Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 638/1030/14-ц Провадження № 2/638/1895/14

13 березня 2014 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого: судді Шишкіна О.В.

При секретарі: Голуб О.Ю.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання правочину удаваним та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Дзержинського районного суду із позовом до відповідача, ОСОБА_2, у якому просить суд визнати усний договір доручення, укладений між ними, удаваним та визнати за позивачем право власності на автомобіль DAEWOO Lanos TF69Y, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2.

У судове засідання сторони не зявились. Позивач та представник позивача подали до суду заяви, у яких просять суд розглядати справу у їх відсутності та задовольнити позовну заяву. Відповідач також просив розглядати справу у його відсутності у звязку із відбуттям на стаціонарне лікування та не заперечував проти задоволення позовної заяви. Третьою особою також подано заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. За таких обставин суд доходить висновку про можливість розгляду справи у відсутності сторін, за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

04 квітня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено правочин, за яким ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з одного доку, передали ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 6400 доларів США, про що свідчить розписка останнього. ОСОБА_2, зі свого боку, на виконання вказаної усної домовленості, передав ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у користування автомобіль DAEWOO Lanos TF69Y, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2 з правом представляти інтереси власника автомобіля перед третіми особами, в тому числі з питань експлуатації, володіння та розпорядження вказаним автомобілем, про що свідчить довіреність, посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області 04 квітня 2011 року за номером 1046.

Частиною 1 статі 316 Цивільного кодексу встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. При цьому змістом права власності, відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК, є можливість особи володіти, користуватись і розпоряджатись своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч.1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 655 ЦК визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Оскільки сторонами було погоджено істотні умови договору купівлі-продажу, а саме визначено майно (автомобіль DAEWOO Lanos TF69Y, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2) та визначено його вартість (6400 доларів США), а також було фактично його виконано (продавець отримав обумовлену суму грошей та відмовився від майна, а покупець отримав річ із обсягом прав, які визначаються як право власності).

ОСОБА_1 звертався до відповідача з проханням укласти договір купівлі-продажу, проте відповідач у цьому відмовив. Третя особа ОСОБА_3 також відмовив ОСОБА_1 у проханні переоформити право власності на автомобіль.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В абз.25 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» розяснено, що за удаваним правочином (стаття 235 ЦК (435-15)) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК (435-15) має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин.

До удаваних правочинів наслідки недійсності, передбачені статтею 216 ЦК (435-15), можуть застосовуватися тільки у випадку, коли правочин, який сторони насправді вчинили, є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний.

З довіреності випливає, що вчиняючи правочин, сторони вчинили дію, спрямовану на набуття позивачем, та припинення відповідачкою права власності на автомобіль. Недійсність даного правочину законом прямо не передбачена. Правочин вчинено в письмовій формі і підписаний стороною, як то передбачено законом. Сторони досягли усіх істотних умов та виконали їх. Цей факт підтверджується тим, що довіреність видана з правом розпорядження, передоручення, з правом виїзду за кордон, та діє до її скасування.

Удаваним правочином, згідно ст.234 ЦК України, є такий, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який насправді вони вчинили. Якщо таке буде встановлено, то відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

За таких обставин та зважаючи на положення приведеного закону, суд вважає, що видачею довіреності сторони приховали інший правочин, угоду купівлі-продажу автомобіля, тому відносини сторін повинні регулюватися правилами про угоду купівлі-продажу.

Отже, аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1, виконавши умови договору, фактично набув право власності на автомобіль марки DAEWOO Lanos TF69Y, рік випуску 2007, кузов SUPTF69YD7W340383, реєстраційний номер АХ7522CA.

З огляду на вищенаведене суд визнає за позивачем право власності на автомобіль марки DAEWOO Lanos TF69Y, рік випуску 2007, кузов SUPTF69YD7W340383, реєстраційний номер АХ7522CA.

Враховуючи вищевикладені норми, відповідно до ст. ст. 10, 11, 88, 154, 209, 212, 214, 215, 367 ЦПК, ст.ст. 206-220 ЦК України суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати усний договір доручення, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, укладання якого підтверджено довіреністю від 04.04.2011 року, посвідченою приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4, зареєстрованою в реєстрі за №1046 удаваним, як такий, що вчинений для приховування договору купівлі-продажу автомобіля марки DAEWOO Lanos TF69Y, рік випуску 2007, кузов SUPTF69YD7W340383, реєстраційний номер АХ7522CA.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки DAEWOO Lanos TF69Y, рік випуску 2007, кузов SUPTF69YD7W340383, реєстраційний номер АХ7522CA з 04.04.2011 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: суддя О.В. Шишкін