Справа № 127/8041/14-ц
Провадження № 2/127/3416/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

02.06.2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі: головуючого - судді Бойко В.
М.,

за участю секретаря Музики А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу
суд, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду
Вінницької області надійшов позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Позовні вимоги аргументовані тим, що 06
березня 2012 року між сторонами укладено
договір позики відповідно до умов
якого позивач передав, а відповідач
прийняв у власність 150 000 (сто п'ятдесят
тисяч) гривень, що також
підтверджується розпискою,
власноручно написаною відповідачем в
момент передачі йому суми позики.
Відповідно до пункту 2 договору,
відповідач зобов'язався повернути
позичену суму коштів позивачу до 06
березня 2013 року, але станом на 18 квітня
2014 року грошових коштів відповідач не
повернув. Таким чином, відповідач в
силу ст. 610 ЦК України, порушив взяті на
себе зобов'язання.

Позивач стверджує, що відповідач
повинен відшкодувати позивачу
матеріальну шкоду в розмірі 150 000
гривень, яка полягає в сумі отриманих в
позику та неповернених коштів.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав в повному
обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов визнав в повному
обсязі та додатково пояснив, що
позивач звертався до відповідача в
усній формі про необхідність
повернення коштів за вищевказаним
договором позики.

Судом по справі встановлені наступні
юридичні факти та відповідні їм
правовідносини:

Відповідно до договору позики від
06.03.2012р. ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 у
строкове користування 150 000 грн.
Зазначену суму позичальник ОСОБА_2
зобов'язався повернути ОСОБА_1 до
06.03.2013р. ( а. с. 3)

Згідно розписки від 06.03.2012р., ОСОБА_2
отримав від ОСОБА_1 150 000 грн., із
зобов'язанням повернути кошти в строк
до 06.03.2012р. (а. с.4 )

Відповідно до ст.ст. 15 та 16 ЦК України,
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Способами захисту цивільних
прав та інтересів можуть бути, зокрема,
відшкодування збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди,
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди.

Згідно із ст. 526 ЦК України -
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту, або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно із ч.1 ст. 527 ЦК України - боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту.

Згідно із ст. 610 ЦК України - порушення
зобов'язання є його невиконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання.

Згідно ч. 1ст. 612 ЦК України - боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України,
боржник, який порушив зобов'язання, має
відшкодувати кредиторові завдані цим
збитки.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України,
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 1046 ЦК
України, за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики).

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України
встановлено, що на підтвердження
укладення договору позики та його умов,
може бути надана розписка
позичальника.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій сумі, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Судом встановлено, що позивач
звертався до відповідача з вимогою про
повернення коштів за вищевказаним
договором позики.

Таким чином, оцінивши допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок в
їх сукупності за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженню наявних у
справі доказів, суд приходить до
висновку, що позов обґрунтований та
підлягає задоволенню, тому суд вважає
стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, проживаючого; АДРЕСА_1, на
користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2, проживаючого за адресою
АДРЕСА_2, грошові кошти 150 000 грн.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. При поданні позовної
заяви позивач сплатив судовий збір у
розмірі 1500 гривень, який слід стягнути
з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 15, 16, 526, 527, 610, 612, 623, 625, 1046, 1047, 1049, ЦК
України,. ст.ст.15, 81, 88, 209- 215, ЦПК України,
-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2,
проживаючого за адресою АДРЕСА_2,
грошові кошти 150 000 грн. та понесені
судові витрати 1500грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: