Провадження №2/761/5853/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

15 грудня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва

В складі головуючого судді
Волокітіної Н.Б.

При секретарі Беширові
О.О.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
шляхом передачі у власність, виселення
та усунення перешкод у здійсненні
права власності,

ВСТАНОВИВ

Позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся
до суду з позовом про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
передачі у власність, виселення та
усунення перешкод у здійсненні права
власності.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
16.07.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та
відповідачем було укладено договір про
надання споживчого кредиту, згідно
якого відповідач отримала в кредит
кошти в сумі 54000 доларів США строком до
16.07.2014 року. З метою забезпечення
виконання грошових зобов'язань за
кредитним договором, 16.07.2007 року між
сторонами було укладено договір
іпотеки, предметом якого є передача в
іпотеку квартири АДРЕСА_1. У порушення
умов кредитного договору позичальник
свої зобов'язання належним чином не
виконала, внаслідок чого виникла
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 70258,12 доларів США.

За таких обставин позивач просить в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором в розмірі 70258,12
доларів США звернути стягнення на
предмет іпотеки, а саме на нерухоме
майно - однокімнатна квартира під № 35,
загальною площею 28,8 кв.м, яка
знаходиться в будинку АДРЕСА_1, шляхом
передачі іпотекодержателю ПАТ «Дельта
Банк» вказаного предмета іпотеки;
визнати за ПАТ «Дельта Банк» право
власності на вказану квартиру;
виселити відповідача із спірної
квартири; зобов'язати відповідача
ОСОБА_1 передати банку
правовстановлюючі документи на спірну
квартиру.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явилася, про час та місце слухання
справи повідомлялася належним чином, а
тому суд вважає за можливе розглядати
справу без участі відповідача,
ухваливши за згодою представника
позивача, відповідно до ст..ст. 224-226 ЦПК
України, заочне рішення.

Вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши докази, суд
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Перевіряючи обставини справи, судом
встановлено, що 16.07.2007 року між АКІБ
«УкрСиббанк», який на підставі рішення
Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009
року змінив назву на ПАТ «УкрСиббанк»,
та ОСОБА_1 було укладено договір про
надання споживчого кредиту № 0,
згідно якого позичальник ОСОБА_1
отримала в кредит кошти в розмірі 54000
доларів США строком до 16.07.2014 року.

Для належного забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором,
16.07.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки №
59024, предметом якого є однокімнатна
квартира, загальною площею 28,8 кв.м,
житловою площею 14,8 кв.м та знаходиться
за адресою АДРЕСА_1. Вказана квартира
належить на праві власності
відповідачу згідно свідоцтва про право
на спадщину від 12.03.2007 року.

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та
ПАТ «Дельта Банк» будо укладено
договір купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами. За даним договором право
вимоги за кредитним договором та з
урахуванням інших зобов'язань,
укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_1, перейшло до ПАТ «Дельта Банк».

Як було встановлено судом, що
підтверджується матеріалами справи, у
порушення умов кредитного договору
позичальник ОСОБА_1 свої зобов'язання
належним чином не виконала, внаслідок
чого утворилась заборгованість, яка
станом на 20.06.2014 року становить 70258,12
доларів США.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином,
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню в
цей строк ( ч. 1 ст. 530 ЦК України ).

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушення зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання (
неналежне виконання ).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що
за кредитним договором банк
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити відсотки.

Частинами 1, 3 ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» передбачено, що у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону. Звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

Як передбачено ст.. 37 Закону України
«Про іпотеку», іпотекодержатель може
задовольнити забезпечену іпотекою
вимогу шляхом набуття права власності
на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення є підставою для виселення
всіх мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Виселення проводиться
у порядку, встановленому законом ( ст.. 40
Закону України «Про іпотеку»).

Разом з тим, суд вважає, що при
вирішенні даного спору підлягає
застосуванню Закон України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті», згідно з
яким не може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) нерухоме
житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із статтею 4
Закону України «Про заставу» та/або
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України «Про іпотеку», якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що: таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника, яке перебуває в іпотеці,
за умови, що у позичальника у власності
не знаходиться інше нерухоме житлове
майно; загальна площа такого
нерухомого житлового майна не
перевищує 140 кв. метрів для квартири та
250 кв. метрів для житлового будинку.

Так, згідно інформаційної довідки з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, за ОСОБА_1 на праві
власності зареєстрована квартира
АДРЕСА_1, тобто квартира, яка перебуває
в іпотеці. Іншого нерухомого майна на
праві власності за відповідачем не
зареєстровано і таких доказів
позивачем надано не було. Вказана
квартира виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України за
споживчим кредитом, наданим
відповідачу в іноземній валюті, Крім
того, загальна площа спірної квартири
28,8 кв.м.

Враховуючи те, що відповідачем ОСОБА_1
отримано споживчий кредит у валюті
(долари США), загальна площа квартири,
що є предметом іпотеки становить 28,8
кв.м, при розгляді справи не було
встановлено, що у власності
відповідача знаходиться інше нерухоме
майно, на час розгляду справи діють
вимоги Закону України «Про мораторій
на стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті», суд дійшов висновку,
що позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 526, 610, 1054 ЦК України,
ст.ст. 33, 37, 40 Законом України «Про
іпотеку», Законом України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті», ст.ст. 10,
11, 59, 60, 88, 212, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_1 про звернення стягнення на
предмет іпотеки шляхом передачі у
власність, виселення та усунення
перешкод у здійсненні права власності
залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

Заочне рішення набирає законної сили
на загальних підставах, визначених ЦПК
України.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі протягом 10 днів апеляційної
скарги з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя