САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
Справа № 726/1923/14-ц
Провадження №2/726/498/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2014
м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у
складі: головуючого судді Байцар Л. В.,
при секретарі Житарь С.А., за участю
позивача ОСОБА_1, представника позивача
ОСОБА_2, представника відповідача
Дяченка М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернівці справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до Чернівецької
міської ради про встановлення факту
прийняття спадщини та визнання права
власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовною заявою до Чернівецької
міської ради про встановлення факту
прийняття спадщини та визнання права
власності на нерухоме майно.

В позові посилається на те, що вона
перебувала у шлюбі із ОСОБА_4, який
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер. Після смерті
чоловіка, вона залишилась єдиним
спадкоємцем по закону, оскільки, донька
ОСОБА_5, відмовилася від спадщини на її
користь. Спадкове майно розташоване за
адресою АДРЕСА_1 місті Чернівцях та
складається із: - житлового будинку
житловою площею 56,60 кв.м., загальною
площею 96,60 кв.м., складається: коридору
площею 11,90 кв.м.; кімнати площею 19,30 кв.м.;
кімнати площею 16,40 кв.м.; кухні площею
13,40 кв.м.; ванни площею 7,70 кв.м.; комори
площею 7,00 кв.м.; кімнати площею 20,90 кв.м.;
вбиральні літ; ями вигрібної,
земельної ділянки площею 0,0812 га
(кадастровий номер :67:002:0127).

Крім цього вказує на те, що житловий
будинок із належними господарськими
спорудами по АДРЕСА_1 було побудовано
ще 1987 - 1989 роках, проте ні її чоловік, ні
вона не здали зазначену садибу у
експлуатацію. Вказує на те, що будинок
відповідає всім нормам і правилам
містобудування, що підтверджується
технічним висновком.

Крім цього в позові посилається на те,
що оскільки, основний забудовник її
чоловік - ОСОБА_4 помер, то наразі вона
не має можливості прийняти спадщину чи
оформити належним чином документи у
інший спосіб, окрім як звернення до
суду із даним позовом.

Просить встановити факт прийняття нею
спадщини у вигляді: - житлового будинку
літ «А» житловою площею 56,60 кв.м.,
загальною площею 96,60 кв.м. яка
складається з: 1-1 - коридор площею 11,90
кв.м.; 1-2 - кімната площею 19,30 кв.м.; 1-3 -
кімната площею 16,40 кв.м.; 1-4 - кухня
площею 13,40 кв.м.; 1- 5 - ванна площею 7,70
кв.м.; 1-6 - комора площею 7,00 кв.м.; 1-7 -
кімната 20,90 кв.м.; - вбиральні літ «Б»; -
ями вигрібної №1; - земельної ділянки
площею 0,0812 га (кадастровий номер
:67:002:0127).

Крім цього просить визнати за нею в
порядку спадкування за законом право
власності на: - житловий будинок літ «А»
житловою площею 56,60 кв.м., загальною
площею 96,60 кв.м.а складається: 1-1 -
коридор площею 11,90 кв.м.; 1-2 - кімната
площею 19,30 кв.м.; 1-3 - кімната площею 16,40
кв.м.; 1-4 - кухня площею 13,40 кв.м.; 1- 5 -
ванна площею 7,70 кв.м.; 1-6 - комора площею
7,00 кв.м.; 1-7 - кімната 20,90 кв.м.; - вбиральню
літ «Б»; - яму вигрібну №1; - земельну
ділянку площею 0,0812 га (кадастровий
номер :67:002:0127).

Представник позивачки ОСОБА_6 в
судовому засіданні просить суд
залишити без розгляду позовну вимогу
щодо визнання за нею в порядку
спадкування за законом права власності
на земельну ділянку площею 0,0812 га
кадастровий номер :67:002:0127, в іншій
частині позов підтримав та дав
пояснення аналогічні позовним вимогам,
просить їх задовольнити.

Представник відповідача ЧМР Дяченко
М.М. в судовому засіданні позов визнав
повністю не заперечує проти
встановлення факту прийняття ОСОБА_1
спадщини у вигляді: - житлового будинку
літ «А» житловою площею 56,60 кв.м.,
загальною площею 96,60 кв.м. яка
складається з: 1-1 - коридор площею 11,90
кв.м.; 1-2 - кімната площею 19,30 кв.м.; 1-3 -
кімната площею 16,40 кв.м.; 1-4 - кухня
площею 13,40 кв.м.; 1- 5 - ванна площею 7,70
кв.м.; 1-6 - комора площею 7,00 кв.м.; 1-7 -
кімната 20,90 кв.м.; - вбиральні літ «Б»; -
ями вигрібної №1. Крім цього не
заперечує проти визнання за ОСОБА_1 в
порядку спадкування за законом право
власності на зазначене нерухоме майно.

Суд заслухавши пояснення сторін, та
дослідивши письмові докази по справі
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про укладення шлюбу серія НОМЕР_1
позивачка ОСОБА_1 перебувала у шлюбі із
ОСОБА_4.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про смерть серія НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_1
року чоловік позивачки - ОСОБА_4 помер.

Судом встановлено, що після смерті
чоловіка, ОСОБА_1 залишилась єдиним
спадкоємцем по закону, оскільки, донька
ОСОБА_5 та син ОСОБА_7 відмовилися від
спадщини на користь позивачки, вказане
підтверджується витягами із
реєстру№30667921 та №30216804,
нотаріальнозавіренною заявою №18 від
18.04.2012 року, заявою ОСОБА_7 від 20.10.2014
року, що завірена секретарем
Посольства Іспанії, свідоцтвом про
право на спадщину за законом на
земельну ділянку площею 0,0812 га
кадастровий номер :67:002:0127, що
розташована за адресою АДРЕСА_1 місті
Чернівцях.

Щодо позовної вимоги про встановлення
факту прийняття ОСОБА_1 спадщини після
смерті чоловіка ОСОБА_8, суд вважає, що
вона не підлягає до задоволення
виходячи з наступного.

В період чинності ЦК УРСР його нормами
було передбачено певні дії, які
свідчили про прийняття спадщини, у тому
числі прийняття спадщини шляхом вступу
у володіння та управління спадковим
майном (фактичне прийняття спадщини).
При вирішенні спорів про спадкування,
спадщина по яких відкрилась і була
прийнята після 01 січня 2004 року, не
допускається застосування судами норм
ЦК УРСР, а застосуванню підлягають
норми законодавства, чинного на час
відкриття спадщини, зокрема ЦК 2003 року.

Судом встановлено, що спадщина
відкрилась 2.11.2011 року тоб-то після 01
січня 2004 року, а отже вимоги про
встановлення факту прийняття спадщини
шляхом вступу в управління чи
володіння спадковим майном, які
регулювалися ЦК УРСР не підлягають до
задоволення, оскільки встановлення
факту прийняття спадщини не
передбачено чинним цивільним
законодавством

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30
травня 2008 р. «Про судову практику у
справах про спадкування» спадкові
відносини в Україні регулюються
Цивільним кодексом України 2003 року (ЦК),
законами України «Про нотаріат», «Про
міжнародне приватне право», іншими
законами та підзаконними нормативними
актами, як нормами матеріального та
процесуального права. При розгляді
справ про спадкування суди мають
звернути увагу на наявність у
матеріалах справи обґрунтованої
постанови про відмову нотаріуса у
вчиненні нотаріальної дії, зокрема,
відмови у видачі свідоцтва про право на
спадщину. Главою 86 ЦК, а також
спеціальним законодавством, зокрема
Законом України «Про нотаріат»,
підзаконними нормативними актами,
визначено нотаріальний порядок
оформлення права на спадщину, що
відповідає встановленій
законодавством сукупності функцій,
притаманній юрисдикційній діяльності
судів та нотаріусів. Це знайшло також
підтвердження у п. 23 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року № 7 «Про судову практику в справах
про спадкування» (далі - ППВСУ від 30
травня 2008 року № 7). Отже, у разі якщо
відсутність умов для одержання в
нотаріальній конторі свідоцтва про
право на спадщину не підтверджена
належними доказами, а саме відмовою
нотаріуса у видачі свідоцтва про право
на спадщину, це є підставою для відмови
у позові.

Судом встановлено, що після смерті
чоловіка, ОСОБА_1 прийняла спадщину у
вигляді грошового вкладу в ПАТ
Державний ощадний банк України та
отримала свідоцтво про право на
спадщину за законом на земельну
ділянку площею 0,0812 га кадастровий
номер :67:002:0127, що розташована за
адресою АДРЕСА_1 місті Чернівцях.

Проте, в матеріалах справи відсутні
докази того, що позивачка ОСОБА_1
зверталася в нотаріальну контору і їй
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом на
житловий будинок та літню кухню, що
розташовані за адресою АДРЕСА_1 місті
Чернівцях.

За таких підстав суд вважає, що позовна
вимога про визнання за позивачкою
право власності на спадкове майно у
вигляді будинковолодіння, що
розташоване за адресою АДРЕСА_1 місті
Чернівцях є передчасною.

Крім цього судом встановлено, що згідно
робочого проекту Проектно-сметного
бюро Чернівецького облремстрой
управління від 12.08.1988 року
господарство, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 проектувалося з
житлового будинку, 4 сараїв та колодязя.
Житловий будинок - одноповерховий,
загальною площею 100,0 кв.м., житловою
площею 56, 8 кв.м. складається з таких
приміщень: веранда 4,5 кв.м., коридор 12,0
кв.м., 3 житлові кімнати: 17 кв.м., 17,1 кв.м.,
22,7 кв.м.; кухня 15,1 кв.м., кладова 5,8,
постірочна 5,8 кв.м.

Судом встановлено, що згідно
технічного висновку ЧМКП «Проектний
інститут «Містопроект» станом на 2010
рік будинковолодіння розташоване за
адресою АДРЕСА_1 у місті Чернівцях
складається із: житлового будинку,
житловою площею 61,24 кв.м., загальною
площею 102,77 кв.м. та літньої кухні.
Житловий будинок складається: з
коридору площею 13,60 кв.м.; кімнати
площею 21,16 кв.м.; кімнати площею 16,84 кв.м.;
кухні площею 13,44 кв.м.; житлової кімнати
площею 23,24 кв.м.; котельні площею 7,12
кв.м.; санвузла площею 7,81 кв.м..

Таким чином, житловий будинок та літня
кухня по АДРЕСА_1) побудовані не у
відповідності із робочим проектом, у
експлуатацію не здані, а отже є
самовільно побудованими.

Статтею 1217 Цивільного кодексу України
визначено, що спадкування здійснюється
за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки які належали спадкодавцю на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами статті 376 ЦК України (про
правовий режим самочинного
будівництва) » право власності на
самочинно збудовані житлові будинки,
будівлі, споруди, інше нерухоме майно
не набувають як особи, які здійснили це
будівництво, так і їхні спадкоємці.
Права спадкоємців щодо самочинно
збудованого майна визначаються судом
відповідно до положень ст.1218 ЦК України
та з урахування роз'яснень, наданих у п.7
постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008
року №7 «Про судову практику у справах
про спадкування», в якій зазначено, що в
разі, якщо спадкодавцем було здійснене
самочинне будівництво (ч.1 ст.376 ЦК
України), до спадкоємців переходить
право власності на будівельні
матеріали, обладнання тощо, що були
використані в процесі цього
будівництва.

Крім того, відповідно ст. 301 Закону
Україна «Про планування і забудову
території» прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів
здійснюється на підставі сертифіката
відповідності, який видається
інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю з
урахуванням частини четвертої цієї
статті. Для одержання сертифіката
відповідності замовник або
уповноважена ним особа подає до
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю,
яка надала дозвіл на виконання
будівельних робіт, письмову заяву.

До того ж, стаття 29 вищезазначеного
закону передбачає, що дозвіл на
виконання будівельних робіт надається
інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю.

Судом встановлено, що при розгляді
справи про визнання права власності на
самочинне будівництво не було питання
оформлення права власності на
самочинне будівництво предметом
розгляду компетентного державного
органу, рішення якого чи його
відсутність давали б підстави вважати
про наявність спору про право.

Суд вважає неможливим замінити
органи, які зобов'язані видавати
дозволи на будівництво й узгоджувати
забудови; приймає до уваги, що визнання
права власності на самочинне
будівництво в судовому порядку є
винятковим способом захисту права.

Само по собі визнання відповідачем
позову має значення лише у випадку
наявності для того законних підстав.
Якщо визнання відповідачем позову
суперечить закону або порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб, суд
відмовляє у прийнятті визнання
відповідачем позову і продовжує
розгляд.

Представник позивача ОСОБА_2.в судовому
засіданні подав до суду заяву про
залишення без позовної вимоги щодо
визнання за позивачкою в порядку
спадкування за законом права власності
на земельну ділянку площею 0,0812 га
кадастровий номер :67:002:0127

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що данна заява представника
позивача підлягає задоволенню, а
позовна вимога про визнання права
власності на земельну ділянку площею
0,0812 га кадастровий номер :67:002:0127-
залишенню без розгляду.

На підставі вищевикладенного суд
вважає, що у позові ОСОБА_1 до
Чернівецької міської ради про
встановлення факту прийняття спадщини
та визнання права власності на
будинковолодіння, яке розташоване за
адресою АДРЕСА_1 місті Чернівцях та
складається із: - житлового будинку
житловою площею 56,60 кв.м., загальною
площею 96,60 кв.м., складається: коридору
площею 11,90 кв.м.; кімнати площею 19,30 кв.м.;
кімнати площею 16,40 кв.м.; кухні площею
13,40 кв.м.; ванни площею 7,70 кв.м.; комори
площею 7,00 кв.м.; кімнати площею 20,90 кв.м.;
вбиральні літ; ями вигрібної слід
відмовити.

Керуючись ст.ст. 29, 301 Закону України
"Про планування і забудову території",
ст.ст. 328, 376, 392, 1217, 1218, 1261, 1268, 1270 ЦК
України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 114 п. 1, 212, 214-215, 218
ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ :

Позовну вимогу про визнання права
власності на земельну ділянку площею
0,0812 га кадастровий номер :67:002:0127,
що розташована за адресою АДРЕСА_1
місті Чернівцях - залишити без
розгляду.

У позові ОСОБА_1 до Чернівецької
міської ради про встановлення факту
прийняття спадщини та визнання права
власності на нерухоме майно -
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Чернівецької області, через
Садгірський районний суд м. Чернівці
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом в 10-ти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10-ти з дня
отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя Л. В.
Байцар