Справа № 271/6316/13-ц
Провадження № 2/271/153/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року

Червоногвардійський районний суд м.
Макіївки Донецької області у складі

головуючої судді
Заставенко М.О.,

при секретарі Гужвій
В.В., Бановій О.М., Воронкова І.В.,

за участю

представника позивача
ОСОБА_1,

відповідачів
ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідачів
ОСОБА_4,

представника третьої особи
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в місті
Макіївці цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Південкомбанк» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, які діють в своїх
інтересах та інтересах неповнолітньої
дитини ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
звернення стягнення на предмет
іпотеки, виселення та зняття з
реєстраційного обліку, третя особа:
Служба у справах дітей
Червоногвардійської районної
адміністрації Макіївської міської
ради; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Південкомбанк» про
припинення договору поруки, третя
особа: ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

06 листопада 2013 року Публічне
акціонерне товариство «Комерційний
банк «Південкомбанк» (далі - ПАТ «КБ
«Південкомбанк») звернулося до суду з
позовною заявою уточненою (т.1 а.с.156, т.2
а.с.40-42) в ході розгляду справи до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, які діють в своїх
інтересах та інтересах неповнолітньої
дитини ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
звернення стягнення на предмет
іпотеки, виселення та зняття з
реєстраційного обліку.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що
11.04.2008р. між Відкритим акціонерним
товариством «Комерційний банк
«Південкомбанк», правонаступником
якого є ПАТ «КБ «Південкомбанк») та
ОСОБА_2 було укладено кредитний договір
№ 44, відповідно до умов якого, позивач
надав відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти
у розмірі 34130,00 доларів США зі сплатою
14,5 процентів річних з кінцевим
терміном повернення кредиту 11.04.2028р., а
останній відповідно до п. 1.1, 2.6
кредитного договору зобов'язався
повернути кредит на умовах визначених
договором та графіком погашення
заборгованості. У забезпечення
виконання зобов'язання ОСОБА_2, між
банком та ОСОБА_3 було укладено договір
поруки № 27/К/44 від 11.04.2008р. та між банком
та ОСОБА_2 договір застави (іпотеки)
нерухомого майна № 14/К/44 11.04.2008р, згідно
якого в іпотеку банку передана
однокімнатна квартира, загальною
площею 32,4 кв.м., що розташована за
адресою: АДРЕСА_1, яка придбана за
кредитні кошти ОСОБА_2 та є його
власністю. Позивач належним чином
виконав свої зобов?язання по
кредитному договору, видавши
відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти у
сумі 34130,00 доларів США, про що свідчить
підпис ОСОБА_2 на заяві на видачу
готівки № 1122_27 від 11.04.2008р. Повернення
кредиту, сплату відсотків та комісії за
його користування відповідач ОСОБА_2
повинен був здійснювати на умовах і в
порядку, визначених п.п. 1.1, 2.6, 3.3.4
кредитного договору. У зв?язку з
неналежним виконанням умов кредитного
договору у ОСОБА_2 виникла
заборгованість перед позивачем.
Оскільки кредитним договором
встановлений обов?язок відповідача
ОСОБА_2 повернути кредит частинами (з
розстроченням) та він допустив
прострочення повернення чергової
частини, позивач має право вимагати
дострокового повернення частини
кредиту, що залишилася та сплатити
проценти. Не зважаючи на неодноразові
звернення позивача до ОСОБА_2 погасити
кредитну заборгованість, останнім
проігноровані вимоги позивача, що
грубо порушує умови кредитного
договору та норми чинного
законодавства. Станом на 30.04.2014р.
заборгованість відповідача ОСОБА_2
перед позивачем становить: 33790,97
доларів США - заборгованість по
кредиту; 24857,41 доларів США -
заборгованість по процентам; 181751,66
гривень - пеня. (т.2 а.с. 40-42). Відповідно
до умов договору поруки, у зв?язку з
порушенням ОСОБА_2 кредитного
зобов?язання, забезпеченого порукою,
ОСОБА_3 відповідає перед позивачем у
тому ж обсязі, що й ОСОБА_2, включаючи
сплату основного боргу, процентів та
штрафних санкцій, тобто ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 відповідають перед позивачем,
як солідарні боржники. Відповідно до п.
2.4 Договору іпотеки, у випадку
невиконання іпотекодавцем ОСОБА_2
зобов?язань за цим або кредитним
договором, у тому числі якщо кінцевий
термін ще не настав, іпотекодержатель
має право звернути стягнення на
предмет іпотеки, реалізувати його
відповідно до п. 4 договору іпотеки та
за рахунок вилученої від реалізації
Предмета іпотеки суми переважно перед
іншими кредиторами задовольнити в
повному обсязі свою вимогу. Відповідно
до довідки від 31.01.2013р. позивачем
встановлено, що в порушення п.4.2.6
договору іпотеки, ОСОБА_2 без письмової
згоди та повідомлення позивача
зареєстрував в квартирі, яка є
предметом іпотеки свого малолітнього
сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дружину
ОСОБА_3 07.08.2013р. на адресу відповідачів
позивачем була направлена вимога №
0708-1-1397-1, щодо погашення заборгованості
з проханням мешканців квартири
добровільно звільнити квартиру, яка є
предметом іпотеки, яку згідно
повідомлення про отримання поштового
відправлення отримав батько ОСОБА_3 за
місцем її колишньої реєстрації. Також
вимога була направлена на всі відомі
банку адреси, де відповідачі фактично
мешкали або були зареєстровані, однак
відповідачі навмисно не отримували
рекомендовані листи, які поверталися
до банку за закінченням терміну
зберігання. На теперішній час кредит
відповідачами не погашено, житлове
приміщення не звільнено, вимогу банку
від 07.08.2013р. не виконано, у зв?язку з чим
позивач просить суд стягнути солідарно
з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача
заборгованість за кредитним договором
№ 44 від 11.04.2008р. в розмірі 58648,38 доларів
США. Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на користь позивача пеню за
прострочення сплати кредиту та
процентів за кредитним договором № 44
від 11.04.2008р. в розмірі 181751, 66 гривен.
Звернути стягнення на предмет іпотеки,
а саме однокімнатну квартиру, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка
належить ОСОБА_2 на користь позивача в
рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_2 за кредитним договором № 44 від
11.04.2008р., що складає 58648,38 доларів США та
181751,66 гривен - шляхом продажу на
прилюдних торгах в межах процедури
виконавчого провадження. Виселити
ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_1) та інших
осіб, які зареєстровані та/або
проживають у квартирі, яка є предметом
іпотеки та розташована за адресою:
АДРЕСА_1, зі зняттям з реєстраційного
обліку у територіальному органі
державної міграційної служби України,
до повноважень якого входять питання
громадянства, еміграції та реєстрації
фізичних осіб, компетенція якого
територіально поширюється на адресу
вказаного будинку. Стягнути солідарно
з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача
суму сплаченого судового збору у
розмірі 3441 (три тисячі чотириста сорок
одна) гривна 00 копійок.

17.01.2014р. відповідач ОСОБА_3
звернулася до суду з зустрічною
позовною заявою до ПАТ «КБ
«Південкомбанк», третя особа: ОСОБА_2,
про припинення договору поруки, яка
вмотивована тим, що 11.04.2008р., вона з
позивачем уклала договір поруки №
27/К/44, відповідно до умов якого вона
зобов'язалася солідарно і в повному
обсязі відповідати перед банком за
виконання зобов?язань ОСОБА_2 на умовах
укладеного ним кредитного договору № 44
від 11.04.2008р. Посилаючись на ст.ст. 559, 526
ЦК України, вважає, що банк пропустив
строк звернення до поручителя з
вимогою погашення боргу за кредитним
договором, оскільки 07.10.2009р. на користь
банка був зроблений виконавчий напис,
щодо звернення стягнення на предмет
іпотеки, а саме однокімнатної квартири,
що розташована за адресою: АДРЕСА_1, в
рахунок сплати безспірної
заборгованості за кредитним договором
№ 44 від 11.04.2008р. що станом на 07.10.2009р.
виникла в розмірі 270719,09 грн. - суми
кредиту, 28778,73 грн. - процентів за
користування кредитом, 27202,68 грн. - пені
за прострочення сплати процентів, 2079,40
грн. - пені за прострочення повернення
кредиту. Так відповідно до ухвали
Апеляційного суду Донецької області
від 15.07.2013 року встановлено, що банк
проінформував поручителя про
загальний розмір заборгованості, про
що свідчить повідомлення банку від
07.07.2009р. та вимагав дострокового
повернення коштів за кредитом. Цією ж
ухвалою встановлено, що банк
самостійно змінив процентну ставку з
14,5% до 17%, про що ОСОБА_3 не повідомлялася
та не підписувала додаткової угоди,
щодо збільшення зобов?язань за
кредитним договором. Вважає, що договір
поруки необхідно визнати припиненим на
підставі ст. 559 ЦК України, оскільки
збільшення процентної ставки, яке
призвело до збільшення зобов?язання
поручителя, було проведено без її
згоди. Крім того, у зв?язку з
невиконанням вимоги банку від 07.07.2009р.
приватним нотаріусом Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_8
був вчинений виконавчий напис, а
23.10.2009р. Червоногвардійським відділом
державної виконавчої служби
Макіївського міського управління
юстиції було відкрито виконавче
провадження, щодо звернення стягнення
на однокімнатну квартиру, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1 в
рахунок погашення заборгованості
станом на 07.10.2009р. Таким чином, дії
банку, щодо звернення стягнення
свідчать про застосування права на
повернення кредиту достроково ще
07.10.2009р., а у зв?язку з тим, що банк з
позовом звернувся 05.11.2013р., тобто через 4
роки, вважає, що договір поруки має бути
припиненим на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК
України. Просить суд припинити дію
договору поруки № 27/К/44 від 11.04.2008р.,
укладеного між ОСОБА_3 та Публічним
акціонерним товариством
«Південкомбанк».

Ухвалою Червоногвардійського
районного суду від 17.01.2014р у якості
третьої особи до участі у розгляді
вимог за первісним позовом залучено
Службу у справах дітей
Червоногвардійської районної
адміністрації Макіївської міської
ради.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1, позовні вимоги
позивача підтримала в повному об?ємі
пославшись на обставини та факти
викладені у позовній заяві та просила
суд позов задовольнити. У задоволенні
вимог зустрічної позовної заяви
просила відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому
засіданні пояснив, що він дійсно
11.04.2008р. з позивачем уклав кредитний
договір № 44, відповідно до умов якого,
позивач надав йому грошові кошти у
розмірі 34130,00 доларів США зі сплатою 14,5
процентів річних з кінцевим терміном
повернення кредиту 11.04.2028р., за які він
придбав однокімнатну квартиру за
адресою: АДРЕСА_1, в якій він мешкає
разом із дружиною та неповнолітнім
сином. Надав суду заяву про
застосування до спірних правовідносин
строку позовної давності. Просив суд
задовольнити вимоги зустрічної
позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_3 заперечувала
проти задоволення вимог первісного
позову та підтримала зустрічну позовну
заяву, вимоги якої просила
задовольнити.

Представник відповідачів ОСОБА_4,
не оспорювала розрахунок
заборгованості відповідача ОСОБА_2 за
кредитним договором та просила суд
застосувати до спірних правовідносин
строк позовної давності. Не
заперечувала проти виселення ОСОБА_3
Щодо вимог стосовно виселення
неповнолітнього ОСОБА_6 заперечувала,
та просила закрити провадження за
вимогами про зняття з реєстраційного
обліку. Зустрічну позовну заяву
відповідача ОСОБА_3 просила
задовольнити.

Представника третьої особи ОСОБА_5, в
інтересах неповнолітньої дитини
ОСОБА_6 просила відмовити в задоволенні
вимог, щодо виселення дитини.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши подані сторонами документи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги сторін,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду спору по суті у
їх сукупності, суд встановив наступне.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Ст. 10 ч. 3 і ст. 60 ч. 1, ч. 4 ЦПК України,
передбачено, що кожна із сторін
зобов?язання довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень. Доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до вимог ст. 58 ч. 1, ч. 3 ЦПК
України, належними є докази, що містять
інформацію щодо предмета доказування.

Як встановлено у судовому засіданні та
вбачається з копії кредитного договору
№ 44 від 11.04.2008р., укладеного між
Відкритим акціонерним товариством
«Комерційний банк «Південкомбанк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Комерційний
банк «Південкомбанк» та ОСОБА_2,
позивач надав відповідачу ОСОБА_2
грошові кошти у розмірі 34130,00 доларів
США зі сплатою 14,5 процентів річних з
кінцевим терміном повернення кредиту
11.04.2028р., а останній зобов'язався
повернути кредит на умовах визначених
договором та графіком погашення
заборгованості. (а.с. 72-75 т. 1).

За правилами ст.ст. 525, 526, 625 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов?язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Боржник не звільнюється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції на весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Ст. 629 ЦК України чітко встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Ст.1049, 1054 ЦК України передбачено, що
Позичальник зобов'язується повернути
Кредитору надані грошові кошти та
сплатити проценти у строки та на
умовах, встановлених договором.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до заяви про видачу готівки
№ 1122_27 від 11.04.2008р., ВАТ КБ
«Південкомбанк» видав, а ОСОБА_2
отримав відповідно до кредитного
договору №44 від 11.04.2008р. кредитні кошти
у розмірі 34130,00 доларів США (а.с.100 т. 1).

Таким чином, позивач виконав умови
кредитного договору, видавши
відповідачу ОСОБА_2 кредитну суму.

Як убачається з розрахунку
заборгованості за договором № 44 від
11.04.2008р., ОСОБА_2 порушив умови
укладеного договору по своєчасному
поверненню суми кредиту та сплати
відсотків за користування ним,
внаслідок чого утворився борг перед
позивачем, який станом на 30.04.2014р.
становить: 33790,97 доларів США -
заборгованість по кредиту; 24857,41
доларів США - заборгованість по
процентам (т.2 а.с. 43-44), тому суд
приходить до висновку, що відповідач
ОСОБА_2 в односторонньому порядку
відмовився від належного виконання
взятих на себе зобов'язань за кредитним
договором та доповнень до нього.

Відповідно до п. 3.2.6 Кредитного
договору № 44 від 11.04.2008р кредитор має
право вимагати дострокового
повернення кредиту, процентів та
неустойки у випадку невиконання або
неналежного виконання позичальником
зобов?язань за цим договором.

Невиконання або неналежне виконання
сторонами договору своїх обов'язків
тягне правові наслідки, передбачені
статтею 611 ЦК України, зокрема: сплати
неустойки (штраф, пеня) і відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Згідно розрахунку наданого позивачем
відповідно до п. 4.1 Кредитного договору
пеня за прострочення кредитного
зобов?язання боржником становить -181751,66
гривень (а.с. 45-46 т.2)

Відповідно до статті 1048 ЦК України
Позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

Таким чином, суд визнає правильним
представлений позивачем розрахунок
періоду і суми заборгованості та суми
штрафу, пені, що утворились у
відповідача ОСОБА_2 за кредитним
договором станом на 30.04.2014р.

Також, судом встановлено, що між
позивачем та відповідачем ОСОБА_3 було
укладено договір поруки № 27/К/44 від
11.04.2008р., відповідно до умов якого
відповідач ОСОБА_3 відповідає перед
позивачем за виконання позичальником
усіх його зобов?язань в повному обсязі,
тобто у тому ж обсязі, що й боржник -
ОСОБА_2 (а.с. 85-86 т. 1).

Виходячи з положень ст.ст. 553, 554 ЦК
України за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржника. У разі порушення боржником
зобов'язання забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники.

Згідно ст. 541 Цивільного кодексу
України солідарний обов'язок або
солідарна вимога виникають у випадках,
встановлених договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі
солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо.

Таким чином поручитель ОСОБА_3, з якою
було укладено договір поруки в
забезпечення виконання зобов'язань
позичальника ОСОБА_2, несе солідарну
відповідальність із позичальником,
щодо повернення банку кредитних
коштів.

Згідно із вимогами ПАТ КБ
«Південкомбанк» № 09/08-1-594 від 29.03.2013р.,
№09/08-1-534 від 21.03.2013р., № 09/08-1-729 від
15.09.2012р., № 09/08-1-234 від 22.02.2010р. щодо
погашення заборгованості за кредитним
договором №44 від 11.04.2008р. (а.с. 102; 104; 106; 107
т. 1), відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було
повідомлено про необхідність сплатити
заборгованість за кредитом, про що
свідчать поштові повідомлення про
отримання поштового відправлення (а.с.
103; 105 т. 1). До теперішнього часу
заборгованість не сплачена.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов?язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору. Отже, якщо
кредитним договором не визначено інші
умови виконання основного
зобов?язання, то у разі неналежного
виконання позичальником своїх
зобов?язань за цим договором строк
пред?явлення кредитором до поручителя
вимоги про повернення отриманих у
кредит коштів має обчислюватися з
моменту настання строку погашення
зобов?язання згідно з такими умовами,
тобто з моменту настання строку
виконання зобов?язання у повному
обсязі або у зв?язку із застосуванням
права на повернення кредиту
достроково.

Пред'явлення вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору) так і пред?явлення до нього
позову. При цьому в разі пред?явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від настання строку виконання
основного зобов?язання.

Зі змісту договору поруки вбачається,
що строк його припинення не
встановлено. 07.10.2009р. на користь банку
був зроблений виконавчий напис, щодо
звернення стягнення на предмет
іпотеки, що свідчить про застосування
права позивача на повернення кредиту
достроково, ще у 2009р. У шестимісячний
строк від дня настання строку
пред'явлення вимоги до поручителя
ОСОБА_3, позивач до суду не звернувся а
звернувся лише у 2013р. Таким чином суд
приходить до висновку, що
шестимісячний строк для пред?явлення
вимоги до відповідача ОСОБА_3, як
поручителя сплив 07.04.2010 року. Також
кредитним договором встановлено
періодичність сплати платежів, а тому
право на пред'явлення вимоги до
поручителя протягом шести місяців
позивач також отримав з моменту
несплати позичальником чергового
платежу, тобто з грудня 2008 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України
порука припиняється також у разі зміни
зобов?язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшується розмір
його відповідальності.

У зобов'язаннях, в яких беруть участь
поручителі, збільшення кредитної
процентної ставки навіть за згодою
банку та боржника, але без згоди
поручителя або відповідної умови в
договорі поруки, не дає підстав
покладання на останню
відповідальності за невиконання або
неналежне виконання позивальником
своїх зобов?язань перед банком.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької
області від 15.07.2013р. встановлено, що
банк самостійно змінив процентну
ставку з 14,5% до 17%, про що ОСОБА_3 не
повідомлялася та не підписувала
додаткової угоди, щодо збільшення
зобов?язань за кредитним договором
(а.с.130-133 т. 1).

Таким чином, суд дійшов висновку, що є
усі підстави для задоволення вимог
зустрічної позовної заяви, а тому
договір поруки № 27/К/44 від 11.04.2008р.,
укладений між ОСОБА_3 та Публічним
акціонерним товариством
«Південкомбанк» підлягає припинею,
підстав для покладення
відповідальності на останню за
невиконання або неналежне виконання
позичальником своїх зобов?язань перед
банком немає, внаслідок чого позовні
вимоги позивача в частині солідарного
стягнення заборгованості задоволенню
не підлягають, а заборгованість за
кредитним договором підлягає
стягненню з відповідача ОСОБА_2

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
заявив клопотання про застосування до
спірних правовідносин встановленого
законом трирічного строку позовної
давності.

Позовна давність, як визначено ст. 256 ЦК
України, це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу. Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

За правилами ч.1 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
з дня, коли особа дізналась або могла
дізнатись про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Приписами частин 4, 5 ст. 267 ЦК України
встановлено, що сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у задоволенні позову. Якщо
суд визнає поважними причини пропуску
позовної давності, порушене право
підлягає захисту.

Позивач звернувся до суду з даним
позовом 06.11.2013р., тобто захисту підлягає
право стягнення заборгованості сум за
період з 06.11.2010р.

Відповідно до розрахунку
заборгованості за кредитним договором
№44 від 11.04.2008р. наданого позивачем за
період з 06.11.2010р. по 06.11.2013р. за
процентною ставкою 14,5 % з терміном
сплати до 11.04.2028р. заборгованість
становить: 47080,66 доларів США в тому
числі за кредитом 33105, 93 долари США,
проценти 13974,73 долари США (т.2 а.с. 48, 49). З
урахуванням розрахунку заборгованості
доданого до збільшених під час
розгляду справи позовних вимог
заборгованість за договором за період
з 06.11.2013р. по 30.01.2014р. за процентною
ставкою 14,5 % з терміном сплати до
11.04.2028р. по процентам становить 1528,14
доларів США (т.2 а.с. 62), а за період
01.02.2014р. по 29.04.2014р. по процентам
становить 1181,30 доларів США ( в тому
числі лютий 2014р. - 375,87 доларів США,
березень 2014р. - 416,14 доларів США, квітень
2014р. - 389, 29 доларів США) (т.2 а.с. 44).

Таким чином, суд дійшов висновку, що
строк позовної давності по спірних
правовідносинах за період по 06.11.2010р.
позивачем пропущено та підстав для
його відновлення немає, тому стягненню
підлягає заборгованість за кредитним
договором за період з 06.11.2010р. по
30.04.2014р. по кредитному договору №44 від
11.04.2008р. в розмірі 49790,10 доларів США, в
тому числі за кредитом 33105, 93 долари США,
проценти 16684,17 (13 974,73 + 1528, 14+ 1181,30) долари
США.

Що стосується стягнення з відповідача
ОСОБА_2 пені за прострочення сплати
кредиту то вони також підлягають
задоволенню в межах строку позовної
давності, що визначений п.6.2 кредитного
договору, в якому сторони погодили, що
до вимог про стягнення пені
застосовується позовна давність
терміном у три роки, а також відповідно
до п.4.1 кредитного договору, яким
визначений розмір пені не більше ніж 50 %
від загальної суми виданого кредиту
(34130 доларів США : 2 = 17065 доларів США).

Таким чином, враховуючи, що за період з
23.11.2010р. по 11.03.2012р. розмір пені
становить 17065 долари США, (тобто станом
на 30.04.2014р. він буде перевищувати
передбачений кредитним договором
граничний розмір), що курсу НБУ станом
на 30.04.2014р. (11,4081 гривень за 1 долар США)
становить 181571,66 гривень, суд вважає, що
стягненню підлягає пеня в розмірі 181571,
66 гривень (а.с.46, 50-61).

У забезпечення виконання зобов'язання,
між ПАТ КБ «Південкомбанк» та ОСОБА_2
було укладено іпотечний договір № 14/К/44
від 11.04.2008р. та договір № 1 про внесення
змін та доповнень до іпотечного
договору № 14/К/44 від 11.04.2008р., згідно
яких в іпотеку банку передана
однокімнатна квартина квартира
АДРЕСА_1, загальною площею 32,4 кв.м., яка
належить ОСОБА_2 на праві власності на
підставі договору купівлі-продажу
квартири (а.с.99 т. 1). Заставна вартість
предмета іпотеки обумовлена сторонами
договору іпотеки становить 228471,81 грн.
Відповідно до умов Договору іпотеки, у
випадку невиконання іпотекодавцем
ОСОБА_2 зобов?язань за цим або кредитним
договором, у тому числі якщо кінцевий
термін ще не настав, іпотекодержатель
має право звернути стягнення на
предмет іпотеки, реалізувати його
відповідно до п. 4 договору іпотеки та
за рахунок вилученої від реалізації
Предмета іпотеки суми переважно перед
іншими кредиторами задовольнити в
повному обсязі свою вимогу (а.с. 87-93 т. 1).

Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України, у
разі невиконання зобов`язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави.

Згідно ч. 1-2 ст. 590 ЦК України звернення
стягнення на предмет застави
здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Заставодержатель набуває
право звернення стягнення на предмет
застави в разі, коли зобов`язання не
буде виконано у встановлений строк
(термін), якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 33 Закону України від 05
червня 2003 року № 898-ІV «Про іпотеку»
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

У разі порушення боржником основного
зобов'язання відповідно до іпотеки, за
правилами ст. 3 Закону України «Про
іпотеку» іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами, права чи вимоги
яких на передане в іпотеку майно не
зареєстровані у встановленому законом
порядку або зареєстровані після
державної реєстрації іпотеки. Якщо
пріоритет окремого права чи вимоги на
передане в іпотеку нерухоме майно
виникає відповідно до закону, таке
право чи вимога має пріоритет над
вимогою іпотекодержателя лише у разі
його/її виникнення та реєстрації до
моменту державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ч. 1ст. 35 Закону України
«Про іпотеку» у разі порушення
основного зобов'язання та/або умов
іпотечного договору іпотекодержатель
надсилає іпотекодавцю та боржнику,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмову вимогу про усунення
порушення. В цьому документі
зазначається стислий зміст порушених
зобов'язань, вимога про виконання
порушеного зобов'язання у не менш ніж
тридцяти денний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Якщо протягом встановленого строку
вимога іпотекодержателя залишається
без задоволення, іпотекодержатель
вправі прийняти рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
позасудового врегулювання на підставі
договору.

Як встановлено у судовому засіданні
07.10.2009р. на користь банку приватним
нотаріусом Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_8 був
зроблений виконавчий напис № 1143, щодо
звернення стягнення на предмет
іпотеки, а саме однокімнатної квартири,
що розташована за адресою: АДРЕСА_1, в
рахунок сплати безспірної
заборгованості на підставі якого
відкрито виконавче провадження
(постанова № ВП 42226239 від 24.02.2014р. (а.с. 8
т.2.)

Таким чином, має місце повторне
звернення стягнення на предмет
іпотеки, на однокімнатну квартиру, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка
належить ОСОБА_2 на користь позивача в
рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_2 за кредитним договором № 44 від
11.04.2008р., шляхом продажу на прилюдних
торгах в межах процедури виконавчого
провадження, що не відповідає закону,
тому позовні вимоги в цієї частині
задоволенню не підлягають.

Вирішуючи позовні вимоги, в частині
виселення ОСОБА_6, ОСОБА_3 та інших осіб,
які зареєстровані та/або проживають у
квартирі, яка є предметом іпотеки та
розташована за адресою: АДРЕСА_1 суд
виходить з наступного.

Відповідно до довідки від 31.01.2013р.,
позивачем встановлено, що в порушення
п.4.2.6 договору іпотеки, ОСОБА_2 без
письмової згоди та повідомлення
позивача зареєстрував в квартирі, яка є
предметом іпотеки свого малолітнього
сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дружину
ОСОБА_3 (а.с.101 т. 1). Факт реєстрації
ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 також
підтверджено довідкою
адресно-довідкового підрозділу ГУДМС
України в Донецькій області (а.с.1 т.1).

Відповідно до довідки
адресно-довідкового підрозділу ГУДМС
України в Донецькій області ОСОБА_6,
зареєстрованим по Донецькій області не
значиться (а.с. 34 т. 2).

В квартирі за адресою: АДРЕСА_1,
фактично мешкають мати, батько та
дитина, і ця обставина Відповідачем
ОСОБА_2 та представником відповідачів
визнана у судовому засіданні, та не
оспорювалась позивачем, тому не
підлягає доказуванню відповідно до ч.1
ст.61 ЦПК України.

Згідно довідок 07.08.2013р. (а.с.109-110 т. 1) на
адресу відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3
позивачем була направлена вимога №
0708-1-1397-1, щодо погашення заборгованості
з проханням мешканців квартири
добровільно звільнити квартиру, яка є
предметом іпотеки, яку згідно
повідомлення про отримання поштового
відправлення (а.с.111 т. 1) отримав батько
ОСОБА_3 - ОСОБА_9, за місцем її колишньої
реєстрації. Також вимога була
направлена на всі відомі банку адреси,
де відповідачі фактично мешкали або
були зареєстровані.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про
іпотеку» одночасно з рішенням про
звернення стягнення на предмет іпотеки
суд за заявою іпотекодержателя
виносить рішення про виселення
мешканців за наявності підстав,
передбачених законом, якщо предметом
іпотеки є житловий будинок або житлове
приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України
"Про іпотеку" звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться в порядку, встановленому
законом.

У частинах 2 і 3 цієї ж ст. 40 законодавець
установлює певний порядок дій банку:
після прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
всі мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дні отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Аналогічний порядок щодо виселення
всіх громадян, що мешкають у житловому
будинку або житловому приміщенні, на
які звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, передбачено в ч. 3 ст. 109 ЖК
України.

При цьому примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов, а саме: у разі
якщо мешканці не звільнили житловий
будинок чи житлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
або в інший погоджений сторонами строк.

Таким чином, при вирішенні позову в
частині виселення з урахуванням того,
що вже звернуто стягнення на предмет
іпотеки про що мешканцям відомо, суд
враховує що вимога про звільнення
приміщення була отримана родичем
відповідача, що не заперечувалось
відповідачами, а до теперішнього часу в
квартирі проживають ОСОБА_6, ОСОБА_3 та
їх дитина ОСОБА_6.

Таким чином, суд приходить до висновку
про задоволення позовних вимог
позивача в цій частині та виселення
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх дитини ОСОБА_6, які
проживають у квартирі, яка є предметом
іпотеки та розташована за адресою:
АДРЕСА_1

Що стосується позовних вимог, в частині
зняття з реєстраційного обліку у
територіальному органі державної
міграційної служби України, суд
враховує положення Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні»,
відповідно до ст.3 якого реєстрацією є
внесення інформації до Єдиного
державного демографічного реєстру про
місце проживання або місце перебування
особи із зазначенням адреси, за якою з
особою може вестися офіційне
листування або вручення офіційної
кореспонденції. Згідно ч.1 ст.7 Закону
зняття з реєстрації місця проживання
особи здійснюється на підставі
судового рішення, яке набрало законної
сили, про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням, про
виселення, про визнання особи безвісно
відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно з ч.1 ст.11 Закону реєстрація
місця проживання та місця перебування
осіб здійснюється органом реєстрації.

Таким чином, за наявності судового
рішення про виселення, яке набрало
законної сили, та відповідно до ст.14 ЦПК
України є обов'язковим для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України,
зняття з реєстраційного обліку такої
особи у судовому порядку не
потребується, а тому позовні вимоги в
цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, кошти
затрачені позивачем на сплату судового
збору у розмірі 3441 гривня 00 копійок
підлягають стягненню з відповідача
ОСОБА_2 на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 256, 261, 267, 525, 526, 541, 543, 553, 553, 559, 589, 590,
610, 625, 629, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 3, 33,
35, 39, 40 ЗУ «Про іпотеку», ст. 109 ЖК
України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212 - 215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати припиненим договір поруки №
27/К/44 від 11.04.2008р. укладений між ОСОБА_3
та Публічним акціонерним товариством
«Південкомбанк» з 07.04.2010 року.

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Південкомбанк» - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця Донецької області на користь
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Південкомбанк»
заборгованість за кредитним договором
№ 44 від 11.04.2008р. за період з 06.11.2010р. по
30.04.2014р. в розмірі 49790 (сорок дев?ять
тисяч сімсот дев'яносто) доларів США 10
центів, яка складається з
заборгованості за кредитом у розмірі
33105,93 долари США та заборгованості по
процентам у розмірі 16684,17 долари США.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця Донецької області на користь
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Південкомбанк»
пеню за прострочення сплати за
кредитним договором № 44 від 11.04.2008р. в
розмірі 181751 (сто вісімдесят одна тисяча
сімсот п?ятдесят одна) гривня 66 копійок.

Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 з
квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця Донецької області на користь
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Південкомбанк»
суму сплаченого судового збору в
розмірі 3441 (три тисячі чотириста сорок
одна) гривня 00 копійок.

В решті вимог позивача -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається Апеляційному суду Донецької
області через Червоногвардійський
районний суд міста Макіївки протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
М.О. Заставенко