Справа № 466/613/14
Головуючий у 1 інстанції: Глинська
Провадження № 22-ц/783/4903/14
Доповідач в 2-й інстанції: Левик
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.,

секретар: Глинський О.А.,

за участі представника відповідача
ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника позивача
ЛКП «Варшавське - 407» - Баран О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в
інтересах ОСОБА_2 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Львова від 04 червня 2014 року у справі за
позовом Львівського комунального
підприємства «Варшавське-407» до ОСОБА_2,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення
заборгованості за житлово-комунальні
послуги,-

в с т а н о в и л а :

рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова від 04 червня 2014 року
позов Львівського комунального
підприємства «Варшавське-407»
задоволено. Стягнуто солідарно з
ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в користь
Львівського комунального підприємства
«Варшавське-407» заборгованості за
житлово-комунальні послуги в сумі
9428,10грн. Вирішено питання судових
витрат.

Вказане рішення оскаржила ОСОБА_3 в
інтересах ОСОБА_2

В своїй апеляційній скарзі
просить рішення скасувати та ухвалити
нове рішення, яким відмовити ЛКП
«Варшавське-407» у задоволенні позовних
вимог за безпідставністю. Вважає
рішення суду незаконним та
необґрунтованим, таким, що не
відповідає нормам матеріального та
процесуального права, а також
фактичним обставинам справи. Зазначає,
що в матеріалах справи відсутні докази
про те, що ЛКП «Варшавське-407» є
юридичною особою; будь-які докази про
наявність цивільно-правових відносин
між сторонами; докази про те, що ЛКП
«Варшавське-407» є постачальником
послуг з централізованого опалення,
централізованого постачання холодної
води і водовідведення, електричної
енергії, копії ліцензій на здійснення
цих видів діяльності. Крім цього,
вважає, що нарахування за надання
послуг позивачем здійснені
безпідставно та належних доказів
здійснення такого позивачем не
представлено. Судом взято до уваги в
якості доказу, що підтверджує
наявність заборгованості та визначену
суму вимог документи з назвою:
«центральне опалення», «холодна вода»,
«електроенергія» та ін. Однак, в таких
документах сума заборгованості значно
відрізняється від суми заявленої у
позовній заяві та такі документи
складені в порушенні вимог ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність». Також, вказує на
те що представником відповідача
заявлялися ряд клопотань, які не були
розглянуті в судовому засіданні та не
взяті до уваги суду.

У судове засідання відповідачі не
з'явилися, причин неявки не повідомили.
Однак суд вважав за можливе проводити
розгляд справи у відсутності
відповідачів, враховуючи, що такі
повідомлялися належним чином про час
та місце судового розгляду, клопотань
про відкладення розгляду справи від
них до суду не надходило, доказів, що
свідчили б про поважність причин їх
неявки суду представлено не було,
зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України,
а також те, що інтереси відповідача
ОСОБА_2 в судовому засіданні захищала
представник ОСОБА_3

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 на підтримання апеляційної
скарги, представника позивача ЛКП
«Варшавське -407» - Баран О.О. в
заперечення апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Як вбачається із змісту оскаржуваного
рішення, суд першої інстанції
задовольняючи позовні вимоги ЛКП
виходив з того, що відповідачі
зареєстровані та проживають в квартирі
будинку, що знаходиться на
обслуговуванні ЛКП «Варшавське -407» та
зобов'язані своєчасно вносити
квартплату та плату за комунальні
послуги, однак така плата ними
своєчасно не вноситься та розмір боргу
перед позивачем складає суму позову.
Крім цього, судом встановлено, що
відповідачі від користування
послугами ЛКП не відмовлялись,
фактично такими користувались та
користуються, а тому відсутність
договору на надання
житлово-комунальних послуг не є
підставою для відмови відповідачів від
сплати за фактично надані
житлово-комунальні послуги. Крім цього,
відповідачі із заявами про відмову від
підписання договору,
актами-претензіями або заявами щодо
ненадання чи неякісного надання послуг
не звертались.

Колегія суддів вважає, що такі висновки
не відповідають обставинам справи та
вимогам закону, обставини, які суд
вважав встановленими - недоведені.

Так, як вбачається із матеріалів справи
відповідачі є співвласниками на праві
спільної сумісної власності квартири
АДРЕСА_1. Загальна площа квартири
складає 42,3 кв.м. з неї 29,6 кв.м. житлова
(дві житлові кімнати) решта 12,7 кв.м. у
спільному користуванні.

Вказаний будинок є колишнім відомчим
гуртожитком ВАТ ШП «Світанок», який
ухвалою Львівської міської ради від
16.02.2009 року №2341 був прийнятий у
власність територіальної громади
міста Львова від ВАТ «Шкіряне
підприємство «Світанок» як відомчий
гуртожиток для проживання сімей.
Згодом наказом Департаменту житлового
господарства та інфраструктури
Львівської міської ради №191 від 10.05.2012
року гуртожитку був наданий статус
житлового будинку.

Представник відповідача дійсно, не
заперечуючи проти отримання певних
комунальних послуг відповідачами,
вказувала в запереченнях на позов та у
апеляційній скарзі про те, що відсутні
будь-які докази: виникнення
цивільно-правових відносин між
сторонами; того що позивач є
постачальником ряду комунальних
послуг відповідачам, про отримання
плати за які просить та доказів, що
свідчили б про підставність та
вірність здійснення нарахувань за
комунальні послуги позивачем.

Судом першої інстанції встановлено, що
будинок, у квартирі якого проживають
відповідачі знаходиться на
обслуговуванні позивача. Вказане
встановлено, як вбачається із
оскаржуваного рішення, з пояснень
представника позивача, представника
відповідача, розрахунку
заборгованості, довідки з місця
проживання відповідачів, інших (не
конкретизовано) письмових доказів.

Однак як вбачається із матеріалів
справи, а саме акту приймання-передачі
відомчого гуртожитку АДРЕСА_1 у
власність територіальної громади
м.Львова з додатками (Т.1 а.с. 81-83, Т.2 а.с.
124-127) такий гуртожиток передавався на
обслуговування ЛКП «Замарстинів-400».
Вказане ЛКП і на даний час існує та з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб підприємців не
виключене, чого не заперечила і
представник позивача. Наявність
відтиску печатки ЛКП «Варшавське 407» та
підпису його директора біля графи
підписів членів комісії
приймання-передачі не свідчить про
передачу на обслуговування будинку
позивачу, оскільки у тексті акту про
позивача, як особу учасника
приймання-передачі гуртожитку не
йдеться а в якому статусі підписав акт
директор позивача та поставив відтиск
печатки є незрозумілим.

Будь-яких інших доказів про отримання
для обслуговування гуртожитку
(будинку) у приміщенні якого
знаходиться квартира у відповідачів -
немає. Про такі не вказала і
представник позивача та клопотань про
витребування таких не заявлялось.

Крім цього, що стосується надання
комунальних послуг позивачем у
згаданий будинок та вірності
нарахування плати за такі ним не
представлено.

Так, відсутні будь-які докази про
надання у згаданий будинок саме
позивачем послуг з холодного
водопостачання та водовідведення
(договір позивача з МКП
«Львівводоканал», іншими
організаціями виробниками таких
послуг, тощо). Крім цього, що стосується
нарахування таких послуг то, як
вбачається із поданого позивачем
розрахунку холодної води (Т.1 а.с. 7), такі
здійснені щомісячно за спірний період
у розмірі 104,34 грн. При цьому
представником не наведено жодних
обґрунтованих доводів саме такої суми
щомісячного нарахування згаданої
послуги, враховуючи наявність у
будинку загальнобудинкового
лічильника та відсутність даних про
його покази за спірний період. Доводи
представника позивача про те, що згідно
показів лічильника плата за надання
такої послуги повинна бути нарахована
у більшому розмірі ніж ними здійснено
нічим не підтверджені.

Що стосується послуги з утримання
будинку та прибудинкової території, то
позивачем не надано жодних доказів, як
вже згадувалось, про отримання для
обслуговування будинку де проживають
позивачі та співвласниками квартири у
якому є, зокрема, і даних про територію
отриману для обслуговування. Крім
цього, даних про те як здійснено
нарахування такої послуги (знову ж
даних про територію, яка отримана для
обслуговування; роботи, що виконані в
ході надання такої послуги; періоди
виконання таких, тощо).

Що стосується надання послуги з
теплопостачання, то, як вбачається із
надісланих позивачем відповідачам
вимог про необхідність сплати
заборгованості розрахунки за
теплопостачання позивач розраховує із
площі квартири відповідачів 44,6 кв.м,
хоча як вказувалось площа складає 42,3
кв.м. Пояснення представника позивача,
що квартира відповідачів із площею
приміщень загального користування, яка
б мали увійти у загальну площу квартири
становить саме таку величину, а у
свідоцтві про право власності та
технічному паспорті на квартиру
вказана невірну площу, жодними
доказами не підтверджені, а тому такі
розрахунки не слід вважати
обґрунтованими.

Крім цього, як вбачається із єдиного
доказу оплати послуг з теплопостачання
позивачем теплопостачальній
організації ЛМКП «Львівтеплоенерго» з
якою укладено договір №4473/ІІІ про
надання теплової енергії в гарячій
воді від 7.10.2009 року з додатками, за яким
позивач уклав договір на постачання
теплової енергії з ЛМКП
«Львівтеплоенерго» на опалення п'яти
об'єктів у будинку АДРЕСА_1, серед яких
значиться і «гуртожиток», поряд із
двома ТзОВ, ПП і магазином, у спірний
період позивач оплатив постачання ЛМКП
«Львівтеплоенерго» за грудень 2013 року
за об'єкт теплопостачання ДП "Стан ВАТ
ЛШП «Світанок», а не «гуртожитку» у
якому знаходиться квартира
відповідачів. Тому жодних доказів
надання послуги теплопостачання
позивачем у спірний період квартирі
відповідача - не надано.

Що стосується електропостачання, то у
справі наявна додаткова угода від
15.10.2009 року до договору №63052 від 5.10.2006
року між ВАТ «Львівобленерго» за якою
сторони домовились про внесення ряду
змін до договору №63052 з додатками,
однак про що вказаний договір та зміни
невідомо, оскільки такий відсутній у
матеріалах справи. Тому належних та
допустимих доказів надання такої
послуги відповідачам позивачем - немає.

Крім цього, що стосується решти поданих
позивачем доказів на підтвердження
позовних вимог (а саме стягнення
заборгованості за надання послуг
центрального опалення у розмірі 3124,35
грн.; утримання будинку та
прибудинкової території 2055,16 грн.,
холодного водопостачання та
водовідведення 2399,82 грн.,
електроенергії - 1848,77 грн. за період з
1.02.2012 року по 31.12.2013 року), то такими
позовні вимоги не підтверджуються та з
врахуваннями згаданих заперечень на
позов братись до уваги не можуть.

Так, дані штатного розпису працівників
позивача (Т.1 а.с. 128) не свідчать про
підставність згаданих вимог. Не
свідчить про це і факт виконання певних
робіт у вересні та грудні 2013 року у
будинку відповідачів працівниками
позивача, а саме ремонт та заміна труб
та прочистка димовентиляційних
каналів, оскільки такі свідчать лише
про проведення певних видів робіт у
вибірковий період, а не надання
згаданих послуг у будинок, що перебуває
на обслуговуванні; у належному обсязі;
у спірний період та здійснення
розрахунку таких у відповідності до
вимог закону. Не свідчать про
підставність вимог і надані розрахунки
заборгованості, оскільки дані у таких
та надісланих вимогах відповідачам
відрізняються, та такі свідчать про
проведення лише певних розрахунків
позивачем, однак здійснення таких
відповідно до наданих послуг
позивачем, з врахуванням встановлених
вище обставин - не доведено. Крім цього,
факт укладення договорів з певними
приватними підприємствами та
позивачем не свідчать про надання
таким послуг саме відповідачам та
будинку у якому ті проживають, оскільки
у таких про це не йдеться, а крім цього
такі не стосуються спірного періоду.
Зокрема, що стосується і вивозу сміття
представник відповідача стверджує про
наявність у будинку сміттєвих
контейнерів, що обслуговуються
організацією БУ №4 КЕВ. Даних же, що
відповідачі використовують сміттєві
контейнери біля будинку №43 на пр.
Чорновола у м.Львові та такі надані для
обслуговування і будинку АДРЕСА_1, про
що вказувала представник позивача -
нічим не підтверджені (робочі листки Т.1
а.с. 129-132, Т.2 а.с. 18-20, розрахунки Т.1а.с. 5-8,
вимоги Т.1 а.с. 60-61, 203-208, 227-229, Т2 а.с. 8-13,
договори, акти виконаних робіт, рахунки
Т.1 133-150, Т.2 а.с. 16, 22-39, 128-137).

Жодних інших доказів на підтвердження
позовних вимог позивачем не
представлено, про витребування таких
не заявлено та судом відповідно не
здобуто.

Зважаючи на вказане заявлені позовні
вимоги, підставність яких позивачем не
доведено, не слід вважати
обґрунтованими та такими, що
підлягають до задоволення.

Тому у задоволенні позову слід
відмовити, скасувавши рішення суду
першої інстанції про його задоволення.
Вказаним слід визнати обґрунтованою та
задовольнити апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.2-4,
313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, -

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах
ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 4 червня 2014 року -
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позову Львівського
комунального підприємства
«Варшавське-407» до ОСОБА_2, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення
заборгованості за житлово-комунальні
послуги - відмовити.

Стягнути з Львівського комунального
підприємства «Варшавське-407» в користь
ОСОБА_2 121,8 грн. сплаченого судового
збору за подання апеляційної скарги

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
шляхом подання касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий :
Я.А. Левик

Судді:
В.Я.
Бакус

Т.А. Гірник