У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.

суддів: Гончара В.П.,
Дербенцевої Т.П.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом Галицької
районної державної адміністрації
Львівської міської ради до ОСОБА_1 про
приведення квартири до попереднього
стану та використання її за
призначенням та за зустрічним позовом
ОСОБА_1 до Галицької районної
державної адміністрації Львівської
міської ради про скасування
розпорядження, визнання права
власності за касаційною скаргою ОСОБА_1
на рішення апеляційного суду
Львівської області від 25 грудня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2008 року Галицька районна
державна адміністрація Львівської
міської ради звернулась до суду із
зазначеним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що будинок АДРЕСА_2
перебуває на балансі Львівського
комунального підприємства
«Цитадель-Центр». Квартира НОМЕР_1
цього будинку належить на праві
власності ОСОБА_1, яка самочинно, без
відповідного дозволу, здійснила
внутрішнє її перепланування. Крім того,
дана квартира використовується
останньою не як житло, а як офіс.
Незважаючи на попередження ОСОБА_1 про
приведення квартири до попереднього
стану, необхідність використання її за
призначенням, накладення на неї
адміністративного стягнення та
винесення з цього приводу
розпорядження Галицької районної
державної адміністрації Львівської
міської ради, відповідач не виконала
вимоги. Посилаючись на те, що
перепланування проведено без дозволу
виконавчого комітету місцевої ради,
просила зобов'язати ОСОБА_1 привести
зазначену квартиру до попереднього
стану та використовувати її за
призначенням.

ОСОБА_1 звернулась до суду із
зустрічним позовом про скасування
розпорядження Галицької державної
адміністрації Львівської міської ради
від 20 березня 2007 року № 107 «Про
розгляд листів Львівського
комунального підприємства
«Цитадель-Центр» від 23 жовтня 2006 року №
31-461 та від 26 січня 2007 року № 31-58» і
просила визнати за нею право власності
на реконструйовану квартиру АДРЕСА_1.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що
розпорядженням № 75 Департаменту
житлового господарства та
інфраструктури Львівської міської
ради від 29 березня 2007 року їй
дозволено використовувати вказану
квартиру як нежитлову, тому для
забезпечення доступу з двору будинку
до належного їй нежитлового приміщення
використовується дверний проріз на
місці віконного. Оскільки встановлення
дверного прорізу для доступу з вулиці
до нежитлового приміщення не є
переобладнанням та переплануванням,
таке не призвело до порушення
конструктивних елементів будинку або
засобів протипожежного захисту, на
підставі ст. ст. 383, 392 ЦК України просила
позов задовольнити.

Рішенням Галицького районного суду м.
Львова від 26 березня 2013 року у
задоволенні первісного позову
відмовлено.

Зустрічний позов задоволено частково.

Скасовано розпорядження Галицької
державної адміністрації Львівської
міської ради від 20 березня 2007 року №
107 «Про розгляд листів Львівського
комунального підприємства
«Цитадель-Центр» від 23 жовтня 2006 року
№ 31-461 та від 26 січня 2007 року № 31-58».

Визнано за ОСОБА_1 право власності на
реконструйовану квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 25 грудня 2013 року рішення
Галицького районного суду м. Львова від
26 березня 2013 року скасовано та ухвалено
нове рішення про задоволення
первісного позову та відмову у
задоволенні зустрічного позову.

Зобов'язано ОСОБА_1 привести за власні
кошти квартиру АДРЕСА_1 до
попереднього стану та використовувати
її за призначенням.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення апеляційного суду
Львівської області від 25 грудня 2013
року, залишити в силі рішення суду
першої інстанції, мотивуючи свою
вимогу порушенням судом апеляційної
інстанції норм процесуального права
та неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні судів першої та
апеляційної інстанції чи відкинуті
ними, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу та про перевагу
одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про задоволення первісного позову і
відмову у задоволенні зустрічного, суд
апеляційної інстанції, дослідивши
докази у справі, дав їм належну оцінку
і, встановивши, що перепланування
вказаної квартири ОСОБА_1 проведено без
відповідного дозволу виконавчого
комітету місцевої ради, дійшов
правильного висновку про наявність у
позивача права вимагати приведення
зазначеної квартири до попереднього
стану та використання її за
призначенням, а відтак, - відсутності
правових підстав для задоволення
зустрічного позову.

Суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права
(ч. 1 ст. 337 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги та зміст
судового рішення суду апеляційної
інстанції не дають підстав для
висновку, що судом при розгляді справи
допущені порушення норм
процесуального права чи неправильне
застосування норм матеріального права,
які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК
України є підставою для скасування
судових рішень.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської
області від 25 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий
С.О.Карпенко

Судді:
В.П.Гончар

Т.П.Дербенцева