевести за його
згодою на іншу роботу, та зазначає, що в
наказі про звільнення повинно бути
наведено будь-який факт про
невідповідність займаній посаді під
час роботи на підприємстві, який
послужив би прикладом недостатньої
кваліфікації.

В п. 21 вищеназваної Постанови Пленуму
Верховного Суду України, також вказано,
що у випадках, коли згідно з
законодавством виконання певної
роботи допускається після надання в
установленому порядку спеціального
права (водії автомобільного та
електротранспорту тощо), позбавлення
цього права може бути підставою для
звільнення працівника з мотивів
невідповідності займаній посаді або
виконуваній роботі на підставі п. 2 ст. 40
КЗпП України.

Розділом 6 «Кваліфікаційні вимоги»
Посадової інструкції диспетчера
управління повітряним рухом вказано,
що управління повітряним рухом є також
роботою, яка потребує надання
спеціального права - свідоцтва
диспетчера служби руху.

Оскільки наказом Украероруху № 131/о від
12 березня 2013 року скасовано допуски до
самостійної роботи терміном на один
рік, що є невідʼ?ємною частиною
свідоцтва, яке дійсне тільки з додатком
в якому зазначається термін дії та
повноваження, згідно додатку 15 до
Правил видачі свідоцтв авіаційному
персоналу в Україні, тому свідоцтво
ОСОБА_4 починаючи з 12 березня 2013 року є
чинним, але не може бути підставою для
допуску протягом року, так як термін
дії свідоцтва позивача становить до
листопада 2013 року. Згідно додатку 21 до
Правил видачі свідоцтв авіаційному
персоналу в Україні в заяві про
продовження дії свідоцтва диспетчера
служби руху повинно бути зазначено
наявний допуск до обслуговування
повітряного руху.

Тому суди дійшли вірного висновку
відмовивши з задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4 до Державного
підприємства обслуговування
повітряного руху України в особі
Регіонального структурного підрозділу
Київський районний центр
«Київцентраеро» про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
та відшкодування моральної шкоди.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
суд касаційної інстанції дійшов до
висновку про відхилення касаційної
скарги та залишення без змін рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 10 грудня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 24 березня 2014 року, тому що
судові рішення законні та
обґрунтовані.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від

10 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Київської області від

24 березня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_4 до Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України в особі Регіонального
структурного підрозділу Київський
районний центр «Київцентраеро» про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку та відшкодування
моральної шкоди, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Н.А. Горелкіна
В.І. Журавель