Справа № 234/9454/14-ц
Провадження № 2/234/4322/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Краматорськ

4 грудня 2014 року м.Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області

в складі: головуючого - судді Карпенуо О.М.

при секретарі - Аксеніної В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Краматорську Донецької області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Макіївської міської ради в особі Головного управління градобудівництва та архітектури про визнання права власності ,-

ВСТАНОВИВ :

15.10.2014 року, позивачка звернулася до Краматорського міського суду Донецької області з позовом про визнання права власності на гараж, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 24.07.1996 року виконавчим комітетом Гірницької районної ради народних депутатів було прийнято рішення за № 413/3, у відповідності до якого за нею закріплено земельну ділянку для будівництва гаража та їй дозволено будівництво індивідуального гаражу, розміром 6,5х4,5м по АДРЕСА_1. За період з 1996 року по 1997 рік вона побудувала гараж за вказаною адресою. На сьогоднішній час вона звернулася до Макіївського міського відділу юстиції для реєстрації гаража, їй було рекомендовано звернутись до головного управління градобудівництва та архітектури м. Макіївка для отримання конкретного адресу та до суду з позовом про визнання права власності на цей гараж. 06.08.2014 року головне управління градобудівництва та архітектури м. Макіївка повідомило її що після надання нею документів, що підтверджують право власності на гараж, їй буде присвоєно адресу. На підставі договору № 76-ТИ/14 ТОВ ПСП «Модулор» виконало роботу по технічній інвентаризації гаражу № НОМЕР_1 по АДРЕСА_1. Просить визнати за нею право власності на гараж НОМЕР_1 по АДРЕСА_1.

В судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності та наполягає на задоволенні заявлених вимог.

Представник відповідача в судове засідання не зґявився, причин неявки суду не повідомив. Суду надано копію заяви секретаря макіївської міської ради про слухання справи за їх відсутності та прохання винести рішення на розсуд суду.

Однак дана заява була оформлена з порушенням діючого законодавства, відсутня печатка, відсутній оригінал, також не має жодних документів котрі свідчать про те, що ця особа, яка підписала документ дійсно працює в Макіївській міській раді Донецької області.

Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 у 1996 році було надано дозвіл на будівництво гаражу, котрий вона побудувала.

За загальним правилом, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК). Відповідно до вимог ст. 376 ЦК житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 375 ЦК право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

У зв'язку із цим, норми ч. 3 ст. 376 ЦК можуть бути підставою для задоволення позову про визнання права власності на самочинно збудований об'єкт нерухомості лише тоді, коли при відсутності права на забудову земельної ділянки на момент подання позову позивачем було здійснено самочинне будівництво з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших норм і правил.

Як вбачається з матеріалів справи земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1 у встановленому законом порядку у власність або користування під уже збудований самочинно гараж ОСОБА_1 належним чином передана не була.

Вирішуючи спір, суд не врахував, що відповідно до ст. 301 Закону від 20 квітня 2000 р. N 1699-III "Про планування і забудову територій" та ст. 18 Закону від 16 листопада 1992 р. N 2780-XII "Про основи містобудування", в редакції які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин, будівництво об'єктів містобудування незалежно від форм власності здійснювалося з дозволу відповідних рад, які могли делегувати це право відповідним виконавчим органам; та закінчені будівництвом об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2004 р. N 1243, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів полягає у підтвердженні державними приймальними комісіями готовності до експлуатації об'єктів нового будівництва, зокрема, як житлово-громадського, так і виробничого призначення, інженерних мереж та споруд, їх інженерно-технічного оснащення відповідно до проектної документації, нормативних вимог, вихідних даних на проектування.

Суду не надано доказів та документів на відведення земельної ділянки, факту прийняття спірного майна до експлуатації в установленому законодавством порядку, й наявності в позивача належно затвердженого проекту будівництва.

Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 ЦК, ст. 3 ЦПК кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення. Проте судом встановлено, що порушене позивачем у суді питання не було предметом розгляду компетентного державного органу, та відсутні обставини, які б давали підставу вважати про наявність спору про право.

У той же час, якщо право позивача не визнається іншою особою, рішення якого чи його відсутність впливають на права позивача, то такі дії, рішення чи відмова його прийняти може бути предметом судового розгляду, за позовом про оскарження правомірності таких дій.

З досліджених матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зверталася до головного управління містобудування та архітектури Макіївської міської ради з проханням надання адреси побудованому гаражу.

Суд враховує той факт, що визнання в судовому порядку права власності на річ за загальним правилом є способом захисту наявного цивільного права, а не підставою його виникнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 10, 15, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 375,376 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Макіївської міської ради в особі Головного управління градобудівництва та архітектури про визнання права власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя

Рішення постановлено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.

Суддя