Машівський районний суд Полтавської
Справа № 540/1367/14-ц
Номер провадження 2/540/346/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2014 Машівський районний суд
Полтавської області в складі: судді
Косик С.М., за участю секретаря Ткач Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Машівської районної державної
адміністрації Полтавської області в
інтересах малолітнього ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача: виконавчий
комітет Ряськівської сільської ради
Машівського району Полтавської
області, Полтавська районна державна
адміністрація, ОСОБА_4, про позбавлення
батьківських прав,

відповідно до ч.3 ст.209 ЦПК
України в судовому засіданні 16.12.2014
проголошено вступну та резолютивну
частину рішення,

в с т а н о в и в :

в листопаді 2014 року Машівська районна
державна адміністрація звернулася до
суду зі вказаним позовом, посилаючись
на те, що на комісії із захисту прав
дитини при райдержадміністрації 22.09.2014
було розглянуто питання щодо
доцільності позбавлення батьківських
прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносно їх
малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

Було встановлено, що шлюб між батьками
дитини розірвано, ОСОБА_3 в серпні 2012
року покинула сина та виїхала з
с.Ряське Машівського району. На даний
час мати дитини проживає в с.Котовка
Магдалинівського району
Дніпропетровської області зі
співмешканцем, дітьми співмешканця,
спільними дітьми та власним сином.
Стосовно сина ОСОБА_5 ОСОБА_3 своїх
батьківських обов'язків не виконує,
участі у вихованні не приймає та не
спілкується.

ОСОБА_2 зареєстрований та проживає в
с.Ряське з батьками. 07.10.2014 під час
обстеження житлово-побутових умов
останнього виявлено, що для дитини не
створено жодних умов для проживання та
розвитку. З лютого місяця 2013 року
ОСОБА_2 проживав спільно з ОСОБА_4 в
АДРЕСА_1 та за цей період проявив себе з
негативної сторони: зловживав
алкогольними напоями, залишав дитину з
ОСОБА_4 та міг не з'являтися вдома по
кілька днів. У вересні 2013 року з'явився
додому останній раз щоб оформити сина в
дитячий садок. Більше з сином не
зустрічався, в дитсадку та школі не
відвідував, матеріальної допомоги не
надавав.

У зв'язку з наведеним позивач просить
позбавити відповідачів батьківських
прав відносно їх малолітнього сина
ОСОБА_5.

В запереченні від 21.11.2014 ОСОБА_3 не
погоджується з тим, що вона втекла від
дитини та пояснює що в травні 2013 року
вона поїхала з с.Ряське в с.Котовку та з
сином ОСОБА_5 спілкувалася по телефону.
ОСОБА_7 з ОСОБА_2 не проживали, вона
почала пересилати гроші - в березні 500
грн., в жовтні 4000 грн. та купила на день
народження дитині планшет. ОСОБА_4
налаштовує дитину проти неї та не
дозволяє їй

навідувати сина. За адресою АДРЕСА_2
обстеження не було, вони з чоловіком
роблять, забезпечують умови дітям -
купляють меблі, постільну білизну
тощо(а.с.52-54).

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_8 та представник третьої
особи Полтавської районної державної
адміністрації Петренко Я.Ю. позов
підтримали та наполягали на його
задоволенні. Представник третьої особи
крім того пояснила, що дитина на даний
час проживає з ОСОБА_4, яка й опікується
хлопчиком - забезпечує одягом, їжею,
дитина відвідує школу. Батьків дитини
вона жодного разу біля нього не бачила,
відповідачі сином не цікавляться.

Представник третьої особи -
виконавчого комітету Ряськівської
сільської ради в судове засідання не
з'явився, комітет надав заяву з
проханням слухати справу за його
відсутності, з позовними вимогами
погодився (а.с.57).

Третя особа ОСОБА_4 позов підтримала та
просила його задовольнити, пояснивши,
що полюбила дитину, близько двох років
ОСОБА_5 проживає з нею, спочатку мати, а
потім і батько покинули дитину, вона
сама ним опікується - навчила
самостійно їсти, він навіть ложки не
вмів тримати, читати й писати - зараз
хлопчик відвідує школу, в сина є все
необхідне, від батьків дитини їй нічого
не потрібно. Також пояснила, що
відповідачі знущалися над дитиною - не
годували, не створювали умов для
проживання, купали останнього після
усіх інших дітей, а тому вона не хоче
віддавати дитину. Спочатку вона
дозволяла спілкуватися хлопчику з
матір'ю, але та хотіла забрати до себе
дитину на деякий час - хлопчик після
того нервував, плакав і психолог
порадила не спілкуватися з батьками,
тому вона заборонила спілкування. На
даний час Владик хворіє, але батьки
станом здоров'я не переймаються. Також
пояснила, що має намір усиновити
дитину.

Відповідач ОСОБА_3 проти
позбавлення батьківських прав
заперечувала та пояснила, що бажає
виховувати дитину, любить сина,
спілкувалася та допомагала -
перераховувала на картку доньки
ОСОБА_4, з якою на даний час проживає
хлопчик, значні суми коштів, на день
народження купила планшет. ОСОБА_4 не
дає їй дитину, налаштовує сина проти
неї, не дозволяє його відвідувати. На
даний час остання з ОСОБА_2 не проживає,
вигнала його та не дозволяє
спілкуватися з дитиною. Дійсно, вона не
заперечувала під час розлучення з
чоловіком щоб син жив з батьком,
оскільки на той час вона з
співмешканцем та дітьми не мала де
жити, народила іншу дитину, на даний час
в декретній відпустці. Обстеження умов
її проживання не проводилося - на даний
час будинок в придатному стані, там 4
кімнати, є необхідні меблі, продукти
харчування. З обліку як проблемна сім'я
вони зняті. Також вважає що ОСОБА_4 хоче
забрати дитину щоб присвоїти будинок,
паї бувшого чоловіка ОСОБА_2

Малолітній ОСОБА_1 в судовому
засіданні, в присутності психолога
Машівської спеціалізованої школи І-ІІІ
ст. ОСОБА_6., пояснив, що він проживає з
мамою ОСОБА_4, з циганкою, при цьому
вказавши на відповідача ОСОБА_3, жити не
хоче. Циганка йому купила тільки
поламаний планшет. Також пояснив, що
коли вони жили в Ряськах, в них не було
чого їсти, ОСОБА_2 його бив, ображав.
Йому нічого не купляли. Зараз у мами все
смачно, він її любить.

Відповідач ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явився повторно, про
дату та час слухання справи
повідомлений належним чином та
завчасно, причини неявки не повідомив.

Суд, заслухавши представника
позивача ОСОБА_8, представника третьої
особи - Полтавської районної державної
адміністрації Петренко Я.Ю., третю
особу ОСОБА_4, малолітнього ОСОБА_1,
психолога ОСОБА_10, відповідача ОСОБА_3,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши надані сторонами докази,
прийшов до наступного висновку.

Установлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є
батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Рішенням Машівського районного суду
Полтавської області від 20.03.2013 шлюб між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано, визначено
місце проживання дитини - сина ОСОБА_5 з
батьком - ОСОБА_2 (а.с.12-14).

Згідно довідок Рськівської сільської
ради від 22.09.2014 №450 та від 02.10.2014 №464
(а.с.10) ОСОБА_2 зареєстрований та
проживає в АДРЕСА_1, ОСОБА_3
зареєстрована за вказаною адресою але
не проживає.

Згідно довідки Котовської сільської
ради Магдалинівського району
Дніпропетровської

області від 30.09.2014 №818, ОСОБА_3 проживає
без реєстрації у вказаному населеному
пункті по АДРЕСА_2 зі співмешканцем та
дітьми (а.с.11).

За актом обстеження
матеріально-побутових умов життя
ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2, проведеного
депутатом Котовськом сільської ради,
за відсутності відповідачки, ОСОБА_3
проживає з співмешканцем та дітьми в
газифікованому будинку без зручностей,
житловою площею 25,4 кв.м. Сім'я
користується земельною ділянкою
загальною площею 0,12 га., земельних паїв
на території сільської ради не має.
Протягом 2013-2014 років сім'я перебувала
на обліку як проблемна багатодітна. В
даний час з обліку знята. ОСОБА_3 на
території сільської ради не працює
(а.с.16).

З акту обстеження житлово-побутових
умов ОСОБА_2 від 07.10.2014 (а.с.19) убачається,
що останній проживає в с.Ряське
Машівського району з батьками в
газифікованому, електрифікованому
будинку. В будинку 3 кімнати, є побутова
техніка, вмебльовано старими меблями.
Дитяче ліжко без постільної білизни. В
наявності старі дитячі речі. Зроблено
висновок про відсутність умов для
проживання дитини.

З листів, наданих Тахтаулівським
навчально-виховним комплексом
Полтавської районної ради Полтавської
області, датованих 19.09.2014, 23.09.2014 (а.с.20,23)
убачається, що ОСОБА_1 01.09.2014 розпочав
навчання в Тахтаулівському НВК, з 01.09.2013
по 01.06.2014 ОСОБА_1 відвідував дошкільний
підрозділ вказаного навчального
закладу та за цей період батько дитини,
ОСОБА_2 тільки оформив дитину до
навчального закладу, в період
відвідування хлопчиком дошкільного
закладу ним опікувалася та проводила
доплату за харчування ОСОБА_4.

За довідкою Тахтаулівської
амбулаторії загальної практики
сімейної медицини від 19.09.2014 (а.с.21)
ОСОБА_1 відвідував вказаний
лікувальний заклад з приводу
захворювань та профілактичних щеплень
в супроводі ОСОБА_4, батько ОСОБА_2.
дитину не супроводжував. Стан здоров'я
дитини задовільний, профілактичні
щеплення проведені згідно віку, на
момент огляду дитина здорова.

Згідно висновку служби в справах дітей
Машівської РДА від 20.11.2014 року за №
01-24/1541, оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 злісно
ухиляються від виконання батьківських
обов'язків, служба у справах дітей
вважає за необхідне позбавити їх
батьківських прав відносно
малолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
та стягти аліменти (а.с.65,66).

Відповідно до статті 8 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод , кожен має право на повагу до
свого приватного і сімейного життя, до
свого житла і кореспонденції. Органи
державної влади не можуть
втручатись у здійснення цього права,
за винятком випадків , коли втручання
здійснюється згідно із законом і є
необхідним у демократичному
суспільстві в інтересах національної
та громадської безпеки чи економічного
добробуту країни , для запобігання
заворушенням чи злочинам ,для захисту
здоров'я чи моралі або для захисту
прав і свобод інших осіб.

Європейський суд з прав людини у справі
«Савіни проти України» (заява № 39948/06),
зокрема у пункті 49 зазначив, що хоча
національним органам надається
певна свобода розсуду у вирішенні
питань щодо встановлення державної
опіки над дитиною, вони повинні
враховувати , що розірвання сімейних
зв'язків означає позбавлення дитини
її коріння, а це можна виправдати лише
за виняткових обставин. Отже,
відповідне рішення має
підкріплюватися достатньо
переконливими і зваженими
аргументами на захист інтересів
дитини, і саме держава-відповідач
повинна переконатися в тому, що було
проведено ретельний аналіз можливих
наслідків пропонованого заходу з
опіки для батьків і дитини.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 березня
2007 року № N 3 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» - ухилення батьків
від виконання своїх обов'язків має
місце, коли вони не піклуються про
фізичний і духовний розвиток дитини, її
навчання, підготовку до самостійного
життя, зокрема: не забезпечують
необхідного харчування, медичного
догляду, лікування дитини, що негативно
впливає на її фізичний розвиток як
складову виховання; не спілкуються з
дитиною в обсязі, необхідному для її
нормального самоусвідомлення; не
сприяють засвоєнню нею
загальновизнаних норм моралі; не
виявляють інтересу до її

внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Відповідно до вимог ст.150 Сімейного
кодексу України батьки зобов'язані
піклуватися про здоров'я дитини, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток. Батьки зобов'язані
забезпечити здобуття дитиною повної
загальної середньої освіти, готувати
її до самостійного життя.

Згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу
України - мати, батько можуть бути
позбавлені батьківських прав, якщо
вона, він: ухиляються від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини.

З товарного чеку від 10.10.2014 (а.с.64),
наданого відповідачем ОСОБА_3,
убачається, що остання придбала для
дитини планшет, що не заперечували в
судовому засіданні ОСОБА_4 та
малолітній ОСОБА_1

Як убачається з довідки -
характеристики та акту обстеження від
16.12.2014, наданих Котовськом сільською
радою Магдалинівського району
Дніпропетровської області (а.с.80,81),
ОСОБА_3 проживає без реєстрації в
АДРЕСА_2 разом із співмешканцем, дітьми
співмешканця, спільними дітьми та
власним сином в домоволодінні 1958 року
побудови, житловою площею 25,4 кв.м.,
газифікованому, без зручностей, що
складається з трьох житлових кімнат ,
які обладнані куточками для ігр та
занять. У наявності всі необхідні
меблі, постільна білизна, посуд та
предмети особистої гігієни. В
наявності продукти харчування. Сім'я
користується земельною ділянкою
загальною площею 0,12 га, утримує козу.

Суд зауважує, що в матеріалах справи
відсутні об'єктивні та безсумнівні
докази винної поведінки відповідачів
та їх свідомого нехтування своїми
батьківськими обов'язками стосовно
сина ОСОБА_5, а отже й відсутні підстави
позбавлення його батьківських прав.
При цьому суд враховує складну життєву
ситуацію матері дитини, яка створила
нову сім'ю та разом з чоловіком
виховують дев'ятьох дітей, мала житлові
проблеми, народила двох дітей та
перебуває у відпустці по їх догляду,
внаслідок чого дитина проживала з
батьком, а після припинення останнім
стосунків з ОСОБА_4, дитина залишилася
проживати з ОСОБА_4, яка перешкоджала
спілкуванню хлопчика з батьками, а
також те, що мати дитини намагається не
втрачати контактів із своїм сином,
спілкується та бажає його виховувати.

Крім того, суд, на підставі ч.6 ст.19
Сімейного кодексу України, не
погоджується із висновком комісії з
питань захисту прав дитини Машівської
районної державної адміністрації від
28.10.2014, 20.11.2014 про доцільність
позбавлення батьківських прав
відповідачів, оскільки він суперечить
інтересам малолітньої дитини, є
недостатньо обґрунтованим - складений
без обстеження умов проживання матері
дитини, без врахування думки батьків
дитини та самого хлопчика, що є
неприйнятним.

Враховуючи, що позбавлення
батьківських прав є крайнім заходом,
потреби в якому на даний час немає,
позитивні характеристики відповідача
ОСОБА_3 та відсутність негативних
характеристик щодо відповідача ОСОБА_2,
суд приходить до висновку про відмову в
задоволенні позову про позбавлення
батьківських прав.

Також суд вважає що думка
малолітнього ОСОБА_1 щодо поганого
поводження з ним батьків сформована
під впливом третьої особи ОСОБА_4, з
якою проживає хлопчик та міркування
якого схожі на пояснення ОСОБА_4 Слід
врахувати і ту обставину, що дитина
близько двох років не проживає з
матір'ю.

Разом з тим, відповідно до вимог
закону та п.18 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007
року «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення
батьківських прав», відповідачів слід
попередити про необхідність змінити
ставлення до виховання дитини,
оскільки, на думку суду, їх участь в
розвитку та вихованні сина за минулий
період та в даний час є явно
недостатньою. На службу в справах дітей
Машівської районної державної
адміністрації необхідно покласти
контроль за виконанням відповідачем
батьківських обов'язків.

Щодо позовних вимог про стягнення
аліментів, то вони адоволенню не
підлягають, оскільки є похідними від
позовних вимог про позбавлення
батьківських прав.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України,
оскільки в задоволенні позову
відмовлено, судові витрати підлягають
відшкодуванню за рахунок держави.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову Машівської
районної державної адміністрації
Полтавської області в інтересах
малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача: виконавчий комітет
Ряськівської сільської ради
Машівського району Полтавської
області, Полтавська районна державна
адміністрація, ОСОБА_4, про позбавлення
батьківських прав- відмовити.

Попередити ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
необхідність змінити ставлення до
виховання сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Покласти на Службу у справах дітей
Машівської районної державної
адміністрації контроль протягом
одного року за виконанням ОСОБА_2,
ОСОБА_3 батьківських обов'язків щодо їх
сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Полтавської області через
Машівський районний суд Полтавської
області шляхом подачі в 10-денний строк
з дня його проголошення апеляційної
скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя

С.М.Косик

Повний текст рішення виготовлено
22.12.2014.