Номер провадження: 22-ц/785/8218/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Погорєлової С.О.,
Цюри Т.В.,

при секретарі - Решетник М.С.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Іллічівського міського суду Одеської
області від 24 липня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи
ОСОБА_4, приватний нотаріус
Іллічівського міського нотаріального
округу Одеської області ОСОБА_5 про
визнання договору дарування недійсним,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_3 та просила визнати
недійсним договір дарування від 2011
року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_3,
посилаючись на те, що ОСОБА_6 на момент
вчинення договору не усвідомлювала
значення своїх дій та не могла керувати
ними.

Рішенням Іллічівського міського суду
Одеської області від 24.07.2014 року
відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні
позову.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення скасувати, ухвалити
нове, яким задовольнити її позов.

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах, заслухавши
суддю-доповідача, обговоривши доводи
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що 14 грудня 2012 року
померла ОСОБА_6, про що складений
актовий запис №824 у відділі державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Іллічівського
міського управління юстиції в Одеської
області, що підтверджується копією
свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1
(а.с.9).

15.04.2008р. ОСОБА_6 склала заповіт, яким
заповіла належну їй АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та
ОСОБА_8 в рівних частках кожній (а.с.10).

22.07.2011р. ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_3
АДРЕСА_1, що підтверджується копією
договору дарування, посвідченого
державним нотаріусом ОСОБА_5 (а.с.55).

26.07.2011р. ОСОБА_3 зареєстрував за собою
право власності на АДРЕСА_1, що
підтверджується витягом про державну
реєстрацію прав та інформацією з
Реєстру права власності на нерухоме
майно (а.с.56,132).

Згідно акту №242 від 21.05.2014р. посмертної
судово-психіатричної експертизи
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в момент складання
договору дарування від 22.07.2011р. АДРЕСА_1,
могла усвідомлювати значення своїх дій
керувати ними та усвідомлювати їх
наслідки (а.с.133а-136).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що на
час вчинення правочину ОСОБА_6
усвідомлювала значення своїх дій,
могла керувати ними.

Такий висновок суду відповідає
фактичним обставинам у справі та
ґрунтується на законі.

Відповідно до ч.2ст.59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст.145 ЦПК України
обов'язковим є призначення експертизи
якщо необхідно встановити психічний
стан особи.

Оскільки висновком судово -
психіатричної експертизи встановлено,
що ОСОБА_6 усвідомлювала значення своїх
дій, могла керувати ними під час
укладання договору дарування, то суд
першої інстанції обґрунтовано прийшов
до висновку про неможливість
задоволення позову з таких підстав.

Доводи апеляційної скарги про те, що
пояснення у якості свідків ОСОБА_4 та
ОСОБА_3, які відмовилися надавати
пояснення в порядку ст.63 Конституції,
могли б спростувати висновки суду, до
уваги не приймаються, оскільки рішення
суду не може ґрунтуватися на
припущеннях. Право на відмову від
давання показань у випадках,
передбачених законом, передбачено ЦПК
України.

Доводи про неправильну оцінку пояснень
свідка нотаріуса ОСОБА_5, яка не
пам'ятала точних обставин посвідчення
договору, також не спростовують
висновків суду, оскільки навіть
викладені в апеляційній скарзі
твердження не дають підстав піддати
сумніву викладені в рішенні висновки.

Доводи апеляційної скарги про те, що
договір не був направлений на реальне
настання наслідків, про що свідчать
докази здійснення оплати за комунальні
послуги ОСОБА_6 до часу смерті, а також
пояснення свідків ОСОБА_2 - позивачки у
справі, а також ОСОБА_9 чоловіка
позивачки, ОСОБА_8 - доньки позивачки, не
спростовують того, що ОСОБА_6, розуміючи
зміст власних дій вважала за потрібне
за життя розпорядитися належною їй
квартирою на власний розсуд.

Судом першої інстанції надана оцінка
поясненням свідків і суду апеляційної
інстанції відсутні повноваження на їх
переоцінку.

Доказів того, що дії ОСОБА_6 були
спрямовані на настання інших
наслідків, аніж передача квартири у
власність, не надано, не заперечувалося
самою позивакою, що в спірній квартирі
остання не проживала, проживаючи в
с.Бурлача Балка, а факт наявності
квитанцій про сплату комунальних
послуг на її ім'я після укладання
договору, не є беззаперечним доказом
здійснення саме нею таких дій, а не
новим власником, який своєчасно не
переоформив лицьові рахунки.
Встановлено, що право власності на
квартиру було зареєстроване ним
пізніше укладання договору (а.с.56).

Більш того, вбачається з матеріалів
справи, що спірна квартира подарована
ОСОБА_6 не сторонній особі, а своєму
онуку ОСОБА_3

Із заповіту ОСОБА_6 від 15.04.2008 року
видно, що будинок та земельна ділянка в
с.Бурлача Балка м.Іллічівська Одеської
області були заповідані ОСОБА_4 -
батькові відповідача, не
заперечувалось сторонами,
підтверджено довідкою за місцем
проживання, що ОСОБА_6 проживала в
будинку за адресою с.Бурлача Балка
(а.с.14), ця ж адреса була зазначена
місцем фактичного проживання
відповідача у справі ОСОБА_3 самою
позивачкою у позовній заяві (а.с.3).

Враховуючи, таким чином, наявність
родинних стосунків між сторонами,
твердження позивачки про відсутність
мотиву розпорядитися належним майном,
з одного боку не є безумовним, а з
іншого є можливим виходячи з того, що
майно передано онуку, а не сторонній
особі.

Зважаючи на те, що фактично з інших
правових підстав, аніж нерозуміння
особою під час вчинення угоди значення
своїх дій, позов не обґрунтовано, а
посилання на відсутність настання
реальних наслідків і невідповідність
угоди вимогам ст.203 ЦПК у контексті
позову є складовою та наслідком таких
дій, при цьому передбачених ст.ст.58,59
ЦПК України доказів на підтвердження
таких обставин не надано, то підстав
для задоволення апеляційної скарги не
має.

Керуючись
ст.ст.304,п.1ч.1ст.307,308,313,314,315,317,319 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Іллічівського міського суду
Одеської області від 24 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: