АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 212/9204/14-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/2575/К/14
суддя Шум Л.І.
Категорія - 26 ( І )
Суддя-доповідач -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Остапенко В.О.

суддів - Митрофанової Л.В.,
Савіної Г.О.,

при секретарі - Петренко К.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
"ЄВРАЗ Суха Балка" на рішення
Жовтневого районного суду м.Кривого
Рогу від 10 листопада 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства "Євраз Суха
Балка" про відшкодування моральної
шкоди, завданої смертю працівника
внаслідок професійного захворювання.

Особи, які беруть участь у розгляді
справи:

представник Публічного акціонерного
товариства "Євраз Суха Балка" - Павлова
Наталія Федорівна.

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства "Євраз Суха
Балка" (далі ПАТ "Євраз Суха Балка") про
стягнення моральної шкоди, завданої
смертю працівника внаслідок
професійного захворювання,
посилаючись на те, що з 1994 року по
квітень 2009 року батько позивача ОСОБА_5
працював на різних посадах ПАТ "Євраз
Суха Балка".

Тривала праця в умовах впливу
шкідливих факторів викликала у ОСОБА_5
хронічне обструктивне захворювання
легень першої - другої ст.. (пиловий
бронхіт першої - другої ст.., емфізема
легень першої - другої ст..) ЛН другого
ст..

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

Згідно довідки медико - соціальної
експертизи від 18.12.2013 року встановлено
причинний зв'язок смерті з професійним
захворюванням.

Смертю батька йому завдано моральну
шкоду, яка полягає в тому, що він
втратив рідну людину. У зв'язку зі
смертю батька суттєво погіршився його
матеріальний стан, адже він, як інвалід
1 групи не працює і тому перебував на
його утриманні. Неспроможність
задовольнити свої нагальні потреби,
завдають додаткових моральних
страждань

У зв'язку із цим, просив суд на підставі
ст. ст. 1167, 1168 ЦК України стягнути з
відповідача моральну шкоду, завдану
смертю члена сім'ї, яка настала
внаслідок професійного захворювання з
вини підприємства, її на користь у
розмірі 220 000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 10 листопада 2014 року
позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ "Євраз Суха Балка" на
користь ОСОБА_3 40 000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди та
судовий збір на користь держави у
розмірі 243, 60 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ "Євраз Суха
Балка" ставить питання про скасування
рішення суду і ухвалення нового
рішення про відмову позивачу в
задоволенні позову, посилаючись на те,
що судом не взято до уваги, що
відповідно до ст..ст. 21,28,34 ЗУ "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23.09.1999 року
обов'язок по відшкодуванню моральної
шкоди завданої ушкодженням здоров'я,
самим потерпілим від нещасного випадку
на виробництві або професійного
захворювання, а не членам їх сім'ї з
01.04.2001 року, покладено на Відділення
Фонду.

Відповідно до Законів України "Про
державний бюджет на 2006 та на 2007 роки"
дію Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві..." в частині
відшкодування моральної шкоди
застрахованим особам і членам їх сімей
незалежно від дати настання страхового
випадку було зупинено, а Законом
України № 717 від 23.02.2007 р. внесено зміни,
відповідно до яких усі норми даного
Закону стосовно виплати моральної
шкоди виключено. Позивачем не надано
доказів, якими підтверджується факт
заподіяння йому моральних страждань у
розмірі який в якому він визначив.

Крім того, розмір стягнутої шкоди
значно завищений та не відповідає
засадам розумності та справедливості.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів заявлених позовних вимог,
апеляційної скарги і заперечень на неї,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Судом встановлено та сторонами не
оспорюється, що ОСОБА_5 батько позивача
ОСОБА_3 (а.с.8), працював у відповідача на
різних посадах, в останній час
підземним гірничим майстром. Тривала
праця в умовах впливу шкідливих
факторів викликала у ОСОБА_3 хронічне
обструктивне захворювання легень
першої - другої ст, (пиловий бронхіт
першої - другої ст., емфізема легень
першої - другої ст.) ЛН другого ст., яке
за результатами розслідування було
визнано професійним захворюванням.

Відповідно до п. п.16, 17 Акту
розслідування професійного
захворювання № 61 від 24.07.2009 року
причиною виникнення професійного
захворювання було визнано його тривалу
роботу в умовах запиленості повітря
робочої зони, яка перевищувала ГДК, в
наслідок мавших місце випадків
порушення нормативів провітрювання
гірничих виробок і не застосування
засобів пилоподавлення, які виникли в
результаті порушення керівництвом
підприємств, де працював позивач, ст. 153
КЗпП України ст.. 12 ЗУ "про охорону
праці".

Висновком розширеної експертної
комісії Комунального закладу "Обласний
центр медичної соціальної експертизи"
№ 67 від 18.12.2013 року встановлено
причинний зв'язок смерті ОСОБА_5 з
встановленим йому за життя професійним
захворюванням, що підтверджується
довідкою серії АА №0000074 від 18.12.2013 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5. помер (а.с.4).

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції керувався вимогами ст. ст. 1167,
1168 ЦК України і виходив з обов'язку
відповідача відшкодувати на користь
позивача моральну шкоду у зв'язку із
смертю його батька.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до вимог статей 1, 3, частини
четвертої статті 43, частин першої та
другої статті 46 Конституції України,
Україна як соціальна держава, зміст і
спрямованість діяльності якої
визначають права і свободи людини та їх
гарантії, проголосила право громадян
на належні, безпечні і здорові умови
праці, соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Згідно ч.2 ст. 1168 ЦК України моральна
шкода, завдана смертю фізичної особи.
Відшкодовується її чоловіку (дружині),
батькам (усиновлювачам), дітям
(усиновленим), а також особам, які
проживають з нею однією сім'єю.

Відповідно до довідки КП "Обласного
центру медико-соціальної експертизи"
серії АА №0000074 від 18.12.2013 року,
встановлено причинний зв'язок смерті
ОСОБА_5 з професійним захворюванням
(а.с. 7).

Не можуть бути прийняті до уваги
посилання відповідача на те, що
обов'язок по відшкодуванню моральної
шкоди покладається на Фонд соціального
страхування, оскільки померлий був
застрахованою особою.

Відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" відшкодування
моральної шкоди, завданої смертю
фізичної особи, членам сім'ї (батькам)
потерпілого взагалі не передбачено.

За таких обставин доводи апеляційної
скарги про те, що правовідносини між
сторонами регулюються законодавством
про обов'язкове страхування, є
необґрунтованими.

В рішенні Конституційного Суду України
від 08.10.2008р. 20-рп/2008 (справа про страхові
виплати), зазначено, що саме право
громадян на відшкодування моральної
шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП
України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК
України (для членів сімей потерпілих)
їм надано право відшкодовувати
моральну шкоду за рахунок власника або
уповноваженого ним органу
(роботодавця).

З огляду на вищезазначене суд першої
інстанції правильно визнав, що
відповідач є особою, що несе
відповідальність по відшкодуванню
моральної шкоди позивачу- сину
померлого ОСОБА_6, який є інвалідом І
групи.

Спростовуються й доводи відповідача
щодо відсутності доказів заподіяння
ОСОБА_3 моральної шкоди, оскільки, факт
заподіяння такої шкоди у зв'язку із
смертю батька внаслідок отримання ним
професійними захворюваннями
встановлений в судовому засіданні,
позивач внаслідок втрати батька
переживає нервові потрясіння пов'язані
з його смертю.

Внаслідок смерті батька позивачу
спричинена моральна шкода, яка полягає
у тому, що він втратив рідну людину.
Смерть батька призвела до того, що він
постійно перебуває у напруженому
психічному стані. У зв'язку зі смертю
батька суттєво погіршився його
матеріальний стан, адже він, як інвалід
1 групи не працює і тому перебував на
його утриманні. Позивач зазнає,
душевних та психічних стражданнях, що
призводить до порушення його
звичайного способу життя та вимагає
від нього додаткових зусиль для його
організації.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено,
що розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Погоджується колегія суддів і з
розміром моральної шкоди стягнутої з
відповідача на користь позивача, судом
взято до уваги роз'яснення п.9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 4 від
31.03.1995 року з подальшими змінами "Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" щодо визначення розміру
моральної шкоди залежно від характеру
та обсягу страждань (фізичних,
душевних, психічних тощо) та визначено
розмір моральної шкоди з урахуванням
обсягу та характеру заподіяних
позивачу душевних страждань.

Інші доводи представника відповідача,
викладені в апеляційній скарзі, є
безпідставними, оскільки
спростовуються матеріалами справи і
висновками суду і не можуть бути
підставою для скасування рішення.

За таких обставин, колегія суддів
апеляційну скаргу, доводи якої
правильності висновків суду першої
інстанції не спростовують, відхиляє, а
рішення суду першої інстанції - залишає
без змін у відповідності до положень
ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "ЄВРАЗ Суха
Балка" - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
м.Кривого Рогу від 10 листопада 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)