Справа № 159/6074/14-ц
Провадження № 2/159/1382/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель
22 грудня 2014 року

Ковельський міськрайсуд Волинської
обл..

в складі: головуючого - судді
Логвинюк І. М.,

при секретарі
Щесюк Н.Й.,

за участю:
позивача ОСОБА_1,

представника позивача - адвоката -
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Ковелі
Волинської обл. цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення
майнової шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з
позовом, мотивованим тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її рідний брат -
ОСОБА_4. За життя та зі згоди останнього
відповідач поселився у його будинок,
розташований по АДРЕСА_1, у кінці травня
- на початку червня 2012 р. як квартирант
за оголошенням про здавання будинку на
6 міс., і сплатив квартплату за 6 міс. в
сумі 1 500 доларів США. Вона набула права
власності на вказаний вище будинок і
земельну ділянку за адресою його
розташування, в порядку спадкування за
законом. Після смерті брата вона
неодноразово вимагала від позивача
виселитись з будинку звільнити його
від його особистих речей. Позивач
поводився з нею грубо, погрожував їй, що
змусило її звертатись до
правоохоронних органів та суду;
намагався заволодіти спірним будинком,
підробив письмову розписку про продаж
будинку і звернувся до суду з позовом.
До цього часу позивач нічого їй не
сплатив за проживання у будинку.
Виходячи з умов поселення позивача у
спірний будинок - 250 доларів США за
місяць, за 22 міс. фактичного
безоплатного проживання у будинку
відповідач заборгував їй 5 5 500 доларів
США, що за курсом Нацбанку України
складає 77 000 грн., а також заподіяв їй
значної майнової і моральної шкоди.
22.07.13 р. відповідач подав позов до неї
про повернення боргу в сумі 439 615 грн., у
зв»»язку з чим ухвалою суду від 08.08.13 р.
у цивільній справі № 159/4 399/13 - ц
провадження № 22 - ц/773/1 393/13 на її
нерухоме майно було накладено арешт. У
подальшому була призначена судово -
почеркознавча експертиза за ухвалою
від 15.01.14 р., виконання якої доручено
Київському НДІСЕ, за проведення якої
нею було сплачено по рахунку № 613 від
05.02.14 р. 1 472 грн. за квитанцією № 30/45 від
17.02.14 р.. Крім цього, нею оскаржувалась у
апеляційній інстанції ухвала суду про
накладення арешту із сплатою судового
збору в сумі 114 грн. 70 коп.. Витрати на
оплату правової допомоги адвоката
склали 11 300 грн.. Ухвалою Ковельського
міськрайсуду від 27.05.14 р. справа № 159/4
399/13 - ц за позовом ОСОБА_3 до неї про
стягнення сплаченого авансу була
залишена без розгляду на підставі п. 5 ч.
1 ст. 207 ЦПК України. Однак, вищевказаною
ухвалою не вирішено питання про
відшкодування судових витрат.
Відповідач, діючи неправомірно, будучи
попередженим нею, завдав їй майнової
шкоди у вигляді безоплатного
користування її власністю - житловим
будинком, господарськими будівлями,
земельною ділянкою, розташованими за
місцем розташування будинку. Просила
стягнути з відповідача на її користь 77
000 грн. плати за користування жилим
будинком, господарськими будівлями та
земельною ділянкою; 1 472 грн. вартості
судової почеркознавчої експертизи у
іншій цивільній справі, 11 300 грн. оплати
правової допомоги адвоката, а також -
судові витрати у розглядуваній справі.

За ухвалою суду від 27.11.14 р.
позовну заяву позивача в частині вимог
про стягнення з відповідача судових
витрат у іншій цивільній справі було
залишено без розгляду.

За ухвалою суду від 27.11.14 р. в решті
позовних вимог справа була призначена
до судового розгляду.

Позивач та її представник - адвокат - в
судовому засіданні, кожна зокрема,
позовні вимоги підтримали повністю,
обґрунтувавши їх вищенаведеними
доводами. Суду позивач додатково
пояснила, що доказів того, що її
власність, розташована за адресою:
АДРЕСА_1, пошкоджена протиправними
діями відповідача, вона не має. Вважає,
що з часу смерті її брата відповідач
втратив статус квартиранта у
вищезазначеному будинку. Між сторонами
не було будь - яких домовленостей про
оплатне проживання відповідача у
спірному будинку на умовах найму,
аналогічних тим, що діями між
відповідачем та її покійним братом за
життя останнього. Зазначає, що майнову
шкоду відповідач заподіює їй тим що не
впускає її у будинок, безпідставно
безоплатно користується
вищезазначеним її майном. Просить
позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з»»явився, хоча належно оповіщений. Про
причини неявки суду не повідомив,
письмового заперечення проти позову до
суду не подав.

На думку суду, розгляд справи можливий
у відсутності відповідача. Зі згоди
позивача суд ухвалює рішення з
врахуванням положень ст. ст. 224 - 228 ЦПК
України.

Суд, заслухавши пояснення
позивача а її представника - адвоката,
дослідивши докази, зібрані у справі,
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача безпідставні та до
задоволення не підлягають.

Так, та обставина, що позивач є
власником спірного будинку, земельної
ділянки, розташованої за адресою місця
розташування спірного будинку,
стверджується копіями витягів з
Держреєстру речових прав на нерухоме
майно про реєстрацію права власності №
№ 638 70 89,25480925 від, відповідно, 18.07.13 р.,
12.08.14 р., виданих реєстраційною службою
Ковельського МРУЮ Волинської області.

Згідно з положеннями ст. 810 ЦК
України, що врегульовує правовідносини
по найму житла, за договором найму
(оренди) житла одна сторона - власник
житла (наймодавець) передає або
зобов'язується передати другій стороні
(наймачеві) житло для проживання у
ньому на певний строк за плату. До
договору найму житла, крім найму житла,
що є об'єктом права державної або
комунальної власності, застосовуються
положення цього Кодексу, якщо інше не
встановлено законом.

Як стверджується копіями: оголошення
про здавання будинку, розташованого в
районі вул. Володимирської, в найом;
розписки ОСОБА_4 про отримання коштів
за квартиру 16.05.12 р., висновку
Ковельського МВ У МВС України у
Волинській області від 17.07.13 р. про
результати заяви гр. ОСОБА_1,
нотаріально завіреної заяви позивача
від 18.07.13 р., адресованої відповідачеві
ОСОБА_5, з вимогою звільнення спірного
будинку, брат позивача - ОСОБА_4, дійсно,
вселив відповідача за платню у спірний
будинок, розташований по вул. Кн.
Романа, 16. Позивач, набувши права
власності на вищевказаний будинок,
вимагає від відповідача виселитись із
спірного будинку.

За змістом ст. 61 ЦПК України, серед
підстав звільнення від доказування є
наявність обставин, встановлених
судовим рішенням у цивільній справі, що
набрало законної сили.

Як слідує з копії виписки з рішення
Ковельського міськрайсуду Волинської
області від 26.08.14 р. у справі № 159/5 211/13 - ц
провадження № 2/159/21/14 за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_3 про виселення з житлового
приміщення, ОСОБА_3 вирішено виселити
зі спірного будинку без надання іншого
житла.

Згідно з копіями ухвал: судді
Ковельського міськрайсуду Волинської
області від 03.09.13 р. у справі № 159/5 057/13 - ц
провадження № 2/159/1 249/13 за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання
недійсною та скасування реєстрації
права власності позивача на спірний
будинок, визнання угоди відчуження
спірного будинку дійсною та визнання
права власності на спірний житловий
будинок як куплений, було відкрито
провадження у згаданій вище справі;
Ковельського міськрайсуду Волинської
області від 08.08.13 р. у справі № 159/4 399/13 - ц
провадження № 2/159/1 135/13 за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення
сплаченого авансу в сумі 439 615 грн.,
сплаченого ОСОБА_6 за придбання
спірного будинку, було постановлено
про накладення арешту на спірний
будинок як майно позивача у
розглядуваній справі; Ковельського
міськрайсуду Волинської області від
27.05.14 р. у справі № 159/4 399/13 - ц
провадження № 2/159/13/14 за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_1 про стягнення сплаченого
авансу в сумі 439 615 грн., сплаченого
ОСОБА_6 за придбання спірного будинку,
було постановлено залишити позовну
заяву без розгляду.

Відповідно до ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Право приватної власності є
непорушним.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності
є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

За змістом ст. ст. 316, 317 ЦК України, право
власності передбачає право володіння,
користування та розпорядження з боку
власника своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Оскільки позивач на законних підставах
набула права власності на вказане вище
нерухоме майно, у т.ч. - спірний будинок,
вона має право вимагати відшкодування
майнової шкоди, завданої пошкодженням
цього майна.

Згідно вимог ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 2, 3 ст. 27 ЦПК України особи,
які беруть участь у справі позовного
провадження, для підтвердження своїх
вимог або заперечень зобов'язані
подати усі наявні у них докази до або
під час попереднього судового
засідання, а якщо попереднє судове
засідання у справі не проводиться - до
початку розгляду справи по суті. Особи,
які беруть участь у справі,
зобов'язані добросовісно здійснювати
свої процесуальні права і виконувати
процесуальні обов'язки.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК
України суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Як слідує з положень ст. 1 166 ЦК України,
що врегульовує загальні підстави
відповідальності за завдану майнову
шкоду, майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Судом встановлено, що позивач є
власником вказаного вище нерухомого
майна, у т.ч. - спірного житлового
будинку, у якому після припинення
договору найму житлового приміщення у
будинку, що за життя належав братові
позивача - ОСОБА_7, - у зв»»язку із смертю
останнього, фактично без реєстрації
безоплатно на даний час проживає
відповідач. Останнього виселено із
спірного будинку у судовому порядку за
позовом позивача у розглядуваній
справі. Між попереднім власником
будинку - братом позивача - ОСОБА_4 та
відповідачем, дійсно, було укладено
фактично договір найму (оренди) житла,
та була досягнута домовленість про
оплатне користування спірним будинком
у розмірах, вказаних позивачем у
позовній заяві.

Однак, зі смертю ОСОБА_8 умови договору
найму припинили свою дію і позивач
довела в судовому порядку наявність
підстав для виселення відповідача із
спірного будинку. Відповідно, хоча
відповідач у спірному будинку позивача
на даний час проживає безпідставно,
підстав до стягнення із останнього на
користь позивача грошових коштів як
плати на проживання у спірному будинку
у розмірі, що був погоджений між
відповідачем як наймачем та братом
позивач - ОСОБА_4 як наймодавцем за
життя останнього в угоді про найом
житла, тобто, на основі погоджених між
останніми умов договору найму житла, а
також коштів за користування майном
позивача, немає.

Також доказів того, що дія договору
найму, укладеного між відповідачем та
братом позивача - ОСОБА_8, на даний час є
чинною для сторін, позивач суду не
надала.

Доказів того, що її майну було
відповідачем завдано певної шкоди на
певну суму, позивач суду також не
надала.

А тому у задоволені позову слід
відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, підстав
покладати судові витрати на
відповідача немає.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 13, 60, 61, 212 - 218, 224 -228, 88 ЦПК України,
ст. ст. 810, 820, 1 166 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову
відмовити

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Волинської області через
Ковельський міськрайонний суд
Волинської області суд шляхом подання
в 10- денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. У разі
залишення заяви про перегляд заочного
рішення без задоволення заочне рішення
може бути оскаржене відповідачем в
апеляційному порядку. У цьому випадку
строк на апеляційне оскарження
починається з дня винесення ухвали про
залишення заяви про перегляд заочного
рішення без задоволення.

Головуючий:І. М. Логвинюк