НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/7921/13-ц
№ 2/183/1077/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року
м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Парфьонова Д.О.,
секретаря судового засідання Буша А.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщені суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Виконавчого комітету Новомосковської
міської ради, треті особи:
Новомосковське міськрайонне
управління юстиції в особі
реєстраційної служби Новомосковського
міськрайонного управління юстиції,
Новомосковська районна державна
нотаріальна контора про встановлення
факту прийняття спадщини за законом,
про визнання права власності в порядку
спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в
якому просила встановити факт
прийняття спадщини ОСОБА_2 - житлового
будинку АДРЕСА_1, загальною площею 63.1
кв.м.; житловою площею 31.3 кв.м. після
смерті його дружини ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Визнати за позивачем
ОСОБА_1, право власності у порядку
спадкування на житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами,
що складається з будинку під літерою А -
загальною площею 63.1 кв.м., житловою
площею - 31.3 кв.м., який розташований на
земельній ділянці 600 кв.м. - держфонду,
та складається з № 1 - сени -8.1 кв.м; № 2
сени - 6.7 кв.м; № 3 передня - 5.0 кв.м; № 4 -
кімната -5.1 кв.м; № 5 кімната - 11.4 кв.м; № 6
кімната -8.8 кв.м; № 7 кухня - 9.5 кв.м; № 8
комора - 2.5 кв.м; І сени 6.3 кв.м; з
господарськими будівлями та спорудами:
б- прибудова.; Б - літня кухня; Д - сарай; В
- гараж, Г - убиральня; К, К1 - колодязь, №
1-7 спорудження, та знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, відповідно як
спадкоємця першої черги, після смерті
батька - ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2
року.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що після смерті її батьків -
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишився житловий
будинок розташований за адресою:
АДРЕСА_1, придбаний згідно договору
купівлі-продажу від 10 травня 1966 року.
Однак акт Державної приймальної
комісії про прийняття в експлуатацію
житлового будинку ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не
отримали, внаслідок чого позивач не
може отримати правовстановлюючий
документ на будинок та реалізувати
свої права спадкоємця.

В поданій заяві представник позивача
просила розглядати справу за її
відсутності. Представник відповідача в
судове засідання не з'явився, причин
неявки не повідомив. Представник
третьої особи в судове засідання не
з'явився, згідно заяви просив
розглядати справу за його відсутності,
заперечував проти задоволення
позовних вимог в частині зобов`язання
провести реєстрацію права власності.

В зв`язку з неявкою сторін фіксування
судового засідання технічними
засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали цивільної
справи, приходить до переконання, що
позовні вимоги обґрунтовані та
підлягають задоволенню з наступного.

У відповідності до виписки з рішення
Виконавчого комітету Новомосковської
ради депутатів трудящих №304 від 14
травня 1960 року та архівної виписки з
протоколу №12 від 14 травня 1960 року за №
Б-112 від 04 травня 1966 року, надано дозвіл
на будівництво житлових будинків
ОСОБА_5 на колгоспній землі Колгоспу ім.
Леніна, 0,061 га із земельної ділянки
ОСОБА_6.

Згідно договору купівлі продажу від 10
травня 1966 року ОСОБА_4 придбав, а ОСОБА_5
продав житловий будинок з господарчими
будівлями, готовність якого складає 85
відсотків, розташований за адресою:
АДРЕСА_2. Договір посвідчено нотаріусом
Новомосковської державної
нотаріальної контори за №1834 та взято
на облік в Новомосковському бюро
технічної інвентаризації, про що
мається відмітка на договорі з
печаткою.

Як свідчить домова книга для прописки
громадян, що проживають в будинку по
АДРЕСА_3 травня 1960 року в будинку
зареєстровано ОСОБА_5, якого знято з
обліку 01 березня 1966 року. 22 грудня 1966
року в будинку прописано ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, яких знято з обліку 06 листопада
1973 року та знову зареєстровано тією ж
датою. 26 квітня 1988 року в будинку
зареєстровано ОСОБА_1 В домовій книзі
наявна приписка зі штампом за підписом
начальника Міського БТІ від 21 травня 1976
року щодо житлової площі будинку № 240-а.

Відповідно до технічного паспорту на
житловий будинок, розташований за
адресою: АДРЕСА_1 від 11 червня 1980 року,
власником будинку значиться ОСОБА_2 на
підставі договору купівлі-продажу від
10 травня 1966 року, посвідченого
нотаріально за №1834.

Відповідно до технічного паспорту
складеного 26 квітня 1995 року на житловий
будинок індивідуального житлового
фонду, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, власником будинку є ОСОБА_4.
Будинок складається з будинку під
літерою А - загальною площею 63.1 кв.м.,
житловою площею - 31.3 кв.м., який
розташований на земельній ділянці 600
кв.м. - держфонду, та складається з № 1 -
сени -8.1 кв.м.; № 2 сени - 6.7 кв.м; № 3
передня - 5.0 кв.м; № 4 - кімната -5.1 кв.м; № 5
кімната - 11.4 кв.м; № 6 кімната -8.8 кв.м; № 7
кухня -9.5 кв.м; № 8 комора - 2.5 кв.м; І сени
6.3 кв.м; з господарськими будівлями та
спорудами: б- прибудова.; Б - літня кухня;
Д - сарай; В - гараж, Г - убиральня; К, К1 -
колодязь, № 1-7. Датою будівництва
значиться - 1966 - 1985 роки.

У відповідності до свідоцтва про
народження серія НОМЕР_1 від 06 серпня 1959
року, позивач - ОСОБА_1 - народилась
ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Її батьками
значаться ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Згідно свідоцтва про смерть серія
НОМЕР_2 від 09 червня 1989 року ОСОБА_3
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відповідно до свідоцтва про смерть
серія НОМЕР_3 від 19 квітня 1993 року
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

У відповідності до копії спадкової
справи № 47, після смерті ОСОБА_3,
спадщину після її смерті у вигляді
грошового вкладу з належними
відсотками прийняв ОСОБА_4, про що
свідчить свідоцтво про право власності
від 27 січня 1990 року, зареєстроване в
державному реєстрі за номером 47. Інший
спадкоємець - ОСОБА_1 - не претендує на
прийняття спадщини.

Згідно витягу зі спадкової справи
після смерті ОСОБА_4 із заявою про
прийняття спадщини звернулась ОСОБА_1.

Як наведено в п.1 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
№ 7, відносини спадкування регулюються
правилами ЦК України, якщо спадщина
відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У
разі відкриття спадщини до зазначеної
дати застосовується чинне на той час
законодавство, зокрема, відповідні
правила Цивільного кодексу
Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому
числі щодо прийняття спадщини, кола
спадкоємців за законом. У разі коли
спадщина, яка відкрилася до набрання
чинності ЦК України і строк на її
прийняття не закінчився до 1 січня 2004
року, спадкові відносини регулюються
цим Кодексом.

На час відкриття спадщини після смерті
ОСОБА_2 діяли норми ЦК УРСР, якими було
передбачено певні дії, які свідчили про
прийняття спадщини, у тому числі
прийняття спадщини шляхом вступу у
володіння та управління спадковим
майном (фактичне прийняття спадщини).
Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було
встановлено, що спадкове майно за
правом спадкоємства переходить до
держави, якщо жоден із спадкоємців не
прийняв спадщину. ЦК УРСР не
обмежувався строк для отримання
свідоцтва про право на спадщину за
законом або заповітом, у тому числі й
для держави.

Отже, норми п. 5 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК, згідно з якими
цей ЦК застосовується також до
спадщини, яка відкрилася, але не була
прийнята ніким з спадкоємців до
набрання чинності цим Кодексом, слід
розуміти таким чином, що правила книги
шостої ЦК може бути застосовано лише до
спадщини, яка відкрилася після 1 липня
2003 року і не була прийнята ніким зі
спадкоємців, право на спадкування яких
виникло відповідно до норм статей 529 - 531
ЦК УРСР.

Якщо спадщина відкрилась у період
чинності ЦК УРСР, застосовуванню
підлягають норми ЦК УРСР про
належність спадщини спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини незалежно від
оформлення права на спадщину.

У відповідності до ст.551 ЦК УРСР, якщо
спадкоємець, закликаний до
спадкоємства за законом або за
заповітом, помер після відкриття
спадщини, не встигнувши її прийняти в
установлений строк (стаття 549 цього
Кодексу), право на прийняття належної
йому частки спадщини переходить до
його спадкоємців (спадкова трансмісія).
Це право померлого спадкоємця може
бути здійснене його спадкоємцями на
загальних підставах протягом строку,
що залишився для прийняття спадщини
(стаття 549 цього Кодексу). Якщо строк, що
залишився, менше трьох місяців, він
продовжується до трьох місяців.

Згідно до ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963
року, яка діяла на момент виникнення
правовідносин) при спадкоємстві за
законом спадкоємцями першої черги є, в
рівних частках, діти.

Відповідно до ст.548 ЦК УРСР для
придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв.

Згідно ст.549 ЦК УРСР, визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо
він фактично вступив в управління
або володіння спадковим майном; 2) якщо
він подав державній нотаріальній
конторі за місцем відкриття спадщини
заяву про прийняття спадщини.
Зазначені в цій статті дії повинні
бути вчинені протягом шести місяців з
дня відкриття спадщини. Особи, для
яких право спадкоємства виникає лише
у випадку неприйняття спадщини іншими
спадкоємцями, можуть заявити про свою
згоду прийняти спадщину протягом
строку, що залишився для прийняття
спадщини. Якщо строк, що залишився,
менше трьох місяців, він продовжується
до трьох місяців.

При цьому, виникнення права на спадкове
майно пов`язане з фактом державної
реєстрації майна. Так, державна
реєстрація права власності на житлові
будинки, споруди регулювалася
підзаконними нормативними актами,
зокрема, такими як Інструкція про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР,
затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року і яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995
року № 56,Тимчасове положення про
порядок реєстрації прав власності на
нерухоме майно, затверджене наказом
Міністерства юстиції України від 7
лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в
Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з
подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали
державну реєстрацію будівель, споруд,
державну реєстрацію права власності на
нерухоме майно, проте виникнення права
власності на будинки, споруди не
залежало від державної реєстрації до
часу набрання чинності ЦК та Законом
України від 1 липня 2004 року "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Отже, у разі відсутності державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно, створене та оформлене в
передбаченому законом порядку до
набрання чинності Законом України від 1
липня 2004 року "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень", спадкоємці, які прийняли
спадщину, мають право на оформлення
спадкових прав шляхом звернення до
нотаріальної контори за видачею
свідоцтва про право на спадщину.

Наявні в справі документи
підтверджують: придбання спадкодавцем
майна 85% готовності, його добудову
(відомість зовнішніх обмірів, зведений
оціночний акт по домоволодінню від 29
березня 1966 року; рахунок сповіщення від
11 квітня 1980 року; технічні паспорти на
домоволодіння) факт постійного
проживання у означеному майні
спадкодавця та спадкоємця (домова
книга, відмітка в паспорті громадянина
України).

Відповідно до п. 1.2 наказу Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України від 24.06.2011 року за № 91 -
документом, який засвічує
відповідність закінчених будівництвом
до 05.08.1992 року індивідуальних житлових
будинків, садових дачних будинків,
господарських будівель і споруд,
прибудов до них, які не підлягають
прийняттю в експлуатацію, вимогам
законодавства, будівельних норм,
державних стандартів і правил, зокрема
для потреб державної реєстрації прав
власності на нерухоме майно, є
технічний паспорт, складений за
результатами технічної
інвентаризації.

Враховуючи, що позивачка фактично
прийняла спадщину, оскільки на момент
смерті спадкодавця і після його смерті
проживала у спадковому будинку,
доказів наявності інших правочинів
щодо означеного майна, вчинених до дати
смерті спадкодавця судом не
встановлено та позивач згідно законом
в порядку першої черги спадкування має
право на нерухоме майно, інших
спадкоємців за законом та заповітом, з
урахуванням копій спадкових справ
судом не встановлено, суд вважає
можливим встановити факт прийняття
позивачкою спадкового майна після
смерті її батька ОСОБА_2, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року та визнати за нею
право власності на означений будинок.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215, 224-226 ЦПК
України, ст.ст. 328, 1261, 1223, 1258, 1268 ЦК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Виконавчого
комітету Новомосковської міської ради,
треті особи: Новомосковське
міськрайонне управління юстиції в
особі реєстраційної служби
Новомосковського міськрайонного
управління юстиції, Новомосковська
районна державна нотаріальна контора
про встановлення факту прийняття
спадщини за законом, про визнання права
власності в порядку спадкування за
законом - задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_1
спадкового майна - житлового будинку
АДРЕСА_1, загальною площею 63.1 кв.м;
житловою площею 31.3 кв.м після смерті її
батька - ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2
року.

Визнати за ОСОБА_1, право власності у
порядку спадкування за законом на
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами, що складається
з будинку літ.А - загальною площею 63.1
кв.м, житловою площею - 31.3 кв.м, сіней
літ. а, сіней літ. а1, ганок, козирок,
погреб №2, літ. б- прибудова.; літ. Б -
літня кухня; літ. В - гараж, літ. Г -
убиральня; літ. Д- сарай; літ. к -
колодязь, літ. к.1 колодязь, № 1 - забор, №
3 - калітка, № 4 - забор, № 5 - забор, № 6 -
калітка, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, після смерті батька - ОСОБА_2,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана апеляційному суду
Дніпропетровської області через
Новомосковський міськрайонний суд
Дніпропетровської області протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Д.О. Парфьонов