У Х В А Л А

Іменем України

24 квітня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Павліченка С.В.,

суддів: Бондаренка Ю.О., Собослоя Г.Г.,

при секретарі Гаврилко В.І.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1
та Лумшорського дочірнього
підприємства лікувально-оздоровчого
комплексу “Полонина” на рішення
Ужгородського міськрайонного суду від
19 лютого 2014 року по справі за позовною
заявою ОСОБА_1 до Лумшорського
Дочірнього підприємства
лікувально-оздоровчого комплексу
«Полонина» Закарпатського обласного
приватного акціонерного товариства по
туризму та екскурсіях
«Закарпаттурист», третя особа
Закарпатське обласне приватне
акціонерне товариство по туризму та
екскурсіях «Закарпаттурист» про
стягнення невиплаченого при
звільненні розрахунку, компенсації за
затримку розрахунку при звільненні та
підзвітних сум,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною
заявою до Лумшорського Дочірнього
підприємства лікувально-оздоровчого
комплексу «Полонина» Закарпатського
обласного приватного акціонерного
товариства по туризму та екскурсіях
«Закарпаттурист», третя особа
Закарпатське обласне приватне
акціонерне товариство по туризму та
екскурсіях «Закарпаттурист» про
стягнення невиплаченого при
звільненні розрахунку, компенсації за
затримку розрахунку при звільненні та
підзвітних сум, мотивуючи її тим, що
ПрАТ «Закарпаттурист» з ОСОБА_1 було
укладено контракт за яким остання
прийнята на посаду директора
Лумшорського ДП ЛОК «Полонина».
Наказом ПрАТ «Закарпаттурист» від 28
грудня 2012 року ОСОБА_1 звільнена з
займаної посади. В супереч ст. 116 КЗпП
Лумшорським ДП ЛОК «Полонина» не
провела виплату з займаної посади
відповідно до ст. 38 КЗпП України за
власним бажанням, але при звільненні
відповідач в порушення вимог ст. 116 КЗпП
України, не здійснив з нею повного
розрахунку, не виплатив їй заробітну
плату, заборгованість по якій
становить 14801 грн. 64 коп.

Крім цього позивач зазначила, що
протягом 2011 - 2012 p.p. витратила власні
кошти на придбання товарів та оплату
робіт, які були надані підприємству, що
оформлялось бухгалтерією складанням
авансових звітів. При звільненні
відповідач не виплатив їй кошти, які
рахуються як заборгованість за
підзвітними сумами в розмірі 29792 грн. 90
коп.

Також просила стягнути з Лумшорського
дочірнього підприємства
лікувально-оздоровчого комплексу
«Полонина» Закарпатського обласного
приватного акціонерного товариства по
туризму та екскурсіях
«Закарпаттурист» на користь ОСОБА_1
підзвітних сум згідно авансових звітів
за 2011-2012.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги зменшила в частині стягнення
невиплаченої заробітної плати при
звільненні, а саме до надбавки в
розмірі 25 % (гірських) та оскільки
розрахунок по їй заробітній платі не
проведено, збільшила позовні вимоги
щодо середнього заробітку без
врахування гірських в період з січня 2013
по січень 2014 р. включно.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду від 19 лютого 2014 року позов
задоволений частково.

Стягнуто з Лумшорського дочірнього
підприємства лікувально-оздоровчого
комплексу «Полонина» Закарпатського
обласного приватного акціонерного
товариства по туризму та екскурсіях
«Закарпаттурист» на користь ОСОБА_1
14801,64 грн. не виплаченої заробітної
плати та середній заробіток за весь час
затримки розрахунку в сумі 30382 грн. 17
коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться
питання про скасування рішення суду в
частині відмови у стягнення підзвітних
сум та постановлення нового рішення в
цій частині про задоволення позову.

В апеляційній скарзі Лумшорського
дочірнього підприємства
лікувально-оздоровчого комплексу
«Полонина» ставиться питання про
скасування рішення суду в частині
задоволених позовних вимог і відмови в
задоволенні позову в цій частині.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді, перевіривши матеріали справи і
обговоривши підстави апеляційних
скарг, вважає за необхідне в їх
задоволенні відмовити з наступних
підстав.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, 04 січня 2012 року між
ПрАТ «Закарпаттурист» та ОСОБА_1 було
укладено контракт за яким остання
прийнята на посаду директора
Лумшорського ДП ЛОК «Полонина» на
строк з 04.01.2012 р. по 04.01.2015 р.

Наказом №42/02-01 від 28 грудня 2012 року
ОСОБА_1 була звільнена з займаної
посади у відповідності до ст. 38 КЗпП
України , за власним бажанням.

Відповідно до довідки виданої
директором ДП ЛОК «Полонина» ОСОБА_1 та
головним бухгалтером ОСОБА_2 за № 71 від
29.12.2012 р. вбачається, що Лумшорське ДП
ЛОК «Полонина» боргує ОСОБА_1 заробітну
плату з вересня по грудень 2012 р. включно
в сумі 14801,64 грн.

Згідно з ст. 116 ЦПК України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

Заборгованість по заробітній платі
складає 14801,64 грн. (за виключенням
гірських).

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 КЗпП України, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Оскільки розрахунок з ОСОБА_1 проведено
не було, то періодом затримки
розрахунку при звільненні є період з
28.12.2012 р. (день звільнення) по 31.01. 2014 р.
тобто 273 дні х 111,29 (середньоденний
заробіток без врахування гірських) 30382
грн. 17 коп.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, які містяться
в п. 20 постанови від 24 грудня 1999 року № 13
"Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці", суд на
підставі ст. 117 КЗпП України стягує на
користь працівника середній заробіток
за весь період затримки розрахунку, а
при не проведенні останнього до
розгляду справи - по день постановлення
рішення, якщо роботодавець не доведе
відсутності в цьому своєї вини.

Суд вірно встановив обставини справи,
належним чином перевірив їх доказами
та дійшов обґрунтованого висновку, що з
відповідача на користь позивача
необхідно стягнути середній заробіток.

Також, в судових засіданнях позивач
стверджувала, що нею було придбано
товари для підприємства та оплату
робіт, що підтверджується авансовими
звітами про використання коштів та
довідкою підприємства № 72 від 29.12.2012 р.

Однак, заборгованість яка виникла
протягом 2011-2012 p.p. у розмірі 29792,90 грн.
свого підтвердження матеріалами
справи не знайшла, оскільки відсутні
належні та допустимі докази на
підтвердження такої заборгованості.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції обґрунтовано задовольнив
вимоги позивача про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку, оскільки відповідач не
довів відсутності в цьому його вини, та
відмовив у вимозі про стягнення із
відповідача заборгованості згідно
авансових звітів за 2011 -2012 р. в розмірі
29792 грн. 90 коп., оскільки позивачем не
надано суду авансових звітів, жодних
доказів не зазначено, які товари нею
були придбані для підприємства, які
роботи нею були оплачені.

Доводи апеляційних скарг висновків
суду, зазначених у оскарженому рішенні,
не спростовують.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, що відповідно до
ч.1 ст. 308 ЦПК України є підставою для
відхилення апеляційних скарг і
залишення рішення без змін.

Керуючись ст. 307, 308, 313 – 315, 317 ЦПК
України, Судова палата у цивільних
справах апеляційного суду
Закарпатської області ,-

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та
Лумшорського дочірнього підприємства
лікувально-оздоровчого комплексу
“Полонина” відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 19 лютого 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді