Головуючий суду 1 інстанції - Кравченко
Доповідач - Коротких О.Г.
Провадження № 22ц/782/1729/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014року колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Луганської області в складі:

головуючого Коротких О.Г.

суддів: Масенко Д.Є., Орлова І.В.

при секретарі: Соловей А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Луганську справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Ленінського районного суду м.
Луганська від 10.02.2014року по справі за
позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Дельта Банк»
про визнання недійсним договору
поруки, про припинення права застави,

Встановила:

У листопаді 2013року ОСОБА_2 звернулася
до суду з позовною заявою до ПАТ
«Дельта Банк» про визнання недійсним
договору поруки, про припинення права
застави, посилаючись на наступні
обставини.

25.12.2007року ТОВ «Український
промисловий банк» уклав з ОСОБА_3, який
є батьком позивачки, кредитний договір
№3/820/ФКВ-07, згідно з яким банк надав
позичальнику грошові кошти в сумі 15
040,00доларів США строком до 24.12.2014року
для придбання автомобіля, марки Samand
модели LX, 2007р. випуску згідно з
договором купівлі-продажу №25/12-07 від
25.12.2007р.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

24.04.2009року після смерті позичальника
між банком, ОСОБА_3 і ОСОБА_2 було
укладено договір поруки за кредитним
договором 3/820/ФКВ-07. Позивач вважає його
недійсним, оскільки він суперечить ч.1,3
ст.203 ЦК України, тому що зміст договору
суперечить діючому Кодексу, моральним
засадам суспільства. Крім цього,
волевиявлення учасників угоди повинно
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Рішенням Перевальського районного
суду Луганської області від 19.10.2009року
ОСОБА_2 визнана спадкоємицею першої
черги після смерті батька ОСОБА_3,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1; визнано такою,
що прийняла спадщину після смерті
ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 у
вигляді автомобіля марки Samand модели LX,
2007р. і зобов»язань за кредитним
договором 3/820/ФКВ-07; визнано за ОСОБА_2
право власності на автомобіль, а також
її зобов»язано переукласти кредитний
договір 3/820/ФКВ-07. і договір застави з
банком на своє ім»я. Рішення є чинним.

30.06.2010року між ТОВ «Український
промисловий банк» і ПАТ «Дельта Банк»,
Національним Банком України було
укладено договір про передання активів
і кредитних зобов»язань, згідно з яким
ТОВ «Український промисловий банк»
передав ПАТ «Дельта Банк» право вимоги
за кредитними і забезпечуючими
договорами, які забезпечують виконання
кредитних зобов»язань перед НБУ.

Враховуючи, що рішенням Перевальського
районного суду від 19.10.2009р., фактично,
підтверджено припинення договірних
відносин перед банком як померлого
ОСОБА_3, так і поручителя ОСОБА_2,
позивач вважає договір застави
припиненим і просить визнати його
таким.

Оскаржуваним рішенням суду позовні
вимоги залишено без задоволення за
необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі позивач ставить
питання про скасування рішення суду з
мотивів його незаконності і
необґрунтованості, порушення судом
норм матеріального і процесуального
права та ухвалення нового рішення, яким
апелянт просить задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обгрунтованість рішення
суду та обговоривши доводи апеляційних
скарг, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст.213,ст.214 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим; законним є рішення ,яким
суд виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом;обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд у числі
інших вирішує також питання, чи мали
місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення
та якими доказами вони
підтверджуються, які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин, яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до вимог ч.1,ч.3 ст.303 ЦПК
України ,- під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, але апеляційний суд
не обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

Згідно з ст.60 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на основу своїх
вимог або заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що
25.12.2007року ТОВ «Український
промисловий банк» уклав з ОСОБА_3, який
є батьком позивачки, кредитний договір
№ 3/820/ФКВ-07, згідно з яким банк надав
позичальнику грошові кошти в сумі 15
040,00доларів США строком до 24.12.2014року
для придбання автомобіля, марки Samand
модели LX, 2007р. випуску згідно з
договором купівлі-продажу №25/12-07 від
25.12.2007р.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

24.04.2009року після смерті позичальника
між банком, ОСОБА_3 і ОСОБА_2 було
укладено договір поруки за кредитним
договором 3/820/ФКВ-07. Позивач вважає його
недійсним, оскільки він суперечить ч.1,3
ст.203 ЦК України, тому що зміст договору
суперечить діючому Кодексу, моральним
засадам суспільства. Крім цього,
волевиявлення учасників угоди повинно
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Рішенням Перевальського районного
суду Луганської області від 19.10.2009року
ОСОБА_2 визнана спадкоємицею першої
черги після смерті батька ОСОБА_3,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1; визнано такою,
що прийняла спадщину після смерті
ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 у
вигляді автомобіля марки Samand модели LX,
2007р. і зобов»язань за кредитним
договором 3/820/ФКВ-07; визнано за ОСОБА_2
право власності на автомобіль, а також
її зобов»язано переукласти кредитний
договір 3/820/ФКВ-07. і договір застави з
банком на своє ім»я. Рішення є чинним.

30.06.2010року між ТОВ «Український
промисловий банк» і ПАТ «Дельта Банк»,
Національним Банком України було
укладено договір про передання активів
і кредитних зобов»язань, згідно з яким
ТОВ «Український промисловий банк»
передав ПАТ «Дельта Банк» право вимоги
за кредитними і забезпечуючими
договорами, які забезпечують виконання
кредитних зобов»язань перед НБУ.

Рішенням Перевальського районного
суду Луганської області від 16.07.2013року
з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк»
стягнуто заборгованість за кредитним
договором в сумі 106235,32грн., а також
судові витрати в сумі 1062,35грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції
послався на чинні рішення
Перевальського районного суду
Луганської області від 19.10.2009року і від
16.07.2013року і виходив з вимог ч.3 ст.61 ЦПК
України, яка передбачає, що обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особи, щодо
якої встановлено ці обставини. Крім
цього, суд зазначив в своєму рішенні, що
позовні вимоги позивачки щодо
припинення договору застави не
відповідають ст.16 ЦК України, оскільки
вона не є стороною цього договору.

Судова колегія частково погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст..553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов"язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов"язання
боржником.

Спірний договір поруки було укладено
24.04.2009року між банком, ОСОБА_3 і ОСОБА_2
за кредитним договором 3/820/ФКВ-07., тобто
через два з половиною місяця після
смерті ОСОБА_3, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1,
що не відповідає вимогам ч.1,3 ст.203 ЦК
України, тому що зміст договору
суперечить діючому Кодексу, моральним
засадам суспільства. Крім цього,
волевиявлення учасників угоди повинно
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Суд першої інстанції не звернув на це
уваги і неправильно встановив спірні
правовідносини в цій частині.
Посилання суду на стягнення
заборгованості за рішенням суду є
безпідставним, оскільки
заборгованість за кредитним договором
стягнута з ОСОБА_2 як з позичальника,
яким вона стала на підставі рішення про
зобов»язання укласти кредитний
договір з банком, а не як з поручителя,
тому доводи апелянта в частині
недійсності договору поруки є
обґрунтованими.

Враховуючи, що ПАТ «Дельта Банк» під
час розгляду справи подав заяву про
застосування строку позовної давності
до цих позовних вимог, судова колегія
вважає, що вона підлягає задоволенню,
оскільки позивач ОСОБА_2 з моменту
укладання договору поруки 24.04.2009року не
оспорювала його без поважних причин,
тим більше, що стосовно неї за спірним
кредитним договором існують два чинних
судових рішення, які нею не були
оскаржені в установленому законом
порядку. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК
України сплив строку позовної давності
є підставою для відмови у задоволенні
позову.

Разом з тим, судова колегія повністю
погоджується з висновками суду щодо
відмови у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 про припинення права застави,
оскільки вони ґрунтуються на
матеріалах справи, з якої вбачається,
що ОСОБА_2 не є стороною укладеного між
банком і померлим ОСОБА_3 договору
застави, а за рішенням суду позивачка
не укладала такого договору. Такі
висновки суду відповідають нормам
матеріального права. а саме: ст.16 ЦК
України.

Посилання апелянта на порушення судом
процесуального права під час
оголошення резолютивної частині
рішення судова колегія не приймає до
уваги, оскільки суд першої інстанції
діяв відповідно до вимог ст.ст.209,218 ЦПК
України, що вбачається з журналу
судового засідання, технічного
звукозапису, з приводу неправильності
чи неповноти яких апелянт з заявою не
звертався.

Таким чином, порушення судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права, призвели до
неправильного вирішення справи, а тому
відповідно до вимог ст.309 ЦПК України,
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню.

Керуючись ст. 209, 307, 309, 316, 319 ЦПК України,
судова палата, -

Вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково, рішення Ленінського
районного суду м. Луганська від
10.02.2014року скасувати, ухвалити нове
рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у
задоволенні позовних вимог про
визнання недійсним договору поруки від
24.04.2009року, укладеного за кредитним
договором 3/820/ФКВ-07 між ОСОБА_3, ТОВ
«Укрпрмбанк» і ОСОБА_2 за пропуском
строку позовної давності. Позовні
вимоги ОСОБА_2 про припинення договору
застави залишити без задоволення за
необґрунтованістю.

Рішення апеляційного суду набирає
чинності з моменту його проголошення
та може бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду кримінальних і цивільних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді: