Номер провадження: 22-ц/785/3847/14
Номер справи місцевого суду: 2-3156/11
Головуючий у першій інстанції Швець
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі: головуючого
судді - Сидоренко І.П., суддів -
Погорєлова С.О., Цюри Т.В., при секретарі
- Колмакові В.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Управління
житлово-комунального господарств
Ізмаїльської міської ради на рішення
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 18 березня 2013року
по справі за позовом ОСОБА_2 до
Ізмаїльської міської ради, КП
«Житсервіс-2», Управління
житлово-комунального господарств
Ізмаїльської міської ради про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, -

встановила:

03 червня 2011року ОСОБА_2 звернувся до
суду з вищевказаним позовом, в
обґрунтування якого вказав, що 06 лютого
2011р. його автомобіль марки «Lexus ES 350»,
державний номер НОМЕР_1, що був
припаркований у дворі будинку АДРЕСА_1
у м. Ізмаїлі, було пошкоджено внаслідок
падіння з даху будинку шматка криги.

Позивач вважав, що відповідачі не
виконують обов'язків щодо видалення
криги з дахів будинків, чим йому було
завдано майнову та моральну шкоду, яку
він просив стягнути з відповідачів, а
саме матеріальну шкоду в сумі -
41408грн.46коп., за проведення експертного
дослідження - 700грн, за проведення
огляду автомобіля на підйомнику - 300грн,
вартість телеграм - 97грн, витрати,
пов'язані із зберіганням автомобіля -
3810грн, за прокат автомобіля з 21 лютого
2011р. до 30 квітня 2011р. - 13600грн та з 30
квітня 2011р. до 27 червня 2011р. - 11600грн,
моральну шкоду в сумі 5000грн., судові
витрати.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 18 березня
2013р. позов ОСОБА_2 був задоволений
частково.

Суд стягнув з Ізмаїльського управління
житлово-комунального господарства
Ізмаїльської міської ради Одеської
області на користь ОСОБА_2 41408грн.46коп.
майнової шкоди, 5000грн. у відшкодування
моральної шкоди, 1000грн. витрат на
проведення експертного дослідження,
судові витрати в сумі 762грн. В іншій
частині позову відмовлено (а.с.174-175).

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 10 липня 2013 року рішення
суду від 18березня 2013року було залишено
без змін (а.с.204-206).

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду
України від 05 лютого 2014року ухвалу
апеляційного суду від 10 липня 2013року
скасовано з направленням справи на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції (а.с.243-245).

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду та
ухвалення рішення про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_2, з
посиланням на те, що суд першої
інстанції необґрунтовано задовольнив
позов, порушив при цьому норми
матеріального і процесуального права,
Управління зазначило, що відсутня його
вина у завданні шкоди позивачу,
оскільки воно не є виконавцем
житлово-комунальних послуг, а таким є
комунальне підприємство «Житсервіс-2»
(а.с.177-179).

Справа розглянута у відсутності
позивача ОСОБА_2, який був належним
чином сповіщений про слухання справи в
апеляційній інстанції (том 2 а.с.15).

Відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України
неявка сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Колегія суддів, заслухав
суддю-доповідача, представників
Управління житлово-комунального
господарств Ізмаїльської міської ради,
Ізмаїльської міської ради, КП
«Житсервіс-2», вивчивши матеріали
справи в межах доводів апеляційної
скарги, вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 частково,
суд першої інстанції виходив із того,
що позивачу було завдано матеріальну і
моральну шкоду внаслідок падіння криги
з даху будинку через невиконання
обов'язків Ізмаїльським управлінням
житлово-комунального господарства
Ізмаїльської міської ради Одеської
області. Відмовляючи ОСОБА_2 у
задоволені позову в іншій частині, суд
першої інстанції виходив із того, що
інші витрати, понесені позивачем, не
можуть бути стягненні на його користь,
оскільки відсутня вина відповідачів у
їх виникненні.

Судова колегія, не може повністю
погодитися з вказаним висновком суду
першої з урахуванням наступного.

Судом першої інстанції та апеляційної
інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є
власником автомобіля марки «Lexus ES 350»,
державний номер НОМЕР_1. Позивач вказав,
що 6 лютого 2011р. належний йому
автомобіль був припаркований у дворі
будинку АДРЕСА_1 у м. Ізмаїлі, його було
пошкоджено внаслідок падіння з даху
будинку шматка криги, що
підтверджується довідкою
Ізмаїльського МВ УМВС та постановою
про відмову в порушенні кримінальної
справи від 9 лютого 2011р.

Судова колегія, вважає, що довідка
Ізмаїльського МВ УМВС та постанова про
відмову в порушенні кримінальної
справи від 9 лютого 2011р. ні є належним
доказом на підтвердження факту того, що
6 лютого 2011р. належний позивачу ОСОБА_2
автомобіль був припаркований саме у
дворі будинку АДРЕСА_1 у м. Ізмаїлі, і що
його автомобіль було пошкоджено
внаслідок падіння з даху будинку
шматка криги.

Позивач ОСОБА_2 не викликав на місце
події ні органів ДАЇ, ні представників
відповідних комунальних органів, не
був належним чином складений акт про
падіння з даху будинку шматка криги.

Згідно із висновком № 24 від 22 березня
2011року експертного автотоварознавчого
дослідження із визначення вартості
майнового збитку, завданого власнику
автомобіля марки «Lexus ES 350», державний
номер НОМЕР_1, сума майнового збитку,
завданого автомобілю ОСОБА_2 становить
41408грн.46коп. Вартість проведеного
дослідження становить 700грн., вартість
допоміжних робіт - 300грн. (а.с.19-30).

Судова колегія, також не може прийняти
до уваги вказане експертне
дослідження, як доказ завданого
позивачу майнового збитку, оскільки в
даному досліджені не вказано: яким саме
чином було завдано таку шкоду та коли
саме. Більш того відносно капоту
вказано, що є деформація по всій площі
капоту, що не відповідає знімкам, а
відносно котушки запалення
встановлено, що вона спрацьована, що є
фактичним зносом деталі (а.с.23).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» (далі - Закон) до повноважень
органів місцевого самоврядування у
сфері житлово-комунальних послуг
належить визначення виконавця
житлово-комунальних послуг відповідно
до цього Закону в порядку,
затвердженому центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
житлово-комунального господарства.

Згідно із ч. 2 ст. 19 зазначеного Закону
учасниками відносин у сфері житлово-
комунальних послуг є: власник,
споживач, виконавець, виробник.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону
особливими учасниками відносин у сфері
житлово-комунальних послуг є
балансоутримувач та управитель, які
залежно від цивільно-правових угод
можуть бути споживачем, виконавцем або
виробником.

Частиною 1 статті 1 Закону визначено, що
виконавець - це суб'єкт господарювання,
предметом діяльності якого є надання
житлово-комунальної послуги споживачу
відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 1.4 Порядку визначення
виконавця житлово-комунальних послуг у
житловому фонді, затвердженого наказом
Державного комітету України з питань
житлово-комунального господарства від
24 квітня 2005 року № 60, виконавець
житлово-комунальних послуг
визначається органами місцевого
самоврядування, крім випадків коли
власник (власники) житлових будинків
бажає (бажають) визначити виконавця
житлово-комунальних послуг самостійно.

Відповідно до п. п. 1.3, 2.2 Статуту
комунального підприємства
«Житсервіс-2» є юридичною особою.
Основними видами діяльності
підприємства, зокрема, є: належне
утримання жилого фонду міста;
санітарне утримання і технічне
обслуговування жилого фонду.

Згідно із Договором на утримання
житлових будинків і прибудинкових
територій від 3січня 2007р. та додатку до
нього від 5 січня 2007р., укладеного між
замовником - Ізмаїльським управлінням
житлово-комунального господарства
Ізмаїльської міської ради Одеської
області та виконавцем - комунальним
підприємством «Житсервіс-2», замовник
передає виконавцю функції з утримання
житлових будинкових територій, надання
житлового-комунальних послуг та
проведення розрахунків з
квартиронаймачами і власниками
житлових приміщень у будинках
комунальної власності.

Відповідно до п.4 указаного договору
виконавець зобов'язується забезпечити
якісне утримання житлових будинків і
прибудинкових територій відповідно до
вимог законодавства, нормативних
документів та умов договору;
відшкодовувати збитки, завдані майну,
житловому приміщенню та шкоду, завдану
життю чи здоров'ю мешканців будинків
внаслідок наявності недоліків у
наданні послуг у розмірі й порядку
згідно з чинним законодавством
України; забезпечити збереження
переданого йому в користування майна, а
після завершення терміну дії договору
повернути його в стані, зазначеному в
акті приймання - передачі з урахуванням
амортизаційного зносу.

Суд першої інстанції необґрунтовано
вказав, що обов'язок щодо скидання з
дахів та покрівель снігу та льоду
покладено на Ізмаїльське управління
житлово-комунального господарства
Ізмаїльської міської ради Одеської
області відповідно до п. 1.1.8.6 наказу
Державного комітету України з питань
житло-комунального господарства від 10
серпня 2004р. № 150 «Про затвердження
примірного переліку послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій та послуг з ремонту
приміщень, будинків, споруд» та не
звернув уваги, що зазначеним наказом
лише затверджено примірний перелік
послуг.

Згідно Договору на утримання житлових
будинків і прибудинкових територій від
3 січня 2007р. та додатку до нього від 5
січня 2007р., Управління
житлово-комунального господарства
Ізмаїльської міської ради Одеської
області ні є виконавцем
житлово-комунальних послуг у будинку
АДРЕСА_1 у м. Ізмаїлі Одеської області, а
таким є КП «Житсервіс-2». Крім того, до
вказаних договорів не входять послуги
щодо скидання із дахів та покрівель
снігу та льоду та на вказані послуги не
входять до тарифів виконавця таких
послуг.

Відповідно до вимог п.п.1,2,3 ч.1 ст.309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є: неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Судова колегія вважає, що позивач
ОСОБА_2 не надав суду першої та
апеляційної інстанції відповідні
докази на підтвердження своїх позовних
вимог. Тому рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволені позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу Управління
житлово-комунального господарств
Ізмаїльської міської ради -
задовольнити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 18 березня
2013року - скасувати, ухвалити нове
рішення.

У задоволені позову ОСОБА_2 до
Ізмаїльської міської ради, КП
«Житсервіс-2», Управління
житлово-комунального господарств
Ізмаїльської міської ради про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили рішенням апеляційного
суду шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
І.П.Сидоренко

Судді:
С.О. Погорєлова

Т.В. Цюра