У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2014 року Володимир-Волинський
міський суд Волинської області у
складі:

головуючого - судді Каліщука А.А.,

з участю секретаря Павлович Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду подання відділу
державної виконавчої служби
Володимир-Волинського міськрайонного
управління юстиції про тимчасове
обмеження особи (боржника) у праві
виїзду за межі України,-

в с т а н о в и в:

Державний виконавець ВДВС
Володимир-Волинського МРУЮ ОСОБА_1
звернулась з поданням про тимчасове
обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі
України. Подання обґрунтовує тим, що на
виконанні у відділі державної
виконавчої служби
Володимир-Волинського міськрайонного
управління юстиції перебуває
виконавче провадження по примусовому
виконанню виконавчого листа №2/0301/877/2012
від 06.09.2012 року виданого
Володимир-Волинським міським судом
Волинської області про стягнення з
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
ІНФОРМАЦІЯ_2, аліментів на дитину –
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в твердій
грошовій сумі в розмірі 250 грн.
щомісячно, починаючи з 17 серпня 2012 року
до досягнення дитиною повноліття.

15.11.2012 року відкрито виконавче
провадження та боржнику ОСОБА_2
надіслано копію постанови про
відкриття виконавчого провадження для
виконання, а також зобов’язано його
добровільно виконувати рішення суду.
Боржник на виклики державного
виконавця не з’являється. Самостійно
рішення суду не виконує та аліменти не
сплачує. Станом на 01.11.2014 року
заборгованість по сплаті аліментів
становить 3740 грн.

З метою виконання рішення суду,
державний виконавець у поданні просить
тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України до виконання ним
своїх зобов’язань.

В судове засідання державний
виконавець не з»явився, однак подав
заяву в якій просить подання
задовольнити, розгляд подання
проводити у його відсутності.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України,
розгляд подання проведено без виклику
боржника та інших заінтересованих
осіб.

Дослідивши матеріали подання та
матеріали виконавчого провадження, суд
приходить до висновку, що слід
відмовити у задоволенні подання з
наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у
відділі державної виконавчої служби
Володимир-Волинського міськрайонного
управління юстиції перебуває
виконавче провадження по примусовому
виконанню виконавчого листа №2/0301/877/2012
від 06.09.2012 року виданого
Володимир-Волинським міським судом
Волинської області про стягнення з
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
ІНФОРМАЦІЯ_2, аліментів на дитину –
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в твердій
грошовій сумі в розмірі 250 грн.
щомісячно, починаючи з 17 серпня 2012 року
до досягнення дитиною повноліття.

Із постанови про відкриття виконавчого
провадження від 15.11.2014 р. вбачається, що
відкрито виконавче провадження по
виконанню вищевказаного документу та
зобов’язано ОСОБА_2 виконати рішення
суду негайно.

Оскільки ОСОБА_2 не виконує рішення
суду, тому державний виконавець
звернулась з поданням про обмеження у
праві виїзду боржника за кордон.

Згідно із вимогами ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника – фізичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Відповідно до п.5 ст. 6 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в’їзду
в Україну громадян України»
громадянинові України, який має
паспорт може бути тимчасово відмовлено
у праві виїзду за кордон, якщо він
ухиляється від виконання зобов’язань,
покладених на нього судовим рішенням,
рішенням іншого органу (посадової
особи) – до виконання зобов’язань.

Разом з тим, п. 18 ч.3 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» надано
право державному виконавцю у процесі
здійснення виконавчого провадження у
разі ухилення боржника від виконання
зобов’язань покладених на нього
рішенням, звертатись до суду з таким
поданням.

Ухилення від виконання зобов’язань,
покладених судовим рішенням, з
об’єктивної сторони визначає такі
діяння (дію чи бездіяльність) особи
боржника, які полягають у навмисному чи
іншому свідомому невиконанні
зазначених обов’язків.

Проте, в матеріалах справи та
виконавчому провадженні відсутні дані,
які б свідчили про ухилення боржника
від виконання рішення суду, а також
застосування виконавцем приводів
через органи внутрішніх справ та
з’ясування дійсних причин невиконання
рішення суду.

Також не надано доказів того, що
боржник вчиняє дії, які унеможливлюють
чи ускладнюють виконання судового
рішення.

При цьому, суд звертає увагу на те, що з
дня відкриття виконавчого провадження,
зокрема з 15.11.2012 р. по грудень 2014 р.,
державний виконавець лише двічі
викликав боржника. Так, у матеріалах
виконавчого провадження містяться два
виклики-попередження про необхідність
сплати боргу (від 10.12.2012 р. та 03.09.2014 р.),
які скеровувалась на адресу боржника,
однак відсутні дані про їх отримання.
За таких обставин такі попередження не
можуть вважатись тими доказами, які
свідчать про ухилення боржника від
виконання рішення суду.

Водночас, державний виконавець
звертається до суду із поданням про
обмеження у праві виїзду за кордон,
хоча з 03.09.2014 р. не здійснював жодних
викликів боржника для встановлення
дійсних причин невиконання рішення
суду.

Вищенаведені обставини спростовують
твердження державного виконавця про
умисне ухилення ОСОБА_2 від виконання
рішення суду та свідоме невиконання
зобов’язань.

Враховуючи те, що ухилення боржника від
виконання рішення є обов’язковою
ознакою для вирішення питання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України та у зв’язку із
відсутністю таких даних в матеріалах
справи, тому суд прийшов до висновку, що
підстав для обмеження ОСОБА_2 у праві
виїзду за кордон немає.

Керуючись ст.ст. 208-210, 377-1 ЦПК України,
суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні подання відділу
державної виконавчої служби
Володимир-Волинського міськрайонного
управління юстиції про обмеження
ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України
відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може
бути подано протягом п’яти днів з дня
її проголошення. У разі якщо ухвалу
було постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п’яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Головуючий:/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя

А.А
Каліщук