АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Головуючий у 1 й інстанції -
Литвинчук В. П. Доповідач - Рудь В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2014 року м.
Дніпропетровськ

колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко І.Ю.,
Повєткіна В.В.

при секретарі: Порубай
М.Л.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Баглійського
районного суду м.Дніпродзержинська від
20 листопада 2014 року за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної
та моральної шкоди, -

В с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди(а.с.2-4).

Позивач зазначав, що 25 червня 2013 року
із об'яви в газеті «Нова газета», де
були запропоновані послуги з
виготовлення меблів та зазначений
номер телефону, довідався, що
відповідач виготовляє меблі.

При огляді зразків меблів домовився
з приватним підприємцем ОСОБА_3 про
виготовлення 2-поверхового дитячого
ліжка та полички для телевізора та
передав передоплату 300,00 грн.

05 липня 2013 року забрав меблі та
розрахувався з ОСОБА_3, віддавши решту
грошей у сумі 1240,00 грн.

Після встановлення полички, в ніч з 12
на 13 серпня 2013 року, поличка зламалась
та впав телевізор «Самсунг» вартістю
3128,96 грн., який стояв на поличці.

Посилаючись на викладені обставини
та вказуючи на те, що у зв'язку з
пошкодженням телевізора йому
спричинена матеріальна шкода на суму
3128,96 грн., яку відповідач відмовився
йому відшкодувати, та що останній
продав йому поличку неналежної якості,
позивач просив стягнути з ОСОБА_3 на
відшкодування матеріальної шкоди 3128,96
грн. та на відшкодування моральної
шкоди - 2000,00 грн.

Рішенням Баглійського районного
суду м.Дніпродзержинська від 20
листопада 2014 року в задоволенні позову
відмовлено(а.с.31-32).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення про задоволення позову,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин справи, неналежну оцінку
доказів, порушення судом норм
матеріального та процесуального
права(а.с.35-37).

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких
підстав.

Згідно ст.ст.3,4 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Здійснючи правосуддя, суд захищає
права та інтереси фізичних осіб, права
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

Способи захисту цивільних прав та
інтересів передбачені ст.16 ЦК України.

За положеннями ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.2 ст.59, ч.ч.1, 4
ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна
довести допустимими та належними
доказами ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених законом, доказування не
може грунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст.57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обгрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

За змістом ст.1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо доведе, що шкоди
завдано не з її вини.

Як видно із справи, обгрунтовуючи
позовні вимоги, позивач зазначав, що 25
червня 2013 року із об'яви в газеті «Нова
газета», він довідався, що відповідач
як приватний підприємець виготовляє
меблі, домовився з ним про виготовлення
2-поверхового дитячого ліжка та полички
для телевізора, придбав останні, а в ніч
з 12 на 13 серпня 2013 року поличка
зламалась, телевізор «Самсунг»
вартістю 3128,96 грн., який стояв на
поличці, впав та пошкодився.

Разом з тим, із об'яви у рубриці
«Продам» в газеті «Нова газета» за № 26
/866/ від 03 липня 2013 року та № 29 /869/ від 24
липня 2013 року вбачається, що відповідач
продавав ліжко 2-х ярусне, нове,
дерев'яне, недорого, без матраса(а.с.18,19).
Повідомлення про те, що відповідач
ОСОБА_3 є приватний підприємець та
виготовляє меблі, що він продавав
поличку, зазначена газета не містить.

При цьому, як видно із справи,
доказів, які б свідчили про те, що
відповідач ОСОБА_3 продав позивачу
спірну поличку, яка оглянута судом,
матеріали справи також не містять.

Твердження позивача про те, що
поличка зламалась з вини відповідача,
який продав поличку, яка на його думку є
неналежної якості, не можуть бути взяті
до уваги, оскільки таке твердження є
особистим припущенням позивача, а
згідно ч.4 ст.60 ЦПК України доказування
не може грунтуватися на припущеннях.

Як видно із справи, доказів тому, що
поличка, на якій знаходився телевізор,
яку, як стверджує позивач, він купив у
відповідача, та яка була ним, позивачем,
закріплена на стіні, зламалась з вини
відповідача та впала з телевізором,
матеріали справи не містять.

Таким чином, оскільки ст.1166 ЦК
України передбачає відшкодування
шкоди особою, яка її завдала, а докази
тому, що шкоду позивачу завдано з вини
відповідача, в матеріалах справи
відсутні, то суд прийшов до правильного
висновку про недоведеність позову та
відсутність у зв'язку з цим підстав для
його задоволення.

Доводи апеляційної скарги про те, що
придбане ліжко та поличка є
нестандартного розміру, що на думку
позивача стверджує факт виготовлення
останніх саме відповідачем, не можуть
бути взяті до уваги, оскільки відсутні
докази в розумінні ст.ст.57,58 ЦПК
України, які б свідчили про доведеність
позову та вину відповідача у
спричиненні позивачу зазначеної шкоди.

Посилання в апеляційній скарзі на
неналежну оцінку доказів, у тому числі
аудіозапису розмов з відповідачем,
необгрунтовані, оскільки дослідженим
доказам суд дав оцінку відповідно до
положень ст.212 ЦПК України, зазначивши
при цьому, що аудіозапис в розумінні
ст.59 ЦПК України не є належним доказом
вини відповідача.

Про відсутность доказів щодо
укладання угоди про придбання
зазначеної полички та доказів щодо
проведення розрахунку за поличку
зазначив позивач в судовому засіданні
апеляційної інстанції.

Отже, рішення суду першої інстанції
відповідає обставинам справи та
діючому законодавству, що регулює
встановлені правовідносини, підстав
для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Баглійського районного суду
м.Дніпродзержинська від 20 листопада 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий-

Судді-