Ухвала

2 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Умнової О.В.

суддів: Амеліна В.І.,
Висоцької В.С.,

Савченко В.О.,
Фаловської І.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України від 15 листопада 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до державного
підприємства «Донецька залізниця» (дал
- ДП «Донецька залізниця») про визнання
незаконним притягнення до
дисциплінарної відповідальності та
звільнення, скасування наказів про
накладення дисциплінарних стягнень та
звільнення, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ДП
«Донецька залізниця» про визнання
незаконним притягнення до
дисциплінарної відповідальності та
звільнення, скасування наказів про
накладення дисциплінарних стягнень та
звільнення, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди.

Рішенням Станично-Луганського
районного суду Луганської області від 8
липня 2013 року позов ОСОБА_3 задоволено
частково.

Визнано незаконними та скасовано
накази начальника вагонного депо
Луганськ ДП «Донецька залізниця» від 15
жовтня 2012 року та від 12
листопада 2012 року про притягнення
ОСОБА_3 до дисциплінарної
відповідальності. Визнано незаконним і
скасовано наказ від 14 грудня 2012
року начальника вагонного депо
Луганськ ДП «Донецька залізниця» про
звільнення ОСОБА_3 з посади начальника
поїзда (пасажирського) резерву
провідників за систематичне
невиконання без поважних причин
обов'язків, покладених на нього
трудовим договором, на підставі
п. 3 ст. 40 КЗпП України. Поновлено
ОСОБА_3 на роботі начальника поїзда
(пасажирського) резерву провідників.
Стягнуто з ДП «Донецька залізниця» на
користь ОСОБА_3 середній заробіток за
час вимушеного прогулу, починаючи з дня
незаконного звільнення - 14 грудня 2012
року і по день поновлення на роботі, в
сумі 30 019 грн 47 коп.

У задоволенні іншої частини позову
відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду Луганської
області від 22 жовтня 2013 року
рішення місцевого суду змінено.
Рішення в частині задоволення позову
ОСОБА_3 скасовано та ухвалено у цій
частині рішення про відмову у
задоволенні позову. В іншій частині
рішення суду першої інстанції залишено
без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 15 листопада 2013
року відмовлено у відкритті
касаційного провадження у
вищезазначеній справі, за касаційною
скаргою ОСОБА_3 та його представника
ОСОБА_4 на рішення
Станично-Луганського районного суду
Луганської області від 8 липня 2013
року та рішення апеляційного суду
Луганської області від 22 жовтня 2013
року.

У січні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд ухвали суду касаційної
інстанції від 15 листопада 2013 року з
підстав неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, зокрема п. 3 ст. 40, ст.
ст. 147-149 КЗпП України.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить:
ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 вересня 2012
року, постановлену за результатами
розгляду касаційної скарги на рішення
Артемівського районного суду м.
Луганська від 12 квітня 2012 року та
ухвалу апеляційного суду Луганської
області від 31 травня 2012 року про
скасування наказів про звільнення і
притягнення до дисциплінарної
відповідальності, поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу,
відшкодування моральної шкоди; ухвалу
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 4 грудня 2013 року, постановлену
за результатами розгляду касаційної
скарги на рішення апеляційного суду м.
Києва від 26 вересня 2013 року про
визнання наказів незаконними,
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Відповідно до п. 6 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України», заява про перегляд судових
рішень у цивільних справах із підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК, може бути
подана за сукупності таких умов: судом
(судами) касаційної інстанції при
розгляді двох або більше справ
неоднаково застосовано одні й ті самі
норми матеріального права; справи
стосуються спорів, які виникли з
подібних правовідносин; має місце
ухвалення різних за змістом судових
рішень судом (судами) касаційної
інстанції.

Неоднакове застосування одних і тих
самих норм матеріального права
полягає, зокрема: у різному тлумаченні
судами змісту і сутності правових норм,
що призвело до різних висновків про
наявність чи відсутність суб'єктивних
прав та обов'язків учасників
відповідних правовідносин; у різному
застосуванні правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням юридичної сили
цих правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; у різному визначенні
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосуванні різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
правовідносин або поширенні дії норми
на певні правовідносини в одних
випадках і незастосуванні цієї самої
норми до аналогічних відносин в інших
випадках, тобто різне застосування
закону, який не підлягав застосуванню;
у різному застосуванні правил аналогії
права чи закону у подібних
правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Розглянувши заяву ОСОБА_3, колегія
суддів не знаходить підстав для
допуску вказаної цивільної справи до
провадження Верховного Суду України в
порядку, встановленому главою 3 розділу
5 ЦПК України, оскільки з наданих копій
судових рішень, вбачається, що наведені
заявником підстави стосуються інших
фактичних обставин справи у порівнянні
з ухвалою, про перегляд якої ставиться
питання.

Керуючись ст. ст. 354, 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_3
до державного підприємства «Донецька
залізниця» про визнання незаконним
притягнення до дисциплінарної
відповідальності та звільнення,
скасування наказів про накладення
дисциплінарних стягнень та звільнення,
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди, за заявою ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України від 15 листопада 2013 року
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Умнова

Судді: В.І. Амелін

В.С. Висоцька

В.О. Савченко

І.М. Фаловська