АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 548/2390/13-ц Номер провадження
22-ц/786/3868/14Головуючий у 1-й інстанції
Личковаха О. О. Доповідач ап. інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Омельченко Л.М., Триголова В.М.

при секретарі Коваль А.А.

за участю адвокатів: ОСОБА_1., ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною
скаргою заступника прокурора
Полтавської від 12 листопада 2014 року

у справі за позовом прокурора
Хорольського району до Хорольської
районної державної адміністрації
Полтавської області, ОСОБА_3 за участю
третьої особи Відділу Держземагенства
у Хорольському районі про визнання
недійсним розпорядження голови
Хорольської районної державної
адміністрації Полтавської області,
визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року прокурор
Хорольського району звернувся до
Хорольського районного суду
Полтавської області із вказаним
позовом, просив ухвалити рішення, яким
визнати недійсними розпорядження
голови Хорольської районної державної
адміністрації №364 від 09 листопада 2012
року і №376 від 22 листопада 2012 року та
договір оренди земельної ділянки,
укладений з ОСОБА_3., зобов'язати
останнього повернути орендовані землі
до земель запасу Мусіївської сільської
ради. Стягнути судові витрати,
пов»язані з розглядом справи.

В обґрунтування заявлених вимог
прокурор посилався на те, що
оскаржувані розпорядження голови
Хорольської РДА, видані без додержання
вимог ст.123 ЗК України, ч.2 ст. 7 Закону
України «Про фермерське господарство»,
ст. 50 Закону України «Про землеустрій»,
в зв»язку з чим укладений договір
оренди земельної ділянки є недійсними
з підстав порушення встановленого
законом порядку надання земельних
ділянок в оренду.

Рішенням Хорольського районного суду
Полтавської області від 12 листопада 2014
року позов задоволено частково.

Визнано недійсним (незаконним)
розпорядження №364 від 09 листопада 2012
року Хорольської районної державної
адміністрації «Про надання земельної
ділянки ОСОБА_3 для ведення
фермерського господарства».

Визнано недійсним (незаконним)
розпорядження №376 від 22 листопада 2012
року Хорольської районної державної
адміністрації «Про затвердження
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право користування
земельною ділянкою та надання її в
оренду ОСОБА_3».

Стягнуто з Хорольської районної
державної адміністрації Полтавської
області на користь держави судовий
збір в сумі 243 гривні 60 копійок.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено за безпідставністю.

Вважаючи рішення Хорольського
районного суду Полтавської області
незаконним, заступник прокурора
Полтавської області оскаржив його в
апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
просив оскаржуване ним судове рішення -
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги прокурора
Хорольського району задовольнити у
повному обсязі.

Адвокат ОСОБА_2 в своїх запереченнях на
апеляційну скаргу просив рішення
районного суду залишити без змін, а
апеляційну скаргу - відхилити.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, приходить до
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК
України апеляційний суд за наслідками
розгляду апеляційної скарги має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги та залишення без
змін рішення суду, якщо визнає, що суд
ухвалив рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 09
листопада 2012 року головою Хорольської
районної державної адміністрації
видано розпорядження №364 «Про надання
земельної ділянки ОСОБА_3 для ведення
фермерського господарства».

Згідно п. 1 вказаного останньому надано
в користування на умовах оренди
земельну ділянку із земель запасу
Мусіївської сільської ради загальною
площею 47,71 га для ведення фермерського
господарства строком на 10 років.

На підставі вищевказаного
розпорядження землевпорядною
організацією за заявою ОСОБА_3
розроблено технічну документацію із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право користування
земельною ділянкою на умовах оренди
для ведення фермерського господарства
на території Мусіївської сільської
ради Хорольського району Полтавської
області.

22 листопада 2012 року головою
Хорольської РДА винесено
розпорядження № 376 «Про затвердження
технічної документації із землеустрою,
щодо складання документів, що
посвідчують право користування
земельною ділянкою та надання її в
оренду ОСОБА_3».

У подальшому, на підставі
розпорядження № 376 від 22 листопада 2012
року між Хорольською РДА в особі
голови Хорольської
райдержадміністрації Шевчуги В.М. та
ОСОБА_3. укладено договір оренди № 602
земельної ділянки загальною площею 47, 70
га кадастровий номер :00:006:0018, яка
знаходиться на території Мусіївської
сільської ради Хорольського району
Полтавської області. Вказаний договір
зареєстровано у відділі
Держземагентства в Хорольському
районі 07.12.2012р. за № 05327.

Вказана земельна ділянка, нормативна
грошова оцінка якої становить 1004399 грн.
80 коп., передана в оренду для ведення
фермерського господарства, яке в
подальшому було зареєстроване ОСОБА_3.
під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1.

Частково задовольняючи позовні вимоги
прокурора в частині визнання
недійсними (незаконними) вищевказаних
розпоряджень голови Хорольської
райдержадміністрації, суд першої
інстанції правомірно врахував те, що на
момент винесення розпорядження
головою Хорольської РДА №364 від 09
листопада 2012 року були відсутні
необхідні землевпорядні документи,
зокрема технічна документація із
землеустрою по передачі в оренду
земельної ділянки.

Рішення суду в цій частині не оскаржено
жодною зі сторін та не є відповідно до
ч. 1 ст. 303 ЦПК України предметом
апеляційного розгляду.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог в частині визнання недійсним
договору оренди земельної ділянки,
укладеного між Хорольською
райдержадміністрації в особі голови
Хорольської РДА Шевчуги В.М. та
ОСОБА_3. та в частині зобов'язання
останнього повернути орендовані землі
до земель запасу Мусіївської сільської
ради, місцевий суд виходив з
наступного.

Згідно положень ст.122 ЗК України у
редакції, що була чинною на час
виникнення спірних правовідносин,
землі для сільськогосподарських
потреб, зокрема для ведення
фермерського господарства,
виділяються уповноваженими органами
влади у порядку, встановленому ст.123 ЗК
України.

Наведеною нормою закону, у редакції, що
діяла на час виникнення спірних
правовідносин, передбачалося, що
надання земельних ділянок державної
або комунальної власності у
користування здійснюється на підставі
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування.
Рішення зазначених органів
приймається на підставі проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у разі: зміни цільового
призначення земельних ділянок
відповідно до закону або надання у
користування земельних ділянок, межі
яких не встановлені в натурі (на
місцевості).

Надання у користування земельної
ділянки в інших випадках здійснюється
на підставі технічної документації із
землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості). У такому разі розроблення
такої документації здійснюється на
підставі дозволу, наданого Верховною
Радою Автономної Республіки Крим,
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, органом виконавчої влади або
органом місцевого самоврядування,
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, крім випадків,
коли особа, зацікавлена в одержанні
земельної ділянки у користування,
набуває право замовити розроблення
такої документації без надання такого
дозволу.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_3 передана в користування на
умовах оренди земельна ділянка із
земель запасу Мусіївської сільської
ради загальною площею 47,7046 га з
цільовим призначенням для ведення
фермерського господарства кадастровий
номер :00:006:0018, що підтверджується
Витягом з Державного земельного
кадастру про земельну ділянку із
кадастровим номером :00:006:0018 від 07
грудня 2012 року на території
Мусіївської сільської ради площею 47,70
га ріллі строком на 10 років для ведення
фермерського господарства.

Також судом встановлено, що у
користуванні СТОВ «Мусіївське» в 2006
році на умовах оренди перебувала
земельна ділянка на території
Мусіївської сільської ради
Хорольського району Полтавської
області загальною площею 47,7046 га з
цільовим призначенням для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва кадастровий номер
:00:006:0002, що підтверджується
ксерокопіями сторінок з Технічної
документації із землеустрою по
інвентаризації земель державної
власності для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
єдиним земельним масивом для
заключення договору оренди землі СТОВ
«Мусіївське» на території Мусіївської
сільської ради Хорольського району
Полтавської області.

Аналізуючи кадастровий план земельної
ділянки за кадастровим номером
:00:006:0018 (т.1 а.с.249) та зарис з
земельної ділянки в акті визначення
встановлених та погоджених меж
земельної ділянки в натурі кадастровий
номер :00:006:0002 (т.1 а.с.244), суд
прийшов до вірного висновку, що це одна
і та ж земельна ділянка загальною
площею 47,7046 га, оскільки розмір та опис
меж ідентичні.

Крім того, судом взято до уваги, що
згідно Класифікації видів цільового
призначення земель, затвердженої
Наказом Державного комітету України
із земельних ресурсів від 23 липня 2010
року №548, є розділ Секція А 01 «Землі
сільськогосподарського призначення» в
якому є підрозділи 01.01 «Для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва» та 01.02 «Для ведення
фермерського господарства»

Враховуючи вищевказану класифікацію,
та зазначені вище обставини, суд дійшов
правильного висновку, що при передачі
земельної ділянки ОСОБА_3 в
користування на умовах оренди, її
цільове призначення не змінювалося,
так як вона залишилася землею
сільськогосподарського призначення,
оскільки змінився лише підрозділ з 01.01
«Для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва»
на 01.02 «Для ведення фермерського
господарства».

Ці обставини підтверджуються також
довідкою Відділу Держземагентства у
Хорольському районі Полтавської
області №01-24-02/1519 від 04 квітня .2014 року
(т.1 а. с. 129) та наданими в судовому
засіданні поясненнями представника
третьої особи Відділу Держземагенства
у Хорольському районі.

Виходячи з наведених обставин, колегія
суддів погоджується з висновком
місцевого суду про те, що спірними
розпорядженнями Хорольської РДА
Полтавської області не порушено вимоги
ч. 2 ст. 7 Закону України «Про фермерське
господарство», якими передбачено
виготовлення проекту відведення
земельної ділянки землевпорядною
організацією, в разі задоволення заяви
громадянина про надання земельної
ділянки у власність або в оренду.

При цьому судом взято до уваги
положення ч. 2 ст. 123 ЗК України, якими
визначено, що надання земельних
ділянок державної або комунальної
власності у користування здійснюється
органами виконавчої влади на підставі
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок тільки у разі: 1)
надання земельної ділянки із зміною її
цільового призначення; 2) формування
нової земельної ділянки (крім поділу та
об'єднання). В інших випадках надання у
користування земельної ділянки
здійснюється на підставі технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості). У такому разі
розроблення такої документації
здійснюється на підставі дозволу,
наданого органом виконавчої влади.

Звідси вірним є висновок суду про те, що
оскільки надана ОСОБА_3 земельна
ділянка не є новою та не змінено її
цільове призначення, то згідно пункту 2
розпорядження голови Хорольської
райдержадміністрації №364 від 09
листопада 2012 року і був наданий дозвіл
ОСОБА_3 на виготовлення технічної
документації із землеустрою по
передачі в користування на умовах
оренди спірної земельної ділянки, що
узгоджується з вищенаведеними нормами.

Судом також правильно встановлено, що
ОСОБА_3. мав усі законні підстави,
передбачені Законом України «Про
фермерське господарство» на отримання
земельної ділянки в оренду, а порядок
надання в користування земельної
ділянки на умовах оренди було порушено
Хорольською РДА Полтавської області,
тобто органом державної влади. Зі
сторони відповідача ОСОБА_3 при
отриманні ним земельної ділянки для
ведення фермерського господарства
ніяких правопорушень та інших
незаконних дій допущено не було.

Не суперечить також встановленим у
справі обставинам висновок суду про те,
що укладенням оспорюваного договору
оренди землі не були порушені цивільні
права та інші інтереси держави,
оскільки земельна ділянка надана в
оренду особі, яка фактично мала всі
законні підстави для її отримання.
Орендар - фермерське господарство
«ІНФОРМАЦІЯ_1 сплачувало державі
відповідну орендну плату за
користування земельною ділянкою та всі
інші, передбачені законодавством
платежі, використовувало земельну
ділянку за призначенням та не
порушувало вимоги чинного
законодавства України щодо
користування земельною ділянкою.

За наведених обставин, обґрунтованим є
висновок суду і про те, що хоча
розпорядження голови Хорольської
райдержадміністрації про надання
ОСОБА_3 земельної ділянки для ведення
фермерського господарства і видано без
дотримання вимог ст.123 ЗК України,
враховуючи, що на момент винесення
вказаного розпорядження мала бути, але
була відсутня технічна документація із
землеустрою по передачі в оренду
земельної ділянки, в той же час - не має
достатніх підстав для визнання
недійсним оспорюваного договору
оренди землі за реєстровим №05327
від 22 листопада 2012 року, оскільки
зазначене порушення не вплинуло на
правомірність вирішення питання про
передачу земельної ділянки в оренду.

Судом встановлено, що ОСОБА_3. мав всі
права та законні підстави для
одержання земельної ділянки в оренду
для ведення фермерського господарства,
та дотримався відповідної процедури,
звернувся із заявою до компетентного
органу, уклавши з ним договір оренди
землі, який відповідає вимогам ст.ст.6, 15
Закону України " Про оренду землі" та
ст.ст. 203, 215 ЦК України, оскільки, як
вбачається з зазначеного договору
оренди землі, укладеного 22 листопада 2012
року між Хорольською
райдержадміністрацією Полтавської
області та ОСОБА_3. - в договорі
передбачені всі істотні умови
визначені номами ч. 1 ст. 15 Закону
України "Про оренду землі" /т.1 а.с.15-18/.

Сторонами вищевказаного договору
дотримані вимоги ст. 203 Цивільного
кодексу України, зокрема, сторони мали
необхідний обсяг цивільної
дієздатності; волевиявлення сторін
правочину було вільним і відповідало
внутрішній волі, правочин вчинено у
письмовій формі, зміст правочину не
суперечить вимогам Цивільного кодексу
України, Закону України " Про оренду
землі", не суперечить інтересам держави
і суспільства, його моральним засадам,
а тому відсутні підстави, встановлені
ст. 215 ЦК України для визнання
оспорюваного договору оренди
земельних ділянок недійсним.

Виходячи з вищевикладеного,
правомірним є висновок суду, що
оскільки порушення умов надання
земельної ділянки допущене не ОСОБА_3.,
а Хорольською РДА Полтавської області
і стосується воно винятково
недодержання встановленої ст.123 ЗК
України процедури передачі землі в
оренду, тому воно не є достатньою
підставою для визнання договору оренди
землі недійсним, оскільки в цілому це
порушення не вплинуло на правомірність
передачі земельної ділянки для ведення
фермерського господарства в оренду.

При цьому суд обґрунтовано виходив з
практики Європейського суду, зокрема
рішення Європейського суду з прав
людини "Стретч проти Сполученого
Королівства" від 24 червня 2003 року, за
змістом пунктів 32-35 якого майном у
значенні статті 1 Протоколу 1 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, ратифікованої
Україною,вважається законне та
обґрунтоване очікування набуття майна
або майнового права за договором,
укладеним з органом публічної влади. У
вказаному рішенні Європейський суд з
прав людини зазначив: "наявність
порушень з боку органу публічної влади
при укладенні договору щодо майна не
може бути підставою для позбавлення
цього майна іншої особи, яка жодних
порушень не вчинила".

На підставі ст.17 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" зазначене рішення
Європейського суду з прав людини
"Стретч проти Сполученого Королівства"
застосовано також Верховним Судом
України у постанові від 14 березня 2007
року та зазначено, що самі по собі
допущені органами публічної влади
порушення не можуть бути безумовною
підставою для визнання договорів
недійсними.

З огляду на встановлені та
вищенаведені обставини, правильним є
висновок суду, що у разі задоволення
позовних вимог прокурора щодо визнання
договору оренди землі недійсним та
зобов'язання ОСОБА_3 повернути земельну
ділянку до земель запасу Мусіївської
сільської ради Хорольського району
Полтавської області, буде порушено
справедливу рівновагу між публічними
та приватними інтересами, яка полягає в
необхідності дотримання розумної,
обгрунтованої пропорційності між
використаними заходами і тією метою, на
досягнення якої спрямовувався
будь-який захід, що позбавив особу
власності.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів не знаходить підстав для
задоволення апеляційної скарги, доводи
якої не спростовують правильності
висновків місцевого суду, як і не
підтверджують належними доказами їх
неправомірність.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заступника
прокурора Полтавської області -
відхилити.

Рішення Хорольського районного суду
Полтавської області від 12 листопада
2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: