Справа № 2-6842/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне )

25 грудня 2014 року Солом'янський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого - судді
Лозинської М.І.,

за участю секретаря -
Беленок А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа: Головне управління Державної
міграційної служби у м. Києві,
Київської міської державної
адміністрації в особі служби захисту
прав дітей про надання на тимчасовий
виїзд за кордон неповнолітньої дитини
без згоди батька, -

ВСТАНОВИВ:

16.10.2014 року до Солом'янського районного
суду м. Києва від Апеляційного суду м.
Києва надійшли матеріали справи
№22-ц-вп-/796/709/2014. Згідно ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від 17.10.2014
року підсудність за матеріалами
вищевказаної позовної заяви була
визначена Солом'янському районному
суду м. Києва.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України
«Про забезпечення прав і свобод
громадян та правовий режим на
тимчасово окупованій території
України», у зв'язку з неможливістю
здійснювати правосуддя судами
Автономної Республіки Крим та міста
Севастополя на тимчасово окупованих
територіях, змінити територіальну
підсудність судових справ, підсудним
розташованих на території Автономної
Республіки Крим та міста Севастополя
судами, та забезпечити розгляд:
цивільних справ. підсудних місцевим
загальним судам, розташованих на
території Автономної Республіки Крим
та міста Севастополя, - місцевими
загальними судами міста Києва, що
визначаються Апеляційним судом міста
Києва.

Таким чином, позивач звернулась до суду
із зазначеним позором в якому просила
надати дозвіл ОСОБА_1 на виїзд її сина,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за кордон без згоди
батька, ОСОБА_2, до повноліття дитини, а
також без згоди батька, ОСОБА_2,
оформляти документи для тимчасового
виїзду неповнолітнього ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України до
Автономної Республіки Крим до
досягнення ним повноліття.

Свої вимоги позивач обґрунтувала тим,
що 09.01.2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було
укладено шлюб, який був зареєстрований
у Ялтинському відділі реєстрації актів
цивільного стану Ялтинського міського
управління юстиції в Автономній
Республіці Крим, актовий запис №04. Від
цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився
син, ОСОБА_3, що підтверджується
свідоцтвом про народження, виданий
відділом реєстрації актів цивільного
стану Ялтинського міського управління
юстиції в Автономній Республіці Крим.
(серія НОМЕР_1 від 29.06.2004 року).

09.11.2005 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвали
шлюб, що підтверджується свідоцтвом
про розірвання шлюбу видане Відділом
реєстрації актів цивільного стану
Ялтинської міського міського
управління юстиції в Автономній
Республіці Крим (серія НОМЕР_2 від 09.12.2005
року).

З моменту припинення фактичних шлюбних
відносин, дитина перебуває на
особистому утриманні та вихованні
позивача, створенням всебічних
сприятливих умов для зростання та
розвитку дитини займається самостійно,
а відповідач не проявляє будь-якого
інтересу до дитини, не займається його
вихованням. Не бере участі в його
утриманні та не відвідує дитину.

Позивач зазначила, що впродовж
останніх років вона мала намір вивезти
малолітнього сина ОСОБА_3 на відпочинок
за кордон, оздоровити дитину за
кордоном, але всі її прохання дати
згоду для виготовлення проїзного
документа дитини для виїзду за кордон
та надати дозвіл на виїзд дитини за
кордон відповідач ігнорує.

Свою відмову відповідач нічим не
мотивує та не обґрунтовує, хоча знає, що
син потребує оздоровлення та створення
всебічних сприятливих умов для
зростання та розвитку дитини.

На підставі вищевикладеного просила
позов задовольнити.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про дату та час
розгляду справи повідомлений належним
чином, але через канцелярію суду надав
заяву в якиій позовні вимоги підтримав
у повному обсязі та просив справу
розглядати без його участі, проти
ухвалення заочного рішення не
заперечував.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про дату та час розгляду
справи повідомлений належним чином,
про причини неявки суду не повідомив.

Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК
України вважає за можливе розглянути
справу на підставі наявних у ній
матеріалів у його відсутність,
оскільки неявка відповідача не
перешкоджає постановленню заочного
рішення, проти чого не заперечувала
представник позивача.

Представник третьої особи Київської
міської державної адміністрації в
особі служби захисту прав дітей,
спеціаліста у служби у справах дітей
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації в судове
засідання свого представника не
направила, про дату та час розгляду
справи повідомлена належним чином, але
через канцелярію суду подали заяву в
якій при ухваленні рішення покладалась
на розсуд суду, просила врахувати
інтереси малолітнього ОСОБА_3, та
справу розглядати без участі її
представника.

Суд, врахувавши заяви представника
позивача, третьої особи, дослідивши
матеріали справи, приходить до
висновку про задоволення позову,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі з
09.01.2004 року.

Від даного шлюбу сторони мають
малолітню дитину - сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про народження серії
НОМЕР_1, виданим Відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Ялтинського міського управління
юстиції в Автономній Республіці Крим
29.06.2004 року.

09.11.2005 року шлюб між позивачем та
відповідачем було розірвано, що
підтверджується свідоцтвом про
розірвання шлюбу видане Відділом
реєстрації актів цивільного стану
Ялтинської міського міського
управління юстиції в Автономній
Республіці Крим (серія НОМЕР_2 від 09.12.2005
року).

З матеріалів справи вбачається, що
після розірвання шлюбу позивач
самостійно матеріально утримує та
піклується про здоров'я малолітньої
дитини, про його духовний та моральний
розвиток.

Відповідач в свою чергу жодної участі у
вихованні малолітнього сина не приймає
та не спілкується з ним.

З матеріалів справи вбачається, що
впродовж останніх років позивач мала
намір вивезти малолітнього сина,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на відпочинок за
кордон, оздоровити дитину за кордоном,
однак відповідач згоду для
виготовлення проїзного документа
дитини для виїзду за кордон не надає.

Свою відмову відповідач нічим не
мотивує та не обґрунтовує.

У зв'язку з тим, що відповідач ОСОБА_2, не
надає згоди на виготовлення проїзних
документів дитині для виїзду за кордон
за межі України, позивач просила надати
дозвіл на виїзд за межі території
України малолітнього сина, разом з нею,
без згоди батька, до досягнення дитиною
повноліття, а також дозвіл на
виготовлення проїзного документу,
закордонного паспорту, для виїзду за
кордон, отримання відповідних віз та
дозволів в консульських та інших
дипломатичних установах та перетину
кордону України для малолітнього
ОСОБА_3, без згоди та супроводу батька,
ОСОБА_2, на що слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 3 Конвенції
Об'єднаних націй «Про права дитини»
(Конвенцію ратифіковано Постановою ВР
№789-ХІІ від 27.02.1991 року) В усіх діях щодо
дітей, незалежно від того, здійснюються
вони державними чи приватними
установами, що займаються питаннями
соціального забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці забезпечують, щоб
установи, служби і органи
відповідальні за піклування про дітей
або їх захист. Відповідали нормам,
встановленим компетентними органами,
зокрема, в галузі безпеки й охорони
здоров'я та з точки зору численності і
придатності їх персоналу, а також
компетентного органу.

Так при розгляді судами такої
категорії справ, суд має визначати
відповідний часовий проміжок
перебування дитини у цій державі,
надання одноразового дозволу на виїд
неповнолітнього за кордон без згоди та
супроводу одного з батьків, а не на
неодноразові виїзди без визначення
країни та проміжку часу, дослідити
докази необхідності виїзду дитини за
кордон, неодноразовості дозволу на
такий виїзд та терміну дозволу. (Ухвала
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Верховного Суду
України від 21.07.2010 року).

Відповідно до ч. 2 ст. 313 ЦК України
фізична особа, яка не досягла
шістнадцяти років, має право на виїзд
за межі України лише за згодою батьків
та у їхньому супроводі, або у супроводі
осіб, які ними уповноважені.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України»,
документами, що дають право на виїзд з
України та посвідчують особу
громадянина України під час
перебування за її межами, є паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон, проїзний документ дитини.

У відповідності до вимог ст. 4 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України»
оформлення проїзного документа дитини
провадиться на підставі нотаріально
засвідченого клопотання батьків або
законних представників батьків. За
відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина за
кордон може бути дозволено на підставі
рішення суду.

Пунктом 18 Правил оформлення та видачі
паспортів громадянину України для
виїзду за кордон та проїзних
документів дитини, їх тимчасового
затримання та вилучення, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
№231 від 31.03.1995 року передбачено, що
оформлення паспорта/проїзного
документа здійснюється на підставі
заяви батьків (законних представників
батьків чи дітей), а у разі, коли батьки
не перебувають у шлюбі між собою, - того
з них, з ким проживає дитина,
справжність підпису яких засвідчено
нотаріально. За наявності заперечень
одного з батьків документ може бути
оформлено на підставі рішення суду.

Згідно абз. 2 п. 4 цих же Правил, за
наявності вимог з боку держави, до якої
здійснюється виїзд, чи вимог
міжнародної організації, для участі в
заходах якої здійснюється виїзд,
паспорт може бути оформлено до
досягнення громадянином 18-річного
віку.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України
батьки зобов'язані піклуватися про
здоров'я дитини, її фізичний, духовний
та моральний розвиток.

Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України
засобами доказування в цивільній
справі є пояснення сторін і третіх
осіб, показання свідків, письмові
докази, речові докази і висновки
експертів. Суд приймає до розгляду лише
ті докази, які мають значення для
справи. Обставини, які за законом
повинні бути підтвердженні певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування. Кожна сторона
має довести ті обставини, на які
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

На підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що позивач
довела ті обставини на які посилалась
як на підставу своїх позовних вимог, а
тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Таким чином, суд приходить до висновку
про стягнення з відповідача на користь
позивача судових витрат, які
складаються з суми судового збору 243,60
грн.

На підставі вищевикладеного та
керуючись Правилами оформлення та
видачі паспортів громадянину України
для виїзду за кордон та проїзних
документів дитини, їх тимчасового
затримання та вилучення, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
№231 від 31.03.1995 року, Законом України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України», ст. 150
Сімейного Кодексу України, ст.ст. 4, 10,
27-30, 57, 60, 64, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
Головне управління Державної
міграційної служби у м. Києві,
Київської міської державної
адміністрації в особі служби захисту
прав дітей про надання на тимчасовий
виїзд за кордон неповнолітньої дитини
без згоди батька, - задовольнити.

Надати дозвіл на виїзд за межі
території України громадянину України,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю,
ОСОБА_1, без дозволу (згоди) та супроводу
батька, ОСОБА_2, до досягнення дитиною
повноліття.

Надати, дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення
проїзного документу для малолітнього
сина, громадянина України ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорту громадянина
України для виїзду за кордон, отримання
відповідних віз та дозволів в
консульських та інших дипломатичних
установах та перетину кордону України
без згоди та супроводу батька ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати в сумі 243,60 грн.

Заочне рішення може бути оскаржене
позивачем до Апеляційного суду м. Києва
через Солом'янський районний суд м.
Києва протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, який його постановив, за
письмовою заявою відповідача, яка може
бути подана протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя