Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/8073/2014
інстанції - Величко Т.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Рубан С.М.,

Желепи О.В.

при секретарі - Осмолович В.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на
рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 18 березня 2014 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«ТАС», третя особа: ОСОБА_4 про
стягнення страхового відшкодування.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які беруть участь у справі, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 18 березня 2014 року
відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2
до ПАТ «ТАС», третя особа: ОСОБА_4 про
стягнення страхового відшкодування.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2 просить скасувати рішення суд,
ухвалити новее рішення, яким
задовольнити позов в повному обсязі.
Вважає, що рішення суду першої
інстанції не відповідає нормам
матеріального та процесуального права.
В апеляційній скарзі зазначає, що
дослідження, яке проведене за
замовленням відповідача, яке
суперечить висновку уповноваженого
органу державної влади, не може бути
доказом у даній справі, а тому
обґрунтування відмови у виплаті
страхового відшкодування є незаконним
і ПрАТ «СК «ТАС» зобов'язане здійснити
виплату за Договором страхування.
Посилання представника відповідача на
те, що надані акт виконаних робіт та
видаткова накладна не можуть бути
взяті до уваги, оскільки вони видані не
уповноваженою страховиком СТО, не
відповідають дійсності. Пунктом 3.7.3.
Договору не встановлено перелік
погоджених сторонами СТО, отже позивач
міг здійснювати ремонт на будь-якій
СТО.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що постановою
Синельниківського міськрайонного
суду, Дніпропетровської області
позивача ОСОБА_2 визнано винним у
скоєні адміністративного
правопорушення по ст. 124 КУпАП та
піддано адміністративному стягненню у
вигляді штрафу. (а.с.23)

09 січня 2013 року між ОСОБА_5 та ПАТ
«Страхова компанія ТАС» було укладено
Договір добровільного страхування
наземних транспортних засобів №ДТ3/21
автомобіля «Тойота Камрі», д.н.з.НОМЕР_1.
(а.с.8-22).

Відповідно до Висновку №ДА/19-13 від 22
травня 2013 року транспортно -
трасологічного дослідження,
проведеного за зверненням відповідача
та за поданими ним фотозображеннями
пошкоджених у ДТП автомобілів, наа тих
частинах автомобілів НОМЕР_2 та Тойота
Камрі д.н.з.НОМЕР_1, на які вказують
водії ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в своїх
поясненнях, а саме лівому передньому
куті (лівій частині накладки
переднього бампера та передній частині
лівого переднього крила) автомобіля
Нісан та задньому правому крилі та
правій частині накладки заднього
бамперу автомобіля Тойота Камрі
відсутні видимі сліди ударної дії
твердих предметів (виступаючих частин
інших транспортних засобів) у вигляді
борозен, лінійної форми груп подряпин,
побоїв, тріщин та смуг нашарувань
сторонніх речовин. Це свідчить про те,
що зазначені частини автомобілів не
містять слідів силового контакту, який
би змушував ці автомобілі змінювати
траєкторію свого руху. З огляду на
відсутність слідів силового контакту
на частинах автомобілів Нісан та
Тойота Камрі на які вказують водії
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в своїх поясненнях, а
також відсутність слідів контакту
автомобілів на місці фіксації
страхового випадку за схемою ДТП,
складеною працівниками органу ДАІ, не
можна виключити можливості зміни
напрямку рухів автомобілів внаслідок
суб'єктивних дій водіїв, зокрема, змін в
керуванні автомобілем Нісан внаслідок
«підрізання» на невеликій відстані
траєкторії його руху з боку
некерованого автомобіля Тойота Камрі
(безконтактне ДТП) (а.с.44-53).

Відповідно до п.12.1.3 Договору № ДТ3/21 09
січня 2013 року, що був укладений ОСОБА_5
та ПАТ «Страхова компанія ТАС»
страховик має право відмовити у
виплаті страхового відшкодування у
разі подання страхувальником завідомо
неправдивих відомостей про предмет
договору страхування або про факт,
причини, обставини настання страхового
випадку.

Відповідно до п.З ч.І ст. 26 Закону
України «Про страхування», підставою
для відмови у здійснені страхового
відшкодування є подання
Страхувальником свідомо неправдивих
відомостей про предмет Договору
страхування або про факт настання
страхового випадку.

Судом встановленого автомобіль Тойота
Камрі д.н.з.НОМЕР_1, на день розгляду
справи в суді відремонтовано.

Позивач у строки, визначені договором
страхування, звернувся до відповідача
за виплатою страхового відшкодування,
надавши необхідні для цього документи,
проте відповідач відмовив позивачу у
виплаті страхового відшкодування з тих
підстав, що страхувальником подано
свідомо неправдиві відомості щодо
страхового випадку, що підтверджено у
Висновком №ДА/19-13.

У серпні 2013 року позивач звернувся до
суду з даним позовом. В обґрунтування
позовних вимог посилався на те, що 26
січня 2013 року його автомобіль «Тойота
Камрі», д.н.з.НОМЕР_1, був пошкоджений у
ДТП, яка сталася з вини позивача. У
відповідності до Договору страхування
від 9 січня 2013 року позивач одразу
повідомив відповідача про страхову
подію, надав пояснення, довідку ДАЇ,
копію посвідчення водія, свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу, копію
кредитного договору, копію паспорта та
ідентифікаційного номеру позивача,
проте відповідач у порушення вимог ст.
8 Закону України «Про страхування» від
07.03.1996 року відмовився від виплати
страхового відшкодування, посилаючись
на те, що страхувальником подано
свідомо неправдиві відомості щодо
страхового випадку, що встановлено
Висновком №ДА/19-13. Вважаючи дії
відповідача неправомірними, просив
постановити рішення, яким стягнути з
відповідача страхове відшкодування у
розмірі 161 463,97 грн., який визначений
висновком № 22031306.

У жовтні 2013 року позивач збільшив
позовні вимоги, просив стягнути на його
користь страхове відшкодування за
полісом №АЕ/0383941 у розмірі 38 040,64 грн.,
обґрунтовуючи ці позовні вимоги
посилався на те, що його
цивільно-правова відповідальність на
час ДТП була застрахована відповідачем
з лімітом відповідальності 50 000 грн. за
шкоду, заподіяну майну, франшизою - 0%, у
зв'язку з чим третя особа - потерпілій у
даній ДТП ОСОБА_4 звернувся до
відповідача із заявою про виплату
страхового відшкодування, надавши
відповідні документи, проте відповідач
відмовив у виплаті ОСОБА_4 страхового
відшкодування, посилаючись на висновок
№ДА/19-13 та надання страхувальником
свідомо неправдивих відомостей про
ДТП. Вартість матеріального збитку,
завданого ОСОБА_4 внаслідок
пошкодження його автомобілю у ДТП
визначена у звіті №1690
автотоварознавчого дослідження від 26
лютого 2013 року і складає 46 629, 62 грн., з
урахуванням фізичного зносу вартість
відновлювального ремонту автомобілю -
38 040,64 грн. Оскільки відповідач не
виконав зобов'язання за договором
страхування цивільно-правової
відповідальності позивача, останнім і
третьою особою ОСОБА_4 3 вересня 2013 року
було укладено договір про відступлення
права вимоги, за яким ОСОБА_4 передав
позивачеві право вимоги до відповідача
щодо виплати страхового відшкодування.

Під час розгляду справи зменшив
позовні вимоги, просив стягнути з
відповідача страхове відшкодування у
розмірі 122 839,00 грн., що дорівнює
фактичним витратам на ремонт
автомобіля, страхове відшкодування за
полісом №АЕ/0383941 у розмірі 38 040, 64 грн..
(а.с. 132-133)

Відповідач позов не визнав. У
запереченнях посилався на те, що
Висновком №ДА/19-13 від 22.05.2013 року
транспортно-трасологічного
дослідження встановлено, щодо на тих
частинах автомобілів Нісан н.н.з.НОМЕР_2
та Тойота Камрі д.н.з.НОМЕР_1, на які
вказують водії ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в своїх
поясненнях, відсутні видимі сліди
ударної дії твердих предметів
(виступаючих частин інших транспортних
засобів) у вигляді борозен, лінійної
форми груп подряпин, побоїв, тріщин та
смуг нашарувань сторонніх речовин, що
свідчить про те, що зазначені частини
автомобілів не містять слідів силового
контакту, який би змушував ці
автомобілі змінювати траєкторію свого
руху. З огляду на відсутність слідів
силового контакту на частинах
автомобілів Нісан та Тойота Камрі, на
які вказують водії ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в
своїх поясненнях, а також відсутність
слідів контакту автомобілів на місці
фіксації страхового випадку за схемою
ДТП, складеною працівниками органу ДАІ,
не можна виключити можливості зміни
напрямку рухів автомобілів внаслідок
суб'єктивних дій водіїв, зокрема, змін в
керуванні автомобілем Нісан внаслідок
«підрізання» не невеликій відстані
траєкторії його руху з боку
некерованого автомобіля Тойота Камрі
(безконтактне ДТП). Також відповідач
зазначала, що згідно п. 3.7.1. Договору
франшиза за страховим випадком
«Знищення ЗТЗ» становить 10%. Згідно п.п.
11.8.3.2., п.11.8.3 Договору у випадку настання
страхового випадку «Знищення ТЗ»
розмір страхового відшкодування
розраховується наступним чином: дійсна
вартість ЗТЗ (та ЗДО) на дату настання
страхового випадку за вирахуванням
вартості залишків ЗТЗ та/або ЗДО
придатних для подальшої
реалізації/використання та виплат
страхових відшкодувань, здійснених
виплат страхових відшкодувань за
попередніми страховими випадками за
період дії Договору а також франшизи.
Згідно п. 8.4.7. Договору страховий
випадок «Знищення ЗТЗ» має місце, якщо
внаслідок настання будь-якого
страхового ризику із групи «Інші
ризики» витрати на відновлювальний
ремонт ЗТЗ дорівнюють або перевищують
70% його дійсної вартості на дату
страхового випадку, у даному випадку 184
000 грн. Х 70% = 128 800,00 грн., тобто за
договором ТЗ вважається конструктивно
загиблим у разі якщо вартість
відновлювального ремонту перевищує 128
800,00 грн. -. Згідно п. 1.3. Договору дійсна
вартість Тойота Камрі на день
страхування становила 184 000,00 грн,
вартість відновлювального ремонту
автомобіля Тойота Камрі згідно звіту
автотоварознвачого дослідження
експерта Білого О.П. №22031306 від 26.03.2013
року,становить 161 463,97 грн., що становить
87,75% та свідчить про конструктивну
загибель ТЗ. Згідно висновку №211140613 від
І5.08.2013 року, який суд не прийняв у
якості доказу після початку розгляду
справи по суті, та на який посилався
позивач у заяві про зменшення розміру
позовних вимог, вартість
відновлювального ремонту без
урахування зносу становить 132 869,40 грн,
що також підтверджує конструктивне
знищення ТЗ. Згідно п.11.5.8 Договору
страхування відповідач здійснює
виплату на підставі рахунку СТО, якщо з
ним укладено договір про співпрацю.
Згідно п.11.8.1.1. Договору страхування
вартість відновлювального ремонту
визначається на підставі рахунків СТО,
з якими Страховиком укладені договори
про співпрацю або згідно рахунків СТО,
які включені в перелік в самому
договорі страхування, або є згідно
експертних досліджень. Відповідач
вказує, що не укладав договорів з ФОП
«ОСОБА_8» та ТОВ «Приват Авто» про
співпрацю, та в перелік СТО в договорі
сторони не вносили цих СТО. Рахунки від
ФОП «ОСОБА_8» на суму 115 259,00 грн. та від
ТОВ «Приват Авто» на суму 12 410,00 грн. не
можуть бути взяті до уваги, оскільки
дані станції не є офіційними та не
сертифікованими станціями з ремонту
автомобілів марки Тойота. (а.с.
41-43,84-87,145-146).

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
їх недоведеності.

Судова колегія не погоджується з таким
висновком суду, вважає, що він не
відповідає обставинам справи та
вимогам закону.

Як встановлено судовою колегією, 26
січня 2013 року на а/д
Дніпропетровськ-Хуторське сталася ДТП
за участю позивача ОСОБА_2 та третьої
особи ОСОБА_7

Дана ДТП сталася внаслідок порушення
позивачем п. 10.1 ПДР, що встановлено
постановою Синельниківського
міськрайонного суду,
Дніпропетровської області від 01
березня 2013 року, та призвела до
пошкодження транспортних засобів
(а.с.23).

У довідці, що була складена
працівниками ДАІ на місці ДТП,
зазначено, що автомобіль «Тойота
Камрі», яким керував позивач, мав
видимі пошкодження - передній бампер,
дві ліві двері, два лівих крила, заднє
праве крило.

На автомобілі Нісан, яким керував
ОСОБА_4, був пошкоджений передній
бампер, ліве дзеркало. (а.с. 106 зв.)

На час ДТП автомобіль позивача «Тойота
Камрі», д.н.з.НОМЕР_1 був застрахований
відповідачем, що підтверджується
укладеним 09 січня 2013 року між ОСОБА_5 та
ПАТ «Страхова компанія ТАС» Договором
добровільного страхування наземних
транспортних засобів №ДТ3/21. При цьому
у відповідності до умов договору
позивачем частково був сплачений
страховий платіж, не сплачено частину
страхового платежу - 4 830 грн. (а.с.8-22, 53).

Відповідачем також була застрахована
цивільно-правова відповідальність
позивача, про що свідчить поліс
№АЕ/0383941 від 9 січня 2013 року, за яким
встановлений ліміт відповідальності
страховика за шкоду, заподіяну майну
третіх осіб - 50 000 грн., франшиза 0%. (а.с.
88).

Позивач і третя особа в установлені
законом і договорами строки звернулись
до відповідача із заявами про виплату
страхового відшкодування та надали для
цього необхідні документи, що не
оспорювалось відповідачем.

12 червня 2013 року відповідач повідомив
позивача про відмову у виплаті
страхового відшкодування за договором
№ДТ3/21 від 9 січня 2013 року з тих підстав,
що за зверненням відповідача ТОВ
«Декра Експерт» було проведено
транспортно-трасологічне дослідження,
яким не виявлено на пошкоджених у ДТП
автомобілях пошкоджень та слідів
силового контакту автомобілів, які б
відповідали поясненням водіїв -
учасників ДТП, а також висловлене
припущення щодо можливої
«безконтактної» ДТП, отже страховик,
визнавши, що страхувальником надані
недостовірні відомості щодо обставин
ДТП, та відмовив у виплаті страхового
відшкодування відповідно до п.3 ст. 26
Закону України «Про страхування».

В той же день та з тих же підстав
відповідачем було відмовлено у виплаті
страхового відшкодування за договором
про страхування цивільно-правової
відповідальності №АЕ/0383941 від 9 січня
2013 року, ОСОБА_4 (а.с. 69- 70).

Судова колегія вважає, що відмова у
виплаті страхового відшкодування
позивачу ОСОБА_2, третій особі ОСОБА_4 є
безпідставною, зважаючи на наступне.

Факт ДТП, його обставини - час місце,
учасники, наслідки у вигляді
пошкоджень автомобілів встановлені
постановою суду про притягнення ОСОБА_2
до адміністративної відповідальності,
яка є чинною, отже відповідно до
положень ст. 61 ЦК України не підлягають
доказуванню в даній справі.

Висновок ТОВ «Декра Експерт» не
спростовує висновків зазначеної
постанови суду.

До того ж, висновок ТОВ «Декра Експерт»
не можна визнати належним доказом у
справі, оскільки
транспортно-трасологічне дослідження
було проведено за зверненням
відповідача, автомобілі, які були
пошкоджені у ДТП, особою, яка проводила
це дослідження, не оглядались,
пошкодження автомобілів
встановлювались лише за наданими
відповідачем фотозображеннями, у
висновку наводиться лише припущення
щодо можливого механізму ДТП.

З урахуванням наведених обставин,
судова колегія приходить до висновку,
що у відповідача не було підстав,
передбачених ст. 26 Закону України «Про
страхування» для відмови у виплаті
страхового відшкодування позивачу
ОСОБА_2 та третій особі ОСОБА_4, у зв'язку
з чим рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення
позовних вимог ОСОБА_2, якому ОСОБА_4
відступив право вимоги договором від 3
вересня 2013 року.

При визначенні розміру страхового
відшкодування, що підлягає стягненню,
судова колегія враховує наступне.

Відповідно до п. 8.4.7 Договору
добровільного страхування, що був
укладений між позивачем і
відповідачем, страховий випадок
«знищення ТЗ» має місце, якщо витрати
на відновлювальний ремонт ТЗ
дорівнюють або перевищують 70% його
дійсної вартості на дату настання ДТП,
і в такому випадку за договором
страхове відшкодування визначається
шляхом відрахування від дійсної
вартості транспортного засобу на дату
настання страхового випадку вартості
залишків ЗТЗ та/або ЗДО, придатних для
подальшої реалізації/ використання та
страхових виплат, здійснених за
попередніми страховими випадками.

Відповідно до висновку судової
автотоварознавчої експертизи від 9
жовтня 2014 року, яка була призначена
апеляційним судом за клопотанням
позивача, ринкова вартість автомобіля
позивача «Тойота Камрі» станом на день
настання страхового випадку складала
211 372,27 грн.; вартість відновлювального
ремонту - 132 351,98 грн., що становить менше
ніж 70% від вартості.

Даний висновок підтверджений в
судовому засіданні експертом і не
спростований відповідачем.

За таких обставин, судова колегія
відхиляє доводи відповідача про те, що
в даному випадку мало місце знищення
транспортного засобу - автомобілю
Тойота Камрі, належного позивачу.

Як було встановлено судом, позивачем
було проведено ремонт свого
автомобіля, на що ним було витрачено 127
669 грн.

На підтвердження витрат, здійснений
позивачем на ремонт автомобілю, ним
надано рахунок-фактуру №СФ-000032 та
видаткову накладну №РН-0032 від 24 липня
2013 року на суму 115 259, грн. - вартість
деталей, які підлягають заміні., акт
виконаних робіт №5985 від 31 липня 2013
року, рахунок №3376 від 15 липня 2013 року,
відповідно до яких вартість робіт по
ремонту складає 12 410 грн. (а.с. 184-187)

Заперечуючи проти зазначених доказів
витрат позивача, відповідач посилався
на те, що зазначені документи видані не
уповноваженим страховиком СТО, проте
ці доводи відповідача судова колегія
відхиляє з тих підстав, що у п. 3.73.
договору страхування перелік СТО
сторонами договору не погоджувався, що
надавало позивачу право здійснити
ремонт автомобілю на обраній ним СТО.

Враховуючи те, що позивачем не був
сплачений 50%страхового платежу - 4 830
грн., дана сума підлягає відрахуванню
із суми, витраченої на ремонт
автомобілю, отже з відповідача на
користь позивача за договором ДТ3/21
добровільного страхування наземних
транспортних засобів від 09 січня 2013
року.

Вартість матеріального збитку,
завданого ОСОБА_4 внаслідок
пошкодження його автомобілю у ДТП
визначена у звіті №1690
автотоварознавчого дослідження від 26
лютого 2013 року і складає з урахуванням
фізичного зносу - 38 040,64 грн.

Розмір матеріального збитку, завданого
ОСОБА_4, відповідачем не оспорювався.

З огляду на наведене, судова колегія
приходить до висновку, що з відповідача
на користь позивача, якому ОСОБА_4
передав право вимоги, підлягає
стягненню страхове відшкодування за
договором страхування
цвільно-правової відповідальності
№АЕ/0383941 від 9 січня 2013 року.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК
України з відповідача на користь
позивача підлягають стягненню
понесені позивачем та документально
підтверджені судові витрати по сплаті
судового збору - 380,41 грн. (а.с. 53),
частково витрати по оплаті правової
допомоги, з урахуванням витраченого
представником позивачу часу на надання
такої допомоги, - 2 000 грн., по оплаті
витрат за проведення експертизи - 2 952
грн.

Керуючись ст. ст. 308, 309 ЦПК України,
судова колегія,

в и р і ш
и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 18 березня 2014 року
скасувати.

Ухвалити в справі нове рішення
наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «ТАС» на користь ОСОБА_2
страхове відшкодування за договором
№ДТ3/21 добровільного страхування
наземних транспортних засобів від 09
січня 2013 року у розмірі 122 839 грн.; за
договором обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
№АЕ/0383941 від 9 січня 2013 року - 38 040,64 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «ТАС» на користь ОСОБА_2
судові витрати: по сплаті судового
збору - 380,41 грн., по оплаті правової
допомоги - 2 000 грн., по по оплаті
проведення експертизи - 2 952 грн.

Рішення може бути оскаржене в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня проголошення шляхом подання
касаційної скарги до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: