АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 413/3596/12 Головуючий в 1-й станції
Провадження №22-ц/774/914/К/14 суддя Борис О.Н.
Категорія - 26 ( І ) Суддя-доповідач - Зубакова В.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.,

суддів - Бондар Я.М., Барильська А.П.

при секретарі - Бевзі М.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 27 вересня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "ЄВРАЗ Суха Балка", третя особа Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, про зобов'язання надати нову довідку про розмір страхових виплат втраченого заробітку, визнання загальновідомими обставин наявності моральної шкоди та стягнення моральної шкоди.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник третьої особи Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кривому Розі Дніпропетровської області - Бершадська Людмила Станіславівна, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "ЄВРАЗ Суха Балка" (надалі - ПАТ "ЄВРАЗ Суха Балка"), третя особа - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кривому Розі Дніпропетровської області (надалі - Відділення Фонду), про зобов'язання надати нову довідку про розмір щомісячних страхових виплат відшкодування втраченого заробітку, визнання загальновідомими обставин наявності моральної шкоди та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він працював на ВАТ «Суха Балка» правонаступником якого є ПАТ "ЄВРАЗ Суха Балка" де у червні 1994 року з ним стався нещасний випадок.

Висновком МСЕК від 17.10.1994 року йому було встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 45% безстроково.

Після встановлення втрати працездатності підприємством призначено позивачу страхові виплати у відшкодування шкоди.

Вважає, що підприємство неправильно визначило йому розмір відшкодування шкоди, що потягло виплату Фондом страхових сум у заниженому розмірі.

Просив суд зобов'язати ПАТ "ЄВРАЗ Суха Балка" надати Відділенню Фонду у встановленому порядку нову довідку про розмір щомісячних виплат відшкодування утраченого заробітку ОСОБА_2 станом на 01 квітня 2001 року в сумі 344,25 грн. виходячи із фактичного середньомісячного заробітку прохідника по підприємству за квітень 2000 року - 765 грн. та ступеня втрати позивачем професійної працездатності - 45%, визнати загальновідомими обставинами наявність моральних страждань людини при порушенні відносно неї права та спричинення їй матеріальної шкоди, стягнути з ПАТ "ЄВРАЗ Суха Балка" у відшкодування моральної шкоди, заподіяної порушенням трудових прав позивача, що спричинило матеріальну шкоду та пов'язані з нею моральні страждання, компенсацію в грошовій формі у розмірі 10 000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 27 вересня 2012 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційні скарзі представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права. Так, судом не враховано, що у 2008 році ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні позовних вимог до цих самих осіб про зобов'язання надати нову довідку, який ним заявлявся із інших підстав, та не перевірено виконання чи невиконання підприємством відповідача умов Галузевих угод по відношенню до ОСОБА_2

Крім того, судом не взято до уваги численні рішення з цивільних справ, якими встановлено факт невірного застосування ПАТ "ЄВРАЗ Суха Балка" коефіцієнтів підвищення тарифних ставок працівникам підприємства при перерахунку розміру відшкодування шкоди потерпілим на виробництві, що згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України є підставою для звільнення від доказування цих обставин справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника третьої особи відділення Фонду - Бершадську Л.С., яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила її відхилити, залишивши без змін рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач тривалий період часу працював на ВАТ «Суха Балка» правонаступником якого є ПАТ "ЄВРАЗ Суха Балка".

02 червня 1994 року з позивачем стався нещасний випадок, про що було складено акт форми Н-1 від 05.06.1994 року.

12 жовтня 1994 року рудником «Суха Балка» складено акт розслідування хронічного професійного захворювання ОСОБА_2

Висновком МСЕК від 17.10.1994 року йому було встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 45% , з яких: 30% - по травмі, 15% - про профзахворюванню та встановлено групу інвалідності.

Наказом №382/94 від 27.10.1994 року призначено відшкодування шкоди ОСОБА_2 у розмірі 951 400 крб. виходячи із середнього заробітку прохідника на 01.12.1993 року - 2114289 крб.

З 01.01.1994 року з урахуванням коефіцієнту 2 відповідно до наказу №758 від 25.10.1994 року позивачу було призначено щомісячні суми відшкодування шкоди 1 902 800 крб. та одноразова допомога у сумі 190 285 740 крб.

В подальшому відсоток втрати працездатності не змінювався і з 01.11.2002 року встановлено безстроково 45% втрати професійної працездатності.

До 01.04.2001 року виплати відшкодування шкоди проводило ВАТ «Суха Балка».

З 01.04.2001 року виплати проводить Відділення Фонду, при цьому на час передачі особової справи ОСОБА_2 до Відділення Фонду розмір щомісячної виплати у зв'язку з ушкодженням здоров'я складав 126,00 грн.

Наказом №469 від 21 липня 2003 року ВАТ «Суха Балка», на підстави особистої заяви ОСОБА_2, здійснило перерахунок суми відшкодування шкоди ОСОБА_2 з урахуванням п. 22 Постанови ВСУ №6 від 27.03.1992 року, починаючи з 17.02.2000 року, виходячи з його середнього заробітку з урахуванням коефіцієнтів підвищення тарифних ставок та посадових окладів.

Згідно цього ж наказу виплачено позивачу 940,94 грн. недоплат та направлено до Відділення Фонду довідку про розмір щомісячного відшкодування шкоди ОСОБА_2 станом на 01.04.2001 року із розрахунку 200,96 грн. та довідку про перерахунок сум відшкодування шкоди (а.с. 14).

Спір виник з приводу неправильного застосування ПАТ " ВРАЗ Суха Балка" коефіцієнтів підвищення тарифних ставок та посадових окладів до сум відшкодування шкоди з 1994 року, що потягло неправильне нарахування та виплату регресних сум підприємством та страхових сум, які виплачує Відділення фонду з 01.04.2001 року.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволення позову, суд першої інстанції керувався Правилами відшкодування власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 472 від 23.06.1993 року, та правомірно виходив із того, що на момент передачі справи до Відділення Фонду розмір щомісячних страхових виплат відшкодування втраченого заробітку підприємством встановлено відповідно до вимог чинного на той час законодавства, а обраний позивачем спосіб захисту своїх прав шляхом зобов'язання відповідача надати нову довідку до Відділення Фонду не передбачений нормами ЦПК України. Відмовляючи в задоволенні позову про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з його недоведеності в цій частині.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Предметом позовних вимог ОСОБА_2 є зобов'язання відповідача надати третій особі нову довідку про розмір щомісячних виплат відшкодування втраченого заробітку в сумі 344,25 грн., виходячи із фактичного середнього заробітку прохідника по підприємству за травень 2000 року - 765 грн. та ступеня втрати позивачем професійної працездатності - 45% з тих підстав, що при розрахунку його середнього заробітку не взято до уваги вимоги Галузевих угод та Колективних договорів, що діяли у той час, стосовно збільшення розміру відшкодування втраченого заробітку, у зв'язку з чим підприємством невірно застосовано занижені коефіцієнти підвищення фактичної заробітної плати працівника з липня 1994 року по травень 2000 року.

Відповідно пункту 28 Правил відшкодування власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 472 від 23.06.1993 року в редакції зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України № 492 від 18.07.1994 року, перерахування розміру відшкодування шкоди (втраченого заробітку, витрат на соціальну і медичну допомогу) проводиться у разі: підвищення тарифних ставок (окладів) працівників госпрозрахункових і бюджетних підприємств, а також заробітної плати відповідно до колективного договору.

Положення про перерахунок сум відшкодування шкоди передбачено Галузевими угодами між Міністерством промислової політики України та виробничими об'єднаннями і ЦК профспілок трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України на 1995-2000 рр., а саме: роботодавець проводить перерахунок відшкодування шкоди, пов'язаної з виконанням трудових обов'язків одночасно з підвищенням на підприємстві тарифних ставок та посадових окладів на коефіцієнт фактичного підвищення заробітної плати за даною професією (п. 5.23 Галузевої угоди на 1996 рік, дію якої продовжено й на 1997 рік, п. 4.23 Галузевої угоди на 1998 рік, дію якої продовжена й на 1999 рік, п. 4.22 Галузевої угоди на 2000 рік з внесеними змінами).

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції численних рішень судів по іншим цивільним справа, яким встановлено порушення ПАТ "Євраз Суха Балка" порядку розрахунку розміру щомісячних страхових виплат відшкодування втраченого заробітку та невірного застосування коефіцієнтів зростання посадових окладів, є безпідставними, оскільки згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню лише обставини, встановлені судовим рішення у цивільних справах, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а зазначеними судовими рішеннями не було встановлено порушення законодавства з боку ПАТ "Євраз Суха Балка" саме по відношенню до позивача ОСОБА_2

Разом з тим, обставини з приводу перерахування розміру відшкодування шкоди ОСОБА_2 вже були предметом дослідження під час розгляду цивільної справи за його позовом до ВАТ "Суха Балка", Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про відшкодування шкоди, що підтверджується рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2008 року (а.с.84-89), якою встановлено, що оскільки в період з 1994 року до часу передачі особової справи до Відділення Фонду при зростанні тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві з метою збільшення їх частки в середньомісячній заробітній платі в межах встановленого фонду споживання, змінювалась лише структура заробітної плати (одночасно зменшувалися інші складові заробітної плати без зміни її загального розміру), то підстави для проведення перерахування щомісячних страхових виплат на коефіцієнт росту посадових окладів і тарифних ставок відсутні.

Отже судом вже досліджувались питання перерахунку середньомісячної заробітної плати для визначення розміру втраченого заробітку у зв'язку з профзахворюванням. Як встановлено рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2008 року при передачі особової справи позивача підприємством до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області надано правильну довідку про розмір страхових виплат, які підлягають сплаті.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України встановлені судом апеляційної інстанції вказані обставини є преюдиціальними й не підлягають доведенню при розгляді даної справи.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції врахував та взяв до уваги п. 22 Правил, який встановлював загальний порядок розрахунку середнього заробітку для нарахування розміру відшкодування шкоди у зв'язку з втратою працездатності на виробництві і не передбачав нарахування такого відшкодування, виходячи із середньомісячного заробітку відповідного працівника на підприємстві.

Так, розмір середньомісячного заробітку працівника враховувався згідно абз. 6 п. 28 Правил в редакції від 03.10.1997 року при перерахуванні втраченого заробітку, а саме: що перерахований або нарахований розмір втраченого заробітку у перерахунку на 100 відсотків втрати профпрацездатності не може бути більшим від середньомісячного заробітку відповідного працівника (після підвищення тарифних ставок) за умови його роботи протягом повного календарного місяця або у перерахунку на повний календарний місяць роботи.

Отже, здійснення перерахунку сум страхових виплат відповідно до п. 28 Правил та встановлення на їх розмір обмеження у вигляді середньомісячної заробітної плати по професії позивача, який станом на квітень 2000 року становив 765 грн., можливе за умови підвищення на підприємстві тарифних ставок та збільшення у зв'язку з цим суми втраченого заробітку на такі коефіцієнти.

Як вбачається з матеріалів справи, нарахований ОСОБА_2 розмір втраченого заробітку становить 344,36 грн. та не підлягає коригуванню на коефіцієнти підвищення тарифних ставок та посадових окладів, що було встановлено рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2008 року, яке згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України є преюдиційним фактом та не потребує додаткового доказування, а тому відсутні підстави для здійснення перерахунку у відповідності до п. 28 Правил.

Таким чином, суд вірно відмовив в задоволенні позову з огляду на відсутність для цього підстав, передбачених відповідними нормами ЦК України та Правил відшкодування власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Таким чином, установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, та дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги позивачем не доведені, не обґрунтовані, а тому немає підстав для задоволення позову.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає рішення суду ухваленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, яке зміні чи скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 27 вересня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: