РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року Володимир-Волинський
міський суд Волинської області в
складі:

головуючого - судді Каліщука А.А.

за участю секретаря Павлович Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Володимир-Волинського
міського суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики. Позовні вимоги
мотивує тим, що 01.01.2010 року він позичив
відповідачу грошові кошти в сумі 120 000
гривень. Відповідач зобов»язався
повернути позику до 01.03.2011 р. та
щомісячно сплачувати 2% від суми
позики. Однак, у зазначений термін
відповідач грошей не повернув та
відсотків за користування позикою не
сплатив. Зазначає, що відповідач
зобов»язаний повернути йому позику в
розмірі 120 000 грн., а також щомісячні
проценти, котрі становлять 33 600 грн.

Просить стягнути з ОСОБА_2 в його
користь 153 600 грн. боргу за договором
позики та судові витрати у справі.

В судове засідання позивач не з'явився,
однак подав заяву в якій просить
проводити розгляд справи у його
відсутності, позовні вимоги підтримує
у повному обсязі, не заперечує проти
заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не
з»явився, хоча належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи, не повідомив суд про причину
неявки, тому судом винесено ухвалу про
проведення заочного розгляду справи та
ухвалення заочного рішення. Позивач не
заперечив проти такого порядку
вирішення справи.

Враховуючи те, що сторони в судове
засідання не з'явились, тому згідно ч.2
ст. 197 ЦПК України, розгляд справи
здійснюється без фіксування
технічними засобами.

Дослідивши та оцінивши всі докази в
сукупності, суд прийшов до висновку, що
позовні вимоги підлягають до
задоволення в повному обсязі з
наступних підстав.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором
позики одна сторона передає у
власність другій стороні грошові кошти
або інші речі, визначені родовими
ознаками, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів або таку ж кількість
речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначеними родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем грошової
суми або визначеної кількості речей.

Договором позики та розпискою
підтверджується, що 01.01.2010 р. ОСОБА_1
передав ОСОБА_2 кошти в сумі 120000 грн.,
які ОСОБА_2 зобов'язався повернути до
01.03.2011р. та сплачувати щомісячно до 5
числа кожного місяця 2% від суми позики
за користування позикою.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюється
договором.

Згідно ч.1,3 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахуванням грошової суми, що
позичалась, на його банківський
рахунок.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Судом встановлено, що відповідач не
виконав зобов'язання по договору
позики, оскільки не повернув позивачу
кошти в розмірі 120 000 грн. у строк
встановлений договором, а також не
сплатив щомісячні проценти за
користування позикою, котрі становлять
33 600 грн., таким чином порушив
зобов'язання.

У відповідності до ч.1, 2 ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

Проте, відповідач не надав суду
доказів, які б спростували твердження
позивача щодо невиконання ним умов
договору, наявність заборгованості за
цим договором, а також її розмір.

Згідно п.1 ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливістю виконання ним грошового
зобов'язання.

Таким чином, в ході розгляду справи
встановлено, що відповідач не
виконавши зобов'язання по умовах
договору позики має заборгованість
перед позивачем за цим договором на
загальну суму 153 600 грн., яка жодними
належними та допустимими доказами не
спростована відповідачем, а тому
підлягає стягненню в користь позивача,
а також судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10,60,212,224,226 ЦПК України,
ст. 610, ч.1 ст. 625, 1046, ч.2 ст. 1047, ч.1 ст. 1048, ч.1,
ч.3 ст. 1049 ЦК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 153600
(сто п'ятдесят три тисячі шістсот) грн.
суми боргу за договором позики від
01.01.2010 р.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1536
(одна тисяча п'ятсот тридцять шість)
грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене сторонами
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Волинської області через
Володимир-Волинський міський суд
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Головуючий:/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя
А.А. Каліщук