АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Провадження № 22-ц/774/9058/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Токар Н. В. Доповідач - Осіян О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року м.
Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської
області в складі:

головуючого судді - Осіяна О.М.,

суддів - Пищиди М.М.,
Глущенко Н.Г.,

при секретарі - Бец Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Красногвардійського
відділу Державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції

на ухвалу Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
12 вересня 2014 року у справі за поданням
Красногвардійського відділу Державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_2, зацікавлена особа
- Товариство з обмеженою
відповідальністю «Менора ЛТД», -

в с т а н о в и в:

Ухвалою Красногвардійського районного
суду м. Дніпропетровська від 12 вересня
2014 року відмовлено у задоволенні
подання Красногвардійського відділу
Державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_2

В апеляційній скарзі
Красногвардійський ВДВС
Дніпропетровського МУЮ просить
скасувати ухвалу суду першої інстанції
із тих підстав, що судом не враховані
обставини у справі та вимоги
законодавства.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість ухвали
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявленого подання, суд
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
відхилити, а ухвалу суду залишити без
змін із наступних підстав.

Приймаючи ухвалу про відмову у
задоволенні подання про тимчасове
обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі
України суд першої інстанції виходив
із того, що наказ №904/2199/14 від 01.06.2014
року, виданий господарським судом
Дніпропетровської області, про
стягнення із ФОП ОСОБА_2 на користь ТОВ
«Менора ЛТД» заборгованості із
орендної плати та інших платежів на
загальну суму 67180,85 гривень,
знаходиться на примусовому виконанні у
Красногвардійському ВДВС
Дніпропетровського МУЮ.

Посилаючись на вимоги ст.33 Конституції
України, ст.6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України», п.18 ч.3 ст.11
Закону України «Про виконавче
провадження», ст.377-1 ЦПК України, ч.1 ст.60
ЦПК України, суд вказав, що заявником не
було надано належних доказів на
підтвердження факту ухилення ОСОБА_2
від виконання зобов'язань.

За таких обставин, подання
Красногвардійського відділу Державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції, суд не
задовольнив.

Не можуть підставою для скасування
ухвали суду доводи апеляційної скарги
про те, що суд не врахував обставини у
справі та вимоги законодавства..

Відповідно до вимог пункту 5 частини 1
статті 6 Закону України N 3857-XII «Про
порядок виїзду та в'їзду в Україну
громадян України» громадянинові
України може бути тимчасово відмовлено
у видачі паспорта у випадку, якщо він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням,
до виконання зобов'язань.

А частиною 2 цієї ж статті передбачено,
що громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді у випадках,
передбачених пунктами 1-9 частини
першої цієї статті.

Оскільки державним виконавцем не
надано доказів того, що державною
виконавчою службою приймались всі
допустимі та належні заходи для
стягнення суми боргу, передбачені
законом України «Про виконавче
провадження», а тому висновок суду не
суперечить фактичним обставинам у
справі та вимогам законодавства.

В матеріалах справи відсутні відомості
про виконання всіх необхідних дій щодо
виявлення майна, доходів боржника, на
яке можливо звернути стягнення. Також
відсутні відповідні докази, які б
свідчили про намір боржника виїхати за
межі України.

Державною виконавчою службою не
приймались міри для притягнення
боржника до відповідальності.

За змістом ч. 2 ст. 3771 ЦПК України при
вирішенні цього питання за поданням
державного виконавця, саме він
зобов'язаний довести суду з наданням
відповідних матеріалів
виконавчогопровадження необхідність
обмеження конституційного права
боржника у виконавчому провадженні.
Законом передбачено юридичні санкції у
вигляді тимчасового обмеження у праві
виїзду не за наявність факту
невиконання зобов'язань, а за ухилення
від їх виконання. У зв'язку з цим з метою
всебічного і повного з'ясування всіх
обставин справи, встановлення дійсних
прав та обов'язків учасників спірних
правовідносин, державний виконавець
повинен довести, що особа свідомо не
виконувала належні до виконання
зобов'язання в повному обсязі або
частково.

Саме невиконання боржником самостійно
зобов'язань протягом строку, про що
вказує державний виконавець в
постанові про відкриття виконавчого
провадження, не може свідчити про
ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків.

Неповнота вчинення виконавчих дій,
відсутність доказів на підтвердження
факту ухилення боржника від виконання
своїх боргових зобов'язань, є підставою
для відмови у задоволенні подання.

Тому висновки суду не суперечать
вимогам Закону України «Про виконавче
провадження», ст.377-1 ЦПК України.

Таким чином, наведені в апеляційній
скарзі доводи не спростовують
висновків місцевого суду, а із
матеріалів справи вбачається, що
наявні підстави для залишення судового
рішення без змін, відповідно до вимог
п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307, 312,315 ЦПК України,
суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Красногвардійського
відділу Державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції відхилити.

Ухвалу Красногвардійського районного
суду м. Дніпропетровська від 12 вересня
2014 року залишити без змін.

Ухвала чинна із моменту проголошення,
оскарженню не підлягає.

Судді: