Номер провадження 2-487/14
Справа № 372/972/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2014 року
Обухівський районний суд
Київської області у складі:

головуючого судді - Тиханського О.
Б. ,

за участю секретаря Михайловій Я.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Обухівського
районного суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Трипільська
сільська рада Обухівського району
Київської області, Управління
Держземагенства в Обухівському районі
Київської області про визнання
неправомірним та скасування рішення
сільської ради, державного акту на
право приватної власності на землю та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовною
заявою до відповідачів, в якому
зазначила, що являється власником двох
суміжних ділянок з цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд і для
ведення особистого селянського
господарства, які з двох сторін
обмежені вулицями Суворова та
Лермонтова. Заїзд до земельної ділянки
для ведення особистого селянського
господарства завжди був з вулиці
Лермонтова. У вересні 2013 року, позивач
виявила, що вказаний заїзд був
огороджений та на даній земельній
ділянці проводяться будівельні роботи.
Як в подальшому стало відомо позивачу
вказаний заїзд згідно рішення
сільською радою був переданий
відповідачу ОСОБА_2, площею 0,0144 га та
нею був отриманий державний акт на
право власності на землю. Проте,
позивач не згоден з таким рішенням
сільської ради, оскільки відповідачу
ОСОБА_2 була передана у власність
земельна ділянка, яка відносилась до
земель загального користування,
дорога, у відповідача відсутній заїзд
до власної земельної ділянки,
відповідач два рази безоплатно
приватизовувала земельні ділянки з
цільовим призначенням для будівництва
та обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд. Крім
того, розташування самої земельної
ділянки площею 0,0144 га на місцевості не
відповідає її розташуванню згідно
державного акту на землю, та акт про
погодження меж земельної ділянки не
був погоджений нею, як суміжним
власником.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_5 позовні вимоги
уточним, та просив їх задовольнити з
підстав викладених в позовній заяві,
крім того, вказав, що незаконним
рішенням сільської ради порушуються
права позивача як власника суміжної
земельної ділянки, через відсутність
заїзду. Таким чином, оскаржувані
рішення сільської ради якими була
передана у власність відповідачу
земельна ділянка площею 0,0144 га повинне
бути скасоване як і державний акт на
право власності на землю. Також
відповідач Управління Держземагенства
в Обухівському районі Київської
області повинен внести відповідні
записи до даних земельного кадастру
про скасування вказаного державного
акту.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
та її представник ОСОБА_6 проти позову
заперечили в повному обсязі, пояснили,
що ОСОБА_2 жодним чином не порушувала
права позивача, оскільки не існує спору
щодо накладок земельних ділянок.
Земельною ділянкою площею 0,0144 га її
сім'я користується більше як 40 років.
Дороги там ніколи не було, а її батько
колись з власною волі дозволяв
позивачу та її сім'ї проїзд тракторів
та іншої техніки до городу, і там був
проїзд, проте він не був визначений і
знаходився та земельній ділянці, яка
зараз перебуває у власності
відповідача. Таким чином, дана земельна
ділянка не була землями загального
користування а відносилась до земель
сільської ради. Крім того, у позивача
існує можливість заїзду до своєї
земельної ділянки через АДРЕСА_1. Щодо
того, що в державному акті вказане
цільове призначення для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд, то
вказує, що вона писала заяву на
отримання земельної ділянки для
будівництва гаражу і помилка сільської
ради в цій частині не може слугувати
підставою для порушення права
власності відповідача, крім того,
ОСОБА_1, не є належним позивачем,
оскільки, рішенням про передачу
відповідачу земельної ділянки з
цільовим призначенням для будівництва
та обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд
жодним чином не порушує права позивача,
а належним позивачем могла бути
сільська рада, проте, жодних претензій
до відповідача щодо надання їй у
власність земельної ділянки у неї не
має.

Представник відповідача Управління
Держземагенства в Обухівському районі
Київської області Шульц А.В. проти
позовних вимог до Управління
заперечила, вказала, що вони не ведуть
автоматизованої бази Державного
земельного кадастру, а від так не
можуть вносити будь які зміни до нього.
Щодо реєстрації та скасування прав на
земельну ділянку то на даний час цим
займається Міністерство Юстиції
України.

Представник відповідача Трипільської
сільської ради в судове засідання не
з'явився, направили до суду клопотання
про розгляд справи без їх участі.

Заслухавши пояснення представників
сторін, відповідача ОСОБА_2, допитавши
свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
перевіривши матеріали справи, суд
вважає позов таким, що не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

ОСОБА_1 на підставі державного акту на
право власності на землю серії КВ № 106235
від 03.02.2005 року, згідно рішення
Трипільської сільської ради №5 від
28.10.2003 року, належить земельна ділянка
площею 0.250 га, що розташована в АДРЕСА_1,
для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
та споруд.

ОСОБА_1 на підставі державного акту на
право власності на землю серії КВ № 084565
від 03.02.2005 року, згідно рішення
Трипільської сільської ради №5 від
28.10.2003 року, належить земельна ділянка
площею 0.062 га, що розташована в АДРЕСА_1,
для ведення особистого селянського
господарства.

Як встановлено, в судовому засіданні,
що підтверджується сторонами та
схемами розміщення земельних ділянок,
дані земельні ділянки є суміжними з
виходом на АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 на підставі державного акту на
право власності на землю серії ЯГ № 243128
від 08.12.2006 року, згідно рішення
Трипільської сільської ради №16 від
29.04.2005 року, належить земельна ділянка
площею 0,189 га, що розташована в АДРЕСА_2,
для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
та споруд.

ОСОБА_2 на підставі державного акту на
право власності на землю серії ЯГ № 243127
від 08.12.2006 року, згідно рішення
Трипільської сільської ради №16 від
29.04.2005 року, належить земельна ділянка
площею 0,120 га, що розташована в АДРЕСА_2,
для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
та споруд.

Відповідно до

25.05.2009 року ОСОБА_2 подала до
Трипільської сільської ради заяву, в
якій вказує, що при виготовленні
державного акту на право власності на
землю серії ЯГ № 243127 на ім'я позивача
було неправильно встановлені межі
земельної ділянки, яка була їй наділена
рішенням виконкому від 01.03.2001 року,
оскільки межі земельної ділянки були
спотворенні, оскільки земельна ділянка
на якій був запроектований гараж в
державному акті відсутня і просить
прийняти рішення про передачу їй в
приватну у власність неприватизовану
залишку належну їй частину земельної
ділянки, на які повинен будуватися
гараж.

Рішенням Трипільської ради
Обухівського району № 11 від 02.09.2011 року
ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку
технічної документації по землеустрою,
що посвідчують право власності на
земельну ділянку площею 0,0144 га для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
споруд.

19.10.2011 року в присутності
землекористувача ОСОБА_2 був складений
акт встановлення та погодження на
місцевості зовнішніх меж
землекористування. Підпис ОСОБА_1 не
має. Вказано, що в зв'язку з
неможливістю підписання
землекористувачем ОСОБА_1, члени
земельної комісії підтвердили, що
існуюча межа відповідає доданим
графічним матеріалам.

Рішенням Трипільської ради
Обухівського району № 24 від 16.11.2011 року
затвердила технічну документацію та
передано безкоштовно у власність
земельну ділянку для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд по
вул. Лермонтова (біля власної земельної
ділянки) в межа села Трипілля ОСОБА_2
площею 0,0144 га.

ОСОБА_2 на підставі державного акту на
право власності на землю серії ЯМ № 726048
від 26.06.2012 року, згідно рішення
Трипільської сільської ради №24 від
16.12.2011 року, належить земельна ділянка
площею 0.0144 га, що розташована в АДРЕСА_2,
для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
та споруд.

Як встановлено, в судовому засіданні,
що підтверджується сторонами та
схемами розміщення земельних ділянок,
земельні ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_2 є
суміжними з виходом на АДРЕСА_1 та
Лермонтова та створюють один масив.

Відповідно до довідки Трипільської
сільської ради № 411 від 09.04.2014 року,
ОСОБА_2 має в користуванні згідно по
господарської книги № 3 за 2011-2015 роки
загальною площею 0,43 га по АДРЕСА_2.

Відповідно до кадастрового плану
земельної ділянки, земельна ділянка,
площею 0,0144 га, що належить ОСОБА_2 в
точці Б-В межує з земельною ділянкою
ОСОБА_1, від Д до В межує з землями
загального користування (проїзд).

02.10.2013 року на ім'я ОСОБА_1 від
сільського голови Трипілля
направлений лист, де вказано, що було
прийняте рішення, яким зобов'язано
ОСОБА_2 винести її власну ділянку в
натурі та відновити дорогу до огороду.

23.10.2013 року в присутності ОСОБА_2 був
складений акт відновлення меж
земельної ділянки та передачі на
зберігання межових знаків, земельної
ділянки.

02.04.2014 року Трипільська сільська рада
Обухівського району повідомила листом
№ 23, що не має претензій до ОСОБА_2 щодо
виготовлення та отримання нею
державного акту на право власності на
земельну ділянку, площею 0,0144 га. Крім
того, повідомили, що землі загального
користування - проїзд у співвідношенні
земельної ділянки ОСОБА_2 площею 0,0144 га,
згідно державного акту серії ЯМ № 726048
від точки Б до точки В.

Згідно ст.4, ч.1 ст.15 ЦК України
суди розглядають в порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.

Згідно ч.1 ст.15 ЦПК України, суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо: захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають,
зокрема з земельних відносин.

Згідно ч.1 ст.20 ЗК України, віднесення
земель до тієї чи іншої категорії
здійснюється на підставі рішень
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування відповідно
до їх повноважень.

Згідно ч.1 ст. 116 ЗК України громадяни та
юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень.

Згідно ст. 125 ЗК України право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ч.1,3,4 ст. 126 ЗК України право
власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом.

Згідно ст. 140 ЗК України, підставами
припинення права власності на земельну
ділянку є: добровільна відмова від
права власності на земельну ділянку,
смерть власника земельної за
відсутності спадкоємця, відчуження
земельної ділянки за рішенням
власника, звернення стягнення на
земельну ділянку на вимогу кредитора,
відчуження земельної ділянки з мотивів
суспільної необхідності та для
суспільних потреб, конфіскація за
рішенням суду, не відчуження земельної
ділянки іноземними особами та особами
без громадянства у встановлений строк
у випадках, визначеним цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1 ст. 153 ЗК України власник не
може бути позбавлений права власності
на земельну ділянку, крім випадків,
передбачених цим Кодексом та іншими
законами України.

З матеріалів справи не вбачається, що
позивач набув право користування чи
власності на спірну земельну ділянку і
її права та інтереси порушені
позивачем, оскільки належним чином
спірна земельна ділянка не надавалась
позивачу ані в користування ані не
передавалась у власність.

Позивачем не надано належних доказів,
що належна позивачу спірна земельна
ділянка накладається на земельну
ділянку позивача, не доведено, те не
зазначено будь-яких доказів, що її
розташування в натурі та згідно
державного акту не співпадають між
собою.

Крім того, позивачем не надано жодних
доказів, що спірна земельна ділянка
розташована на землях загального
користування (дорозі), оскільки наявна
така інформація на державному акті
позивача спростовується державним
актом відповідача ОСОБА_2,
картографічними матеріалами. Крім
того, категорія земель визначається
довідкою форми 6-зем (державної
статистичної звітності).

Щодо не підписання позивачем акту
виносу меж земельної ділянки в натурі,
то як вбачається з кадастрового плану
та державного акту, земельна ділянка
позивача та відповідача ОСОБА_2 площею
0,0144 га не мають спільної межі, а
стикаються лише в одній точці. Крім
того, на даному акті вказано, про
неможливість отримати підпис позивача,
що було засвідчено представниками
земельної комісії.

Також в судовому засіданні
встановлено, що у позивача є доступ до
земельної ділянки
сільськогосподарського призначення,
через належну їй на праві власності
земельну ділянку для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд. Крім
того, право проїзду до власної
земельної ділянки регулюється
земельним сервітутом і не може бути
підставою для скасування права
власності на земельну ділянку.

Щодо отримання двічі відповідачем
ОСОБА_2 права власності на земельну
ділянку для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд
площею 0,189 га та 0,0144 га, то суд приходить
до висновку, що дані рішення про
передачу у власність даних земельних
ділянок відповідачу ОСОБА_2 не порушує
жодні права позивача по справі. Крім
того, дане порушення виникло, не звини
відповідача по справі, яка подавала
заяву на отримання земельної ділянки,
яка була в користуванні її сім'ї з іншим
цільовим призначенням, жодних
претензій в сільської ради щодо
отримання нею права власності не
спірну земельну ділянку не має, що не
може слугувати підставою для визнання
оскаржуваних рішень та державного акту
на землю недійсними. Дана позиція також
узгоджується з практикою
Європейського суду з прав людини
«Стретч проти Сполученого
Королівства», де вказано, що самі по
собі допущенні органами публічної
влади порушення не можуть бути
безумовною підставою для визнання
недійсним рішення про передачу
земельної ділянки та повернення її в
порушення права власності набувачів,
якщо вони не допущені внаслідок
протиправної поведінки осіб, яким
земельні ділянки передані у власність.

Таким чином, позовні вимоги не
підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись,
ст.ст. 10,11,15,57,60,61,88,209,212-214 ЦПК України,
ст.ст.15, 16, 373, 378 ЦК України,
ст.ст.12,116,118,125,126,152,153 ЗК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити в
повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Обухівський районний суд шляхом подачі
в десятиденний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

СуддяТиханського О. Б.