Справа 688/4493/14-ц
№ 2/688/949/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2014 року
м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд
Хмельницької області

у складі: головуючого - судді Цідик А.Ю.,

при секретарі - Гошовській О.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі засідань у м.
Шепетівка цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
про усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_3 про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою. В
обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що на підставі
договору купівлі-продажу квартири та
земельної ділянки від 04.03.2008р., договору
дарування від 10.07.2009р. вона є власником
земельної ділянки площею 0,0731 га по
АДРЕСА_1. Власником сусідньої земельної
ділянки по АДРЕСА_2 є відповідач ОСОБА_3,
яка в 2012 році самовільно встановила
бетонні огорожі на земельній ділянці
позивача. З вказаного приводу позивач
зверталася в різні установи, які
зафіксували на кадастровому плані факт
порушення її прав ОСОБА_3 Площа
самовільно зайнятої земельної ділянки
становить 34 кв.м. Бетонні огорожі
відповідача порушують право власності
та користування земельною ділянкою
ОСОБА_1, перешкоджають їй, чинять
перешкоди у користуванні подвір'ям.
Тому просить усунути перешкоди в
користуванні земельною ділянкою
шляхом зобов'язання відповідача знести
бетонні огорожі.

Ухвалою суду до участі в справі як
співвідповідачі залучені співвласники
земельної ділянки по АДРЕСА_2 - ОСОБА_4,
ОСОБА_5, та ОСОБА_6

У судовому засіданні позивач та її
представник позовні вимоги підтримали,
посилаючись на те, що ОСОБА_1 як власник
земельної ділянки має право вимагати
усунення порушення її права власності.
Просили зобов'язати відповідачів
знести бетонні огорожі, які
знаходяться на площах, визначених в
акті державного інспектора сільського
господарства в Хмельницькій області
про обстеження земельної ділянки
позивача від 06.11.2014р. №4/503.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала, не
заперечила, що з 2009 року встановлювала
за свої кошти бетонні огорожі на
земельній ділянці позивача, однак
робила це з її дозволу, що
підтверджується письмовою
домовленістю між ними про обмін
земельних ділянок. Вказала на те, що у
2009 році вони домовилися обмінятися
земельними ділянками та узаконити цей
обмін, однак за сімейними обставинами
така угода не відбулася. Заперечила
проти знесення бетонних огорож,
оскільки в такому разі у неї не буде
заїзду до гаража, який вона має намір
побудувати і має на це відповідний
дозвіл. Пропонувала обміняти земельну
ділянку на якій встановлені огорожі на
іншу частину, однак позивач
категорично відмовляється від цього,
оскільки планує продавати будинок. Акт
погодження меж не складали.

В останньому судовому засіданні
відповідач ОСОБА_3 була відсутня.

З урахуванням того, що відповідач у
судовому засіданні висловила свою
позицію по даному позову, належним
чином була повідомлена про день і час
розгляду справи, а також те, що нею не
було надано доказів поважності причин
відсутності, судом з урахуванням
розумного строку розгляду справи
відповідно до ст. 157 ЦПК України, було
прийнято рішення про розгляд справи у
відсутність відповідача ОСОБА_3

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в
судове засідання не прибули,
звернувшись до суду із заявами про
розгляд справи у їх відсутність.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши матеріали
справи, суд дійшов висновку, що позов
підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного
кодексу України власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється,
зокрема, шляхом відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав (ч. 3 ст. 152 Земельного
кодексу).

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЗК України
виключно судом вирішуються земельні
спори з приводу володіння,
користування і розпорядження
земельними ділянками, що перебувають у
власності громадян і юридичних осіб, а
також спори щодо розмежування
територій сіл, селищ, міст, районів та
областей.

Згідно вимог ст. 212 ЗК України
самочинно зайняті земельні ділянки
підлягають поверненню власникам землі
або землекористувачам без
відшкодування витрат, понесених під
час незаконного користування ними.
Приведення земельних ділянок у
придатний для використання стан,
включаючи знесення будинків, будівель
та споруд, здійснюється за рахунок
громадян, які самовільно зайняли
земельні ділянки.

Судом встановлено, що з 2008 року ОСОБА_1 є
власником земельної ділянки по
АДРЕСА_1, площею 0,0731 га
кад.№:01:014:0051, що підтверджується
копією Державного акта про право
власності на земельну ділянку ЯГ №149499
від 24.07.2008р. Співвласниками суміжної
земельної ділянки по АДРЕСА_1 (В, Д-Е, З-И,
Й-К) площею 0,0747 га є відповідачі ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, що
підтверджується копією Державного
акта про право власності на земельну
ділянку ХМ №112625 від 03.06.2003р.

У 2012 році встановлено, що площа
самовільно зайнятої землі ОСОБА_3
складає 34 кв.м., що підтверджується
актом перевірки дотримання вимог
земельного законодавства від 09.11.2012р.,
кадастровим планом земельної ділянки
ОСОБА_1 за 2012р. Факт захоплення
земельної ділянки позивача також
підтверджений у 2014 році кадастровим
планом земельної ділянки, актом
державного інспектора сільського
господарства в Хмельницькій області
про обстеження земельної ділянки
позивача від 06.11.2014р. №4/503. Вказаним
актом обстеження встановлено, що
власник суміжної земельної ділянки
ОСОБА_3 самовільно зайняла частину
земельної ділянки ОСОБА_1 площею 34 кв.м.,
на яких побудовані бетонні огорожі на
площах 0,0026 га, 0,0002 га, 0,0005 га, що є грубим
порушенням вимог земельного
законодавства.

Проти встановлення бетонних огорож на
земельній ділянці ОСОБА_1 не заперечила
й сама ОСОБА_3, яка у судовому засіданні
пояснила, що діяла відповідно до
попередньої домовленості від 03.10.2009р.

Позивач не заперечувала проти
існування такої попередньої
домовленості, однак вказала на те, що
підписала її під певними умовами, які
ОСОБА_3 виконані не були, обмін
рівноцінними землями проведений не
був, а тому при встановленні огорож
ОСОБА_1 заперечувала та зверталася у
відповідні інстанції з метою захисту
свого права власності. На даний час має
намір відчужити земельну ділянку, а
тому просила усунути перешкоди в
користуванні земельною ділянкою.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України
визначено, що кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях.

Суд не бере до уваги письмову
домовленість між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від
03.10.2009р., оскільки ця угода не
відповідає вимогам ст. 132 Земельного
кодексу України та нотаріально не
посвідчена.

Оцінивши докази у справі в їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
права позивача як власника житлового
будинку та земельної ділянки
підлягають захисту шляхом знесення
самовільно встановлених бетонних
огорож.

Судові витрати підлягають стягненню з
відповідачів на підставі ст. 88 ЦПК
України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 213-215 ЦПК
України, ст.ст. 152, 158, 212 Земельного
кодексу України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою
задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні
земельною ділянкою по АДРЕСА_1,
кадастровий номер :01:014:0051, що
належить ОСОБА_1, зобов'язавши ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 знести бетонні
огорожі, які знаходяться на площах,
визначених в акті державного
інспектора сільського господарства в
Хмельницькій області про обстеження
земельної ділянки від 06.11.2014р. №4/503.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 судовий збір у
сумі 60,90 грн. з кожного.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до апеляційного суду
Хмельницької області через суд першої
інстанції протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особою, без участі
якої проголошено рішення - протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
А.Ю. Цідик