Сквирський районний суд Київської
Справа № 376/2104/14-ц
Провадження № 2/376/974/2014
"05" листопада 2014 р. Сквирський
районний суд Київської області у
головуючого судді Віговського С.І.
при секретарі Кропивлянській С.М.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сквира справу за позовом
Сквирського районного споживчого
товариства до ОСОБА_2, про стягнення
матеріальної шкоди (збитків)завданих
недостачею товарно-матеріальних
Представник позивача звернувся до
суду з вказаним позовом, в якому
просить стягнути з відповідачки на
його користь 2805,50 (дві тисячі вісімсот
п'ять) грн. 50 коп. недостачі
матеріальних цінностей, що були
ввірені відповідачці на підставі
укладення між сторонами письмового
договору про повну індивідуальну
матеріальну відповідальність, 243,60
(двісті сорок три) грн. 60 коп. судового
збору понесеного позивачем при подачі
позову до суду, а в загальній сумі 3049,10
(три тисячі сорок дев'ять) грн. 10 коп.
Представник позивача за довіреністю
у судове засідання не з`явився, про
дату, місце та час розгляду справи
повідомлений належним чином, підтримав
позовні вимоги позивача посилаючись на
обставини зазначені у позовній заяві,
подавши до суду відповідну письмову
Відповідачка в судове засідання
призначене на 05.11.2014 року не з'явилася,
про дату, місце та час розгляду справи
була належним чином повідомлена 17.10.2014
року, що вбачається із відповідної
розписки відповідачки про отримання
повістки про з'явлення до Сквирського
районного суду Київської області на 12
год. 00 хв. 05.11.2014 року, заяви про розгляд
справи у свою відсутність до суду не
подавала, а тому суд зі згоди
представника позивача на підставі ст.
224 ЦПК України ухвалює рішення при
заочному розгляді справи на підставі
По справі встановлено, що
відповідачка ОСОБА_2 до 27 червня 2013
року, поєднуючи основну роботу на
іншому підприємстві, у вільний від
основної роботи час працювала за
трудовим договором у Сквирському
районному споживчому товаристві
продавцем магазину АДРЕСА_1 за
сумісництвом, що не заперечується
позивачем по справі.
23.11.2011року між уповноваженим органом
товариства, в особі голови правління
Мельника Андрія Михайловича та
відповідачкою ОСОБА_2, з метою
забезпечення збереження цінностей
належних ПП "ОСОБА_3" та Сквирського
районного споживчого товариства,
укладено Типовий договір про повну
індивідуальну матеріальну
відповідальність відповідачки за
збереження нею товарно-матеріальних
цінностей (товарів, що продаються
населенню), що підтверджується
відповідним договором доданим до
матеріалів справи.
27 червня 2013 року відповідачка ОСОБА_2
звернулася із заявою до позивача
Сквирського районного споживчого
товариства, в особі голови правління
Мельника А.М. з проханням місце роботи
продавця-сумісника магазину АДРЕСА_1 з
01.07.2013 року вважати основним місцем
роботи, що підтверджується відповідною
заявою відповідачки.
Розпорядженням голови правління
Сквирського районного споживчого
товариства Мельника А.М. за № 22-а від
27.06.2013 року "Про ОСОБА_2", з відповідачкою
ОСОБА_2 на підставі її заяви
переукладено трудовий договір про
роботу продавцем магазину АДРЕСА_1 на
умовах сумісництва на трудовий договір
за основним місцем роботи з 01.07.2013 року
законодавчовстановленого розміру
мінімальної зарплати, що
підтверджується відповідним
розпорядженням позивача.
09 березня 2014 року ревізійною
комісією Сквирського районного
споживчого товариства в магазині
АДРЕСА_1 була проведена ревізія на
підставі розпорядження № 13 від 09
березня 2014 року. Згідно порівняльної
відомості була виявлена недостача
матеріальних цінностей в магазині, що
станом на 09 березня 2014 року склала 2805,50
(дві тисячі вісімсот п'ять) грн. 50 коп.
Матеріально-відповідальна особа
ОСОБА_2 у порівняльній відомості не
розписувалася, що вбачається із
порівняльної відомості складеної 09
березня 2014 року, та не заперечується у
13 березня 2014 року відповідачкою
ОСОБА_2 позивачеві Сквирському
районному споживчому товариству
власноручно написана пояснювальна
записка про те, що, зокрема: "09.03.2014 року
була проведена ревізія, виявлено
недостачу по РСТ - 2805,50, по П/п 1991,79 -
разом 4797,29 (чотири тис. сімсот
дев'яносто сім 0,29). Вказану суму
зобов'язуюсь віддати після передачі
Як видно із квитанцій до
прибуткового касового ордеру від 07.05.2014
року та 19.05.2014 року, позивачем
Сквирським районним споживчим
товариством від відповідачки ОСОБА_2
прийнято у рахунок погашення недостачі
грошові кошти в загальній сумі 815,56
(вісімсот п'ятнадцять) грн. 56 коп., що
підтверджується відповідними копіями
квитанцій за підписами касира та
головного бухгалтера з проставленням
печатки позивача, що не заперечується
матеріально-відповідальної особи
відповідачки ОСОБА_2 позивачем
Сквирським районним споживчим
товариством було направлено
лист-вимога за № 199 від 26 червня 2014 року
про те, що за результатами проведеної
ревізії від 09.03.2014 року, вона повинна
терміново внести кошти в касу
Сквирського районного споживчого
товариства до 02 липня 2014 року в сумі
2805,50 (дві тисячі вісімсот п'ять) грн. 50
коп. Лист-вимога за №199 від 26 червня 2014
року на адресу відповідачки ОСОБА_2 був
надісланий 10.07.2014 року, що
підтверджується відповідним
фіскальним чеком № 7000.
Станом на 08 вересня 2014 року за
матеріально-відповідальною особою
відповідачкою ОСОБА_2 рахується
недостача матеріальних цінностей на
суму 2805,50 (дві тисячі вісімсот п'ять)
грн. 50 коп., що підтверджується довідкою
Сквирського районного споживчого
товариства за № 250 від 08 вересня 2014
До матеріалів справи також додане
свідоцтво про державну реєстрацію
юридичної особи - Сквирського
районного споживчого товариства з
датою проведення державної реєстрації
від 21.04.1999 року (дата заміни свідоцтва -
04.03.2008 року), ідентифікаційний код
юридичної особи: 30353539, та свідоцтво №
14039868 (серія НВ №900435) про реєстрацію
платника податку на додану вартість.
Суд, перевіривши матеріали справи,
надані позивачем докази, вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
частково, зважаючи на наступне.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 130 КЗпП
України, працівники несуть матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації
внаслідок порушення покладених на них
трудових обов'язків. При покладенні
матеріальної відповідальності права і
законні інтереси працівників
гарантуються шляхом встановлення
відповідальності тільки за пряму
дійсну шкоду, лише в межах і порядку,
передбачених законодавством, і за
умови, коли така шкода заподіяна
підприємству, установі, організації
винними протиправними діями
(бездіяльністю) працівника.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП
України, відповідно до законодавства
працівники несуть матеріальну
відповідальність у повному розмірі
шкоди, заподіяної з їх вини
підприємству, установі, організації, у
випадках, коли між працівником і
підприємством, установою, організацією
відповідно до ст. 1351 цього Кодексу
укладено письмовий договір про взяття
на себе працівником повної
матеріальної відповідальності за
незабезпечення цілості майна та інших
цінностей, переданих йому для
зберігання або для інших цілей.
Так, згідно ст. 1351 КЗпП України,
письмові договори про повну
матеріальну відповідальність може
бути укладено підприємством,
установою, організацією з працівниками
(що досягли вісімнадцятирічного віку),
які займають посади або виконують
роботи, безпосередньо зв'язані із
зберіганням, обробкою, продажем
(відпуском), перевезенням або
застосуванням у процесі виробництва
переданих їм цінностей. Перелік таких
посад і робіт, а також типовий договір
про повну індивідуальну матеріальну
відповідальність затверджуються в
порядку, який визначається Кабінетом
Перелік посад і робіт, що
заміщаються чи виконуються
працівниками, з якими підприємством,
установою, організацією можуть
укладатися письмові договори про повну
матеріальну відповідальність за
незабезпечення збереження цінностей,
переданих їм для зберігання, обробки,
продажу (відпуску), перевезення або
застосування у процесі виробництва,
затверджений Постановою Держкомпраці
СРСР і Секретаріатом ВЦРПС від 28.12.1977
року № 447/24 (із змінами і доповненнями),
до п. 24 якого відносяться роботи з
продажу (відпуску) товарів (продукції),
їх підготовки до продажу незалежно від
форм торгівлі та профілю підприємства
(організації). До таких робіт належать
роботи, що виконуються продавцями
(старшими продавцями, молодшими
продавцями), буфетниками, офіціантами,
Відповідно до ч.1 ст. ст. 1353 КЗпП
України, розмір заподіяної
підприємству, установі, організації
шкоди визначається за фактичними
втратами, на підставі даних
бухгалтерського обліку, виходячи з
балансової вартості (собівартості)
матеріальних цінностей за
вирахуванням зносу згідно з
установленими нормами.
Відповідно до ст. 138 КЗпП України, для
покладення на працівника матеріальної
відповідальності за шкоду власник або
уповноважений ним орган повинен
довести наявність умов, передбачених
ст. 130 цього Кодексу.
Відповідно до ч.3 ст. 136 КЗпП України,
у випадках встановлених законом,
покриття шкоди провадиться шляхом
подання власником або уповноваженим
ним органом позову до районного,
районного у місті, міського чи
міськрайонного суду.
Відповідно до ч.1 ст. 137 КЗпП України,
суд при визначенні розміру шкоди, що
підлягає покриттю, крім прямої дійсної
шкоди, враховує ступінь вини
працівника і ту конкретну обстановку,
за якої шкоду було заподіяно.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Статтею 213 ЦПК України передбачено,
що рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.
Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів (ст.
Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.
Як вбачається із позовної заяви та
матеріалів справи, відповідачкою
ОСОБА_2, у рахунок погашення недостачі
грошових коштів сплачено саме
позивачеві Сквирському районному
споживчому товариству, а не Приватному
підприємству "ОСОБА_3" грошові кошти в
загальній сумі 815,56 (вісімсот
п'ятнадцять) грн. 56 коп. по проведеній
09.03.2014 року ревізії, що видно із
квитанцій до прибуткового касового
ордеру від 07.05.2014 року та 19.05.2014 року та
пояснювальної записки від 13 березня 2014
Разом з тим, позивачем по справі суду
не надано належних та допустимих
доказів того, що відповідачка ОСОБА_2
сплатила не позивачеві по вищевказаних
квитанціях кошти, а іншій особі, а також
не надано доказів того, що сплачені
відповідачкою кошти не пов'язані із
погашенням недостачі
товарно-матеріальних цінностей за
наслідками проведеної позивачем 09.03.2014
року ревізії, а пов'язані з іншими
борговими зобов'язаннями відповідачки
Тому, зважаючи на часткове
відшкодування відповідачкою ОСОБА_2
позивачеві Сквирському районному
споживчому товариству грошових коштів
в загальній сумі 815,56 (вісімсот
п'ятнадцять) грн. 56 коп. по
відшкодуванню недостачі
товарно-матеріальних цінностей за
наслідками проведеної 09.03.2014 року
ревізії, суд вважає, що позивач не
виконав вимоги ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК
України, відповідно до яких кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу, а відтак, судом визначається
сума, яка підлягає стягненню з
відповідачки ОСОБА_2 у розмірі 1989,94
(одна тисяча дев'ятсот вісімдесят
дев'ять) грн. 94 коп.
Суд враховує нанесення позивачеві з
боку відповідачки прямої дійсної
шкоди, що виразилась в недостачі
товарно-матеріальних цінностей,
ввірених відповідачці на підставі
договору про повну індивідуальну
матеріальну відповідальність та
виявлених порівняльною відомістю
шляхом проведення ревізії та
часткового відшкодування виявленої
недостачі відповідачкою. Тому, при
визначенні розміру шкоди, що підлягає
покриттю, крім прямої дійсної шкоди,
враховуючи ступінь вини відповідачки,
конкретну обстановку, за якої шкоду
було заподіяно, суд ухвалює рішення про
стягнення з ОСОБА_2 на користь
Сквирського районного споживчого
товариства 1989,94 (одна тисяча дев'ятсот
вісімдесят дев'ять) грн. 94 коп.
матеріальної шкоди (збитків).
Крім того, оскільки позов
задоволений на користь позивача
частково, понесені ним та
документально підтверджені судові
витрати у формі судового збору
підлягають на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК
України відшкодуванню з боку
відповідачкипропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а саме, в
сумі 198,99 (сто дев'яносто вісім) грн. 99
Таким чином, керуючись ст.ст. 10, 11, 60,
88, 131, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст.130, 134, 135,
1351, 1353, 136, 137, 138 КЗпП України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Сквирського районного споживчого
товариства 1989,94 (одна тисяча дев'ятсот
вісімдесят дев'ять) грн. 94 коп.
матеріальної шкоди (збитків) завданих
недостачею товарно-матеріальних
Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Сквирського районного споживчого
товариства судовий збір в сумі 198,99 (сто
дев'яносто вісім) грн. 99 коп.
В решті позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом 10 днів з дня отримання його
Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Київської області через
Сквирський районний суд шляхом подачі
в 10-денний строк з дня його
проголошення апеляційної скарги.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії даного рішення.

:Суддя:С. І. Віговський