Справа № 295/4011/14-ц
РІШЕННЯ

22.05.2014 р.
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира
у складі

судді Корицької В.О.,

при секретарі Зоренко Т.О.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали цивільної справи

за позовом ОСОБА_1,

10019, АДРЕСА_1,

до ОСОБА_2,

10014, АДРЕСА_2,

про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із
вищенаведеним позовом про розірвання
шлюбу, в якому зазначив, що із 22.11.2008 р.
перебуває в офіційно зареєстрованому
шлюбі із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, від якого
сторони мають спільну дочку - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 Свої вимоги ОСОБА_1
мотивував тим, що їхнє подружнє життя
не склалося через різні погляди на
сімейне життя, шлюбні обов'язки та
несумісність характерів. Подружні
стосунки сторони не підтримують,
спільного господарства не ведуть та
більше двох років разом не проживають.
Примирення вважає неможливе, оскільки
ні хто із сторін цього не бажає.

У судове засідання, яке відбулося 22.05.2014
р. сторони не з'явились, надали суду
заяви, в яких просять розглядати справу
за їх відсутності. У поданій заяві
позивач позов підтримала, просила
задовольнити, відповідач позовні
вимоги визнав повністю та проти
задоволення даного позову не
заперечував. /а.с. 11, 12/

Згідно частини четвертої статті 174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем
позову, суд за наявності для того
законних підстав, ухвалює рішення про
його задоволення.

Враховуючи, що у матеріалах справи є
достатньо доказів про взаємовідносини
сторін, розгляд справи відбувся у
відсутності учасників процесу згідно
до ст.ст. 158, 169 ЦПК України.

У відповідності до положень частини
другої статті 197 ЦПК України у зв'язку
із неявкою сторін у судове засідання,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.
/а.с. 13/

Суд оцінивши докази по справі за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись
законом вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно до норм статті 51 Конституції
України та статті 24 Сімейного Кодексу
України шлюб ґрунтується на вільній
згоді дружини і чоловіка, примус до
шлюбу не допускається.

У відповідності із ч. 3 статті 56 СК
України кожен з подружжя має право
припинити шлюбні відносини.
Примушування до збереження шлюбних
відносин є порушенням права чоловіка,
дружини на свободу та особисту
недоторканість.

Вивчивши доводи позивача, викладені у
позовній заяві, дослідивши матеріали
справи, судом встановлено наступні
юридичні факти та відповідні їм
правовідносини.

Сторони перебувають у зареєстрованому
шлюбі, який як вбачається зі змісту
свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1,
укладено 22.11.2008 р. відділом реєстрації
актів цивільного стану Житомирського
міського управління юстиції за актовим
записом № 2171. Після одруження дружині
присвоєно прізвище «ОСОБА_2». /а.с. 4/

Сторони припинили шлюбні відносини
через те, що мають різні погляди на
сімейне життя, обов'язки та побут. Спору
щодо поділу спільного сумісного майна
та місця проживання спільної дочки
немає. Подальше збереження шлюбу не
відповідає їхнім інтересам, умов для
примирення немає.

Беручи до уваги ступінь конфліктних
відносин та причини припинення шлюбних
відносин, суд вважає, що вживати
заходів щодо примирення подружжя не
доцільно.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного з
подружжя на підставі рішення суду,
відповідно до ст. 110 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них.

Приймаючи до уваги наявність дитини,
обставини життя подружжя, суд вважає за
доцільне згідно положень статті 112
Сімейного кодексу України шлюб
розірвати, оскільки подружні стосунки
фактично припинились, спільного
господарства сторони не ведуть,
збереження шлюбу суперечить їхнім
інтересам, що має істотне значення у
даній справі.

Оскільки позивач не заявляла вимоги
про стягнення із відповідача судових
витрат, суд, керуючись принципом
диспозитивності цивільного
судочинства, закріпленим статтею 11 ЦПК
України, не вирішує питання про
розподіл судових витрат згідно норм
статті 88 ЦПК України.

Керуючись статтями 158, 169, 174, 212-215
Цивільного процесуального кодексу
України та статтями 104-105, 110, 112, 114, 115
Сімейного Кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити повністю.

Шлюб, що зареєстрований 22.11.2008 р.
відділом реєстрації актів цивільного
стану Житомирського міського
управління юстиції, укладений між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за актовим записом у
книзі реєстрації актів про укладення
шлюбу під № 2171 - розірвати.

Відповідно статті 115 Сімейного Кодексу
України рішення суду про розірвання
шлюбу після набрання ним законної сили
надіслати до органу державної РАЦСу за
місцем ухвалення рішення для внесення
відомостей до Державного реєстру актів
цивільного стану громадян.

Шлюб припиняється у день набрання
чинності рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Житомирської
області через Богунський районний суд
міста Житомира шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення, особи які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів із дня отримання копії
даного рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на його оскарження. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
В.О. Корицька