У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Юровської Г.В.,

суддів: Гончара В.П., Нагорняка
В.А.,

Мазур Л.М., Савченко
В.О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз» про усунення перешкод у
користуванні газом та газовим
опаленням, за касаційною скаргою
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз» на рішення апеляційного
суду Львівської області від 17
лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз» (далі - ПАТ «Львівгаз»), у
якому після уточнення позовних вимог
просив усунути перешкоди у
користуванні газовою плитою для
приготування їжі, газовим
водонагрівачем та приватною системою
опалення квартири АДРЕСА_1 газовим
котлом.

Позивач посилався на те, що керівники
монопольної влади ПАТ «Львівгаз»
чинять йому перешкоди у користуванні
газом та газовим опаленням у квартирі
АДРЕСА_1 в цілях незаконного вимагання
коштів. Зазначав, що йому чиняться
перешкоди у користуванні газовою
плитою для приготування їжі, газовим
водонагрівачем, системою опалення
квартири. З 30 листопада 2012
року по даний час відповідачем йому
незаконно відключено газопостачання,
нібито через те, що він самовільно
створив небезпеку у споживанні газу.
Однак актом спеціаліста ПАТ «Львівгаз»
від 20 вересня 2013 року № 100400
встановлено, що жодних порушень
договору і небезпеки у споживанні газу
немає. Зазначав, що перешкоди у
споживанні газу чиняться йому ще з
1995 року та рішенням суду від 24 травня 1999
року йому було дозволено встановити
газовий лічильник, щоб припинити обман
і пограбування його, як споживача,
незаконними тарифами. Після
зазначеного рішення суду між ним, як
споживачем газу, та ПАТ «Львівгаз» було
укладено публічний договір, норми
якого порушуються керівниками
останнього. Вказував на те, що його
безпідставно звинувачують у
самовільному підключенні до системи
газопостачання, оскільки в його
квартирі є тільки внутрішній
квартирний газопровід, який є його
власністю. Вважав, що вищезазначеними
незаконними діями відповідача
порушено його права споживача послуг
газопостачання, а тому просив усунути
перешкоди у користуванні газом та
газовим опаленням у належній йому
квартирі.

Рішенням Сихівського районного суду м.
Львова від 26 листопада 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 17 лютого 2014 року рішення
Сихівського районного суду м. Львова
від 26 листопада 2013 року в частині
відмови вимог ОСОБА_3 щодо усунення
перешкод у користуванні газом, газовою
плитою та газовим проточним
водонагрівачем скасовано та ухвалено в
цій частині нове рішення, яким
задоволено ці вимоги. Ухвалено усунути
перешкоди у користуванні газом,
газовою плитою та газовим проточним
водонагрівачем, що знаходяться у
квартирі АДРЕСА_1, що чиняться ПАТ
«Львівгаз» ОСОБА_3 В іншій частині
рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Львівгаз»,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Рішення апеляційного суду не
відповідає вказаним вимогам.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 проживає
у АДРЕСА_1 та є споживачем природного
газу, послуги з надання якого
здійснюються відповідачем. Письмовий
договір про надання послуг з
газопостачання між сторонами не
укладався.

Згідно з актом технічного приймання та
введення в експлуатацію газової мережі
від 19 червня 1975 року у квартирі АДРЕСА_1
встановлено газову плиту ПГ-4 та
проточний газовий водонагрівач.
Опалення квартири здійснювалось за
допомогою чотирьох кахельних печей.

Судом також встановлено, що при
здійсненні обстеження квартири
позивача працівниками ПАТ «Львівгаз»
виявлено втручання в існуючу газову
мережу шляхом встановлення
двофункційного котла типу «Вісман» і
заміни плити газової ПГ-4 на ПГ-2
«Гореніє» на площі кухні та
встановлення проточного газового
водонагрівача типу «Вайлант» у
приміщенні ванної кімнати, за
відсутності проектно-технічної
документації.

27 серпня 2012 року ОСОБА_3 було припинено
постачання газу у квартиру, яке у
вересні 2012 року відновлювалося на
певний час, а саме: до 30 листопада
2012 року, з метою надання можливості
привести газову мережу та газові
прилади у квартирі відповідно до вимог
нормативних документів.

Також судами встановлено, що ОСОБА_3
неодноразово, зокрема 22 жовтня
2010 року, 15 квітня 2011 року, 20 вересня 2012
року та 19 листопада 2012 року,
повідомлявся відповідачем про
необхідність приведення газової
мережі та розміщення газових приладів
у квартирі у відповідності до вимог
нормативних документів, порядок
виготовлення проектно-технічної
документації, наслідки порушення у
вигляді припинення газопостачання,
перелік дій та документів для
відновлення газопостачання до
квартири. Однак необхідних дій та
документів для відновлення
газопостачання до квартири позивачем
ОСОБА_3 не надано.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
дії відповідача, які оспорюються
позивачем, не суперечили вимогам
Законів України «Про захист прав
споживача», «Про житлово-комунальні
послуги», Правилам надання населенню
послуг з газопостачання, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 09 грудня 1999 року № 2246, Правилам
безпеки систем газопостачання України,
затвердженим наказом Державного
комітету України по нагляду за
охороною праці від 01 жовтня 1997 року №
254, не порушили прав позивача, оскільки
спрямовані на дотримання безпеки
системи газопостачання, відтак не
можуть визнаватись незаконними.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині відмови в позові
щодо усунення перешкод у користуванні
газом, газовою плитою та газовим
проточним водонагрівачем, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що заміна позивачем газової плити ПГ-4,
що знаходилась на кухні квартири
позивача, на газову плитку ПГ-2
«Горіння» не створює загрозу
виникнення аварійної ситуації.

Також суд апеляційної інстанції
виходив з того, що доказів про те, що
газовий проточний водонагрівач був
встановлений після набрання чинності
правовими актами, згідно з якими
забороняється розміщення газових
приладів в санітарних вузлах, а не у 1975
році, як зазначає позивач (з
урахуванням акта технічного приймання
та вводу в експлуатацію газової
проводки від 19 липня 1975 року,
відповідно до якого у квартирі
позивача проведено переобладнання
газової проводки), у справі немає.

Проте з таким висновком суду
апеляційної інстанції погодитись не
можна.

Пунктом 6 Правил надання населенню
послуг з газопостачання, передбачено,
що газопостачання припиняється,
зокрема, у разі: самовільного
підключення газових приладів і
пристроїв споживача до системи
газопостачання; порушення споживачем
Правил безпеки систем газопостачання,
що створює загрозу виникнення
аварійної ситуації.

Відповідно до п. 4.5.7 Правил безпеки
систем газопостачання України в
житлових будинках переміщення і заміна
газових приладів і апаратів
провадяться спеціалізованими
підприємствами газового господарства
або газовими службами підприємств з
урахуванням вимог нормативних
документів і внесенням змін в технічну
документацію.

Пунктом 31 Правил надання населенню
послуг з газопостачання передбачено,
що газопостачальне підприємство має
право припиняти постачання газу
споживачеві у випадках, передбачених п.
6 вказаних Правил, зокрема у разі
самовільного підключення газових
приладів і пристроїв споживача до
системи газопостачання, порушення
споживачем Правил безпеки систем
газопостачання.

Пунктом 4.9 Положення про технічне
обслуговування внутрішньобудинкових
систем газопостачання житлових
будинків, громадських будівель,
підприємств побутового та
комунального призначення,
затвердженого наказом Державної
акціонерної холдингової компанії
«Укргаз» від 30 липня 1997 року № 35,
передбачено, що самовільно встановлене
або непридатне до подальшої
експлуатації газове обладнання, а
також прилади з відводом продуктів
згорання газу в димові канали, в яких
відсутня тяга, повинні відключатися з
оформленням відповідного акта.

Відповідно до розділу 1 «Галузь
використання» дія цього Положення
поширюється на спеціалізовані
підприємства газопостачання та
газифікації Державної акціонерної
холдингової компанії «Укргаз».
Положення є обов'язковим для виконання
ними та підприємствами, установами,
організаціями незалежно від їхньої
відомчої належності і форм власності,
що експлуатують внутрішньобудинкові
системи газопостачання природного та
зрідженого газу в житлових будинках
(квартирах), громадських будівлях,
підприємствах комунального та
побутового призначення, а також
окремими громадянами, що мають житлові
будинки (квартири) або їх частину на
праві приватної власності, на яких
відкрито особовий рахунок.

Відповідно до пп.10 п. 28 Типового
договору про надання населенню послуг
з газопостачання, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 05 липня 2006 року № 938, споживач
зобов'язаний не підключати нові
(додаткові) газові прилади і пристрої,
не змінювати місце їх розташування та
не втручатися в роботу
внутрішньобудинкових систем
газопостачання без узгодження з
виконавцем, а відповідно до пп. 1 п. 29
цього Типового договору виконавець має
право припиняти постачання газу
споживачеві у разі порушення
споживачем Правил безпеки, що створює
загрозу виникнення аварійної ситуації
та самовільного підключення газових
приладів і пристроїв споживача до
системи газопостачання порушення.

Відповідно до пунктів 7 та 9 Правил про
припинення газопостачання складається
акт у двох примірниках, один з яких
залишається у споживача. Відновлення
газопостачання здійснюється
газорозподільним підприємством
протягом двох робочих днів у містах та
п'яти календарних днів у сільській
місцевості після усунення порушень,
сплати споживачем боргу та
відшкодування збитків, завданих його
неправомірними діями
газопостачальному або
газорозподільному підприємству.

Відповідно до пп. 6.2 Державних
будівельних норм України - інженерне
обладнання будинків і споруд, зовнішні
мережі та споруди, газопостачання, ДБН
В.2.5.-20-2012, не допускається розміщення
газових приладів в санітарних вузлах.

Із матеріалів справи вбачається, що
позивач замінив газову плиту ПГ-4, що
знаходилась на кухні квартири
позивача, на газову плитку ПГ-2
«Горіння», а також встановив проточний
газовий водонагрівача типу «Вайлант» у
приміщенні ванної кімнати.

Вирішуючи спір, суд апеляційної
інстанції не звернув уваги на вказані
вимоги закону та не врахував, що для
відключення газопостачання достатньо
лише факту самовільного перенесення,
заміни або встановлення газового
приладу, оскільки вчинення таких дій є
порушенням Правил безпеки
газопостачання, що тягне за собою
наслідки у вигляді створення аварійної
ситуації.

За таких обставин рішення апеляційного
суду не відповідає вимогам ст. 213
ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК
України є підставою для його
скасування із передачею справи на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Львівської
області від 17 лютого 2014 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Г.В. Юровська

Судді: В.П.
Гончар

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

В.О. Савченко