Справа № 456/4131/13
Головуючий у 1 інстанції: Гулкевич О.В.
Провадження № 22-ц/783/2456/14
Доповідач в 2-й інстанції: Приколота
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів
Тропак О.В., Федоришина А.В.

з участю
секретаря Іванової О.О.

з участю
ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 на рішення Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 20 січня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 і ОСОБА_2 про
виділ частки із майна, -

в с т а н о в и л а:

Позивач звернулася з позовом про
виділ частки із майна, що є у спільній
частковій власності сторін. В
обґрунтування своїх вимог посилається
на те, що сторони є співвласниками
квартири АДРЕСА_1 та гаража НОМЕР_1
розташованого в гаражному колективі
«Автомобіліст» на вулиці Січових
Стрільців, 24-А у м.Стрию. Їй належить 1/6
частина вказаної квартири та 1/2 частина
гаражу. Згідно з експертними
висновками, які надані Стрийським МБТІ,
вартість квартири становить 183 639 грн.,
вартість гаражу - 30 723 грн. Оскільки
реально виділити їй 1/6 частину квартири
та 1/2 частину гаражу неможливо, просить
стягнути з обох відповідачів на її
користь компенсацію вартості належної
їй на праві власності 1/6 частини
квартири, яка становить 30 606,50 грн., та з
відповідача ОСОБА_2 стягнути
компенсацію вартості належної їй на
праві власності 1/2 частини гаражу, яка
становить 15 361,50 грн.; визнати
відповідачів власниками належних їй
часток квартири та гаражу.

Рішенням Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 20 січня 2014 року позов
задоволено частково. Стягнуто
солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості
належної їй на праві власності 1/6
частини квартири АДРЕСА_1 яка становить
30606,50 грн.; визнано за ОСОБА_4 і ОСОБА_2
право власності на цю частку квартири.
В решті позову відмовлено.

Рішення в частині задоволених
вимог оскаржили відповідачі. У
апеляційній скарзі просять рішення
суду скасувати та ухвалити нове про
відмову в задоволенні позову в цій
частині. Зазначають, що вказане рішення
не ґрунтується на вимогах закону,
ухвалене з порушенням норм
матеріального і процесуального права.
Вказують, що ОСОБА_2 є власником такої ж
частини гаражу як і позивач. Даним
гаражем не користується, оскільки
проживає в іншому місті.
Стверджують, що позивач більше 30
років користується гаражем, має ключі
від нього. Апелянти вказують, що не
мають можливості компенсувати
позивачу вартість належних їй часток.
Вони пропонували ОСОБА_3 відмовитися
від 1/6 частини житла в обмін на 1/2
частину гаражу, але вона відмовилася.
Вважають, що позивач може
безперешкодно користуватися належними
їй частками у спірному майні.

Заслухавши суддю-доповідача,
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи, законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції; колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід задовольнити частково,
оскільки з висновками суду першої
інстанції в повному обсязі погодитись
не можна.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. На
підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини, визнані сторонами, не
підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Рішення вважається
обґрунтованим, якщо воно ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення цим
вимогам в повній мірі не відповідає.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовуються вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Встановлено, що ОСОБА_4 є власником 4/6
частин квартири АДРЕСА_1; відповідач
ОСОБА_2 є власником 1/6 частини
зазначеної квартири та 1/2 частини
гаражу НОМЕР_1 розташованого в
гаражному колективі «Автомобіліст»
на вул. Січових Стрільців,24-А в м.
Стрий. Позивач ОСОБА_3 є власником 1/6
частини спірної квартири та 1/2 частини
вказаного гаражу.

Експертними висновками від 10 та липня
2013 року, які виготовлені Стрийським
МБТІ, встановлено, що станом на липень
2013року вартість квартири становить 183
639 грн., вартість гаражу - 30 723 грн.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.364 ЦК України
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності. Якщо виділ у
натурі частки із спільного майна не
допускається згідно із законом або є
неможливим (ч.2 ст. 183 цього Кодексу),
співвласник, який бажає виділу, має
право на одержання від інших
співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки. Компенсація
співвласникові може бути надана лише
за його згодою. Правовий режим спільної
часткової власності враховує інтереси
всіх учасників і забороняє обмеження
прав одних учасників за рахунок
інших.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №7 від 4 жовтня
1991року «Про практику застосування
судами законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок» в окремих випадках суд може,
враховуючи конкретні обставини справи,
і при відсутності згоди власника, що
виділяється, зобов'язати решту
учасників спільної власності сплатити
йому грошову компенсацію за належну
частку з обов'язковим наведенням
відповідних мотивів. Зокрема, це може
мати місце, якщо частка у спільній
власності на будинок є незначною і не
може бути виділена в натурі чи за
особливими обставинами сумісне
користування ним неможливе.

В силу положень ст.ст.21,24,41 Конституції
України, ст.ст.319, 358 ЦК України всі
громадяни є рівними у своїх правах,
усім власник забезпечуються рівні
умови здійснення цих прав, в тому числі
щодо захисту права спільної часткової
власності. Правовий режим спільної
часткової власності визначається
главою 26 ЦК України з урахуванням
інтересів усіх її учасників. Володіння,
користування і розпорядження
частковою власністю здійснюється за
згодою всіх співвласників, а за
відсутності згоди - спір вирішується
судом. Незалежно від розміру часток,
співвласники при здійсненні
зазначених правомочностей мають рівні
права.

Суд першої інстанції врахував
зазначене, та, виходячи з аналізу
вказаної норми, встановлених обставин
щодо неможливості виділу належної
позивачеві частки у спірній квартирі,
оскільки така є незначною, у
взаємозв'язку з положення ми ст.ст. 21, 24,
41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 319, 358
361 ЦК України; прийшов до правильного
висновку, що передбачене ч.2 цієї норми
право співвласника на виділ частки зі
спільного майна шляхом отримання
грошової компенсації вартості частки в
майні не може бути обмежене іншими
співвласниками, і такому праву
співвласника, що виділяється,
кореспондує обов'язок інших
співвласників сплатити грошову
компенсацію частки, розмір якої
визначається виходячи з дійсної
вартості майна на час розгляду судом
справи. Обов'язковою умо вою
призначення грошової компенсації є
лише згода співвласника, який заявив
вимоги про такий виділ, обов'язковості
згоди інших співвласників і мотивів, з
яких власник має намір реалізувати
своє право на виділ, не передбачено. Це
не залежить від спроможності інших
співвласників компенсувати вартість
частки майна співвласника, який
виділяється. Суд прийшов до висновку
про підставність позову щодо
компенсації позивачу вартості
належної їй частки в квартирі. З такими
висновками суду слід погодитися.

Слід погодитися з висновками суду щодо
відмови у задоволенні позовної вимоги
про компенсацію позивачеві
відповідачами її частки гаражу. Такі
висновки суду є мотивованими,
відповідають встановленим обставинам
у справі. В цій частині рішення не
оскаржується.

Разом з тим колегія суддів не
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо солідарного стягнення з
відповідачів в користь позивача
вартості належної позивачеві частки в
спірній квартирі, що належить сторонам
на праві спільної часткової власності.
З кожного з відповідачів слід стягнути
в користь позивача вартість 1/12 частки в
квартирі та визнати за кожним із них
право власності на 1/12 частку у цій
квартирі.

Стаття 214 ЦПК України вимагає від суду
під час ухвалення рішення об'єктивно
вирішити всі питання щодо обставин,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та визначити якими
доказами вони підтверджувалися.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що оскаржуване
рішення слід змінити у зазначеній вище
частині. В решті рішення слід залишити
без змін.

Керуючись ст.ст.303, п.3 ч.1 ст.307, ст. ст.308,
309, 313, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_4
задовольнити частково.

Рішення Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 20 січня 2014 року в частині
стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2
на користь ОСОБА_3 грошової компенсації
вартості належної їй на праві
власності 1/6 частини квартири АДРЕСА_1
яка становить 30606,50 грн.; визнання за
ОСОБА_4 і ОСОБА_2 права власності на цю
частку квартири, - змінити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості
належної їй на праві власності 1/12
частини квартири АДРЕСА_1 яка становить
15 303,25 грн. (п'ятнадцять тисяч триста три
грн. 25 коп.); визнати за ОСОБА_4 право
власності на 1/12 частку вказаної
квартири.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості
належної їй на праві власності 1/12
частини квартири АДРЕСА_1 яка становить
15 303,25 грн. (п'ятнадцять тисяч триста три
грн. 25 коп.); визнати за ОСОБА_2 право
власності на 1/12 частку вказаної
квартири.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і з цього часу може бути
оскарженим у касаційному порядку
протягом двадцяти днів безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий

Судді