Справа пр. №2/756/5500/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 грудня 2014 року Оболонський
районний суд міста Києва в складі:
судді - Андрейчука Т.В.
секретарі - Ліщенко Я.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
У жовтні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_2 про стягнення
Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовувала тим, що 14 березня 2003
року між сторонами справи укладено
ІНФОРМАЦІЯ_1 від шлюбу з
відповідачем у ОСОБА_1 народився син
Позивач стверджувала, що на
даний час дитина мешкає з нею та
перебуває на повному її утриманні,
ОСОБА_2 регулярної матеріальної
допомоги на утримання сина не надає.
З цих підстав позивач просила
суд стягнути з відповідача на її
користь аліменти на утримання
малолітнього ОСОБА_3 у твердій грошовій
сумі у розмірі 1000,00 грн щомісячно до
досягнення дитиною повноліття.
У судовому засіданні позивач
позовні вимоги підтримала, просила суд
Відповідач у судове засідання
не з'явився, про час та місце розгляду
справи належним чином повідомлявся,
про причини неявки в судове засідання
суд не повідомив.
За таких обставин та за
відсутності заперечень позивача, суд
ухвалив провести заочний розгляд
справи.
Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, зібрані у
справі докази, суд приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню частково з наступних
З матеріалів справи вбачається,
що 14 березня 2003 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2
укладено шлюб, зареєстрований у
Центральному відділі реєстрації
шлюбів м. Києва, актовий запис №417 (а. с.
9). На даний час шлюб між сторонами
розірвано (а. с. 11).
Від шлюбу з ОСОБА_2 у ОСОБА_1
народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с.
На даний час малолітній ОСОБА_3
постійно мешкає з матір'ю ОСОБА_1 за
адресою: АДРЕСА_1. Угоди про
добровільну сплату аліментів між
сторонами у справі не досягнуто.
Дитина перебуває на утриманні
матері, відповідач ОСОБА_2 у
добровільному порядку не надає
регулярної матеріальної допомоги,
достатньої для належного забезпечення
потреб сина та його розвитку.
За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 27
Конвенції про права дитини,
ратифікованої постановою Верховної
Ради України від 27 лютого 1991 року
№78-ХІІ, держави-учасниці визнають
право кожної дитини на рівень життя,
необхідний для фізичного, розумового,
духовного, морального і соціального
розвитку дитини. Батько (-ки) або інші
особи, які виховують дитину, несуть
основну відповідальність за
забезпечення в межах своїх здібностей
і фінансових можливостей умов життя,
необхідних для розвитку дитини.
Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК
України за рішенням суду кошти на
утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
Згідно зі ст. 184 СК України та
роз'яснень, викладених у п. 17 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 15
травня 2006 року №3 "Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів", якщо платних аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
законодавчої норми та роз'яснень
Пленуму Верховного Суду України
вбачається, що за заявою платника або
одержувача суд може визначити розмір
аліментів у твердій грошовій сумі, але
таке визначення має відбутися тільки
за умови, якщо вони доведуть наявність
підстав для визначення розміру
аліментів у твердій грошовій сумі,
передбачених ч. 1 ст. 184 СК України,
оскільки розмір аліментів, визначений
судом у твердій грошовій сумі, підлягає
індексації відповідно до закону, що в
подальшому дає право на державну
допомогу відповідно до ст. 184 СК
У довідці, виданій управліням
Пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва,
зазначено, що відповідач є інвалідом
ІІІ групи та отримує пенсію по
інвалідності (а. с. 40).
Зважаючи на те, що ОСОБА_2 має
стабільний щомісячний дохід в грошовій
формі, суд не знаходить підстав для
визначення розміру аліментів у твердій
Ч. 1 ст. 182 СК України
передбачено, що при визначенні розміру
аліментів суд враховує: стан здоров'я
та матеріальне становище дитини; стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; інші обставини, що
мають істотне значення. Ч. 2 цієї статті
Кодексу визначено, що мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
за винятком випадків, передбачених ст.
Враховуючи обставини, викладені
у ч. 1 ст. 182 СК України, виходячи з
принципу загальної та однакової
відповідальності обох батьків за
виховання і розвиток дітей, суд
приходить до висновку про те, що розмір
аліментів, які підлягають стягненню з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання
сина ОСОБА_3 має становити 1/4 частину
всіх видів заробітку (доходу)
відповідача щомісячно, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, оскільки, на думку
суду, саме такий розмір щомісячного
грошового забезпечення є необхідним та
достатнім для забезпечення потреб
дитини, її фізичного, розумового,
духовного, морального і соціального
розвитку. З огляду на розмір доходів
відповідача та матері, на утриманні
якої перебуває дитина, суд вважає, що
стягнення з ОСОБА_2 аліментів у меншому
розмірі не зможе у повній мірі
забезпечити рівень життя малолітнього
ОСОБА_3, необхідний для його фізичного,
розумового, духовного, морального і
соціального розвитку.
Відповідно до норми ч. 1 ст. 191 СК
України аліменти на дитину
присуджуються за рішенням суду від дня
пред'явлення позову. Позивачем
пред'явлено позов 17 жовтня 2014 року.
Повно та всебічно дослідивши
обставини справи, оцінивши зібрані
докази у сукупності, суд вважає, що
позов слід задовольнити частково,
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на
утримання малолітнього ОСОБА_3 у
розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку
(доходу) відповідача щомісячно, але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з 17
жовтня 2014 року і до досягнення старшою
За приписами ст. 79 ЦПК України
до судових витрат відносяться, зокрема,
витрати, пов'язані зі сплатою судового
збору, витрати на правову допомогу.
Ст. 84 цього Кодексу визначено,
що витрати, пов'язані з оплатою
правової допомоги адвоката або іншого
фахівця в галузі права, несуть сторони,
крім випадків надання безоплатної
правової допомоги. Граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
встановлюється Законом України "Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах". Так, ст. 1
Закону встановлено, що розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах, в яких така
компенсація виплачується стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
іншою стороною, а в адміністративних
справах - суб'єктом владних
повноважень, не може перевищувати 40%
встановленої законом мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі
за годину участі особи, яка надавала
правову допомогу у судовому засіданні,
під час вчинення окремих процесуальних
дій поза судовим засіданням та під час
ознайомлення з матеріалами справи в
суді, що визначається у відповідному
судовому рішенні. 17 жовтня 2014 року між
ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_4 було
укладено договір про надання правової
допомоги №171 (а. с. 25). Для надання
правової допомоги позивачеві адвокат
загалом витратив 2 год, про що зазначено
у відповідному розрахунку, наведеному
у позовній заяві.ОСОБА_1. сплатила
виконавцеві адвокату ОСОБА_4 550,00 грн в
якості оплати за правову допомогу, що
не перевищує граничиний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах, встановлений
Законом України "Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах" (а. с. 22, 23).
У відповідності до ст. ст. 79, 88
ЦПК України суд присуджує з
відповідача ОСОБА_2 судовий збір у сумі
243,60 грн в дохід держави, а також стягує
з нього витрати на правову допомогу у
сумі 550,00 грн на користь позивача.
Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст.
367 ЦПК України суд допускає негайне
виконання рішення в межах суми платежу
Зважаючи на вищенаведене,
відповідно до ст. ст. 180, 182, 183, 184, 191
Сімейного кодексу України, та,
керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214,
215, 367 Цивільного процесуального
кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів - задовольнити
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_1 аліменти на утримання
малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
у розмірі 1/4 частини всіх видів
заробітку (доходу) відповідача
щомісячно, але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з 17 жовтня 2014 року і до
досягнення дитиною повноліття.
У задоволенні решти позовних
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
судовий збір у сумі 243 (двісті сорок три)
гривні 60 (шістдесят) копійок в дохід
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_1 витрати на правову
допомогу у сумі 550 (п'ятсот п'ятдесят)
гривень 00 (нуль) копійок.
Допустити негайне виконання
рішення в межах суми платежу за один
місяць.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Рішення суду може бути
оскаржено в апеляційному порядку до
апеляційного суду міста Києва через
Оболонський районний суд міста Києва
шляхом подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення суду апеляційної
скарги.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
Т.В.
Андрейчук