Справа № 445/4/11
Головуючий у 1 інстанції: Постигач Б.А.
Провадження № 22-ц/783/4683/14
Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.,

секретар: Глинський О.А.,

за участі відповідача ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в
інтересах ОСОБА_5 на рішення
Золочівського районного суду
Львівської області від 19 травня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 з
участю третіх осіб ПП «Форпроект», ДП
«Центр державного земельного
кадастру» про повернення самовільно
захопленої земельної ділянки,-

в с т а н о в и л а :

рішенням Золочівського районного суду
Львівської області від 19 травня 2014 року
в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2
про повернення самовільно захопленої
земельної ділянки відмовлено.

Вказане рішення оскаржила ОСОБА_6 в
інтересах ОСОБА_5

В своїй апеляційній скарзі
просить рішення скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення позову
ОСОБА_5 в повному обсязі. Вважає рішення
незаконним, необґрунтованим, винесеним
з порушенням норм матеріального та
процесуального права. Судом неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи, а висновки суду не
відповідають обставинам справи.
Зазначає, що відповідач більше ніж
п'ять років умисно використовує
частину її земельної ділянки для
власних потреб. Рішенням Золочівської
міської ради №699 від 14 грудня 2004 року
було вирішено видати Державні акти на
право власності на землю ОСОБА_5 на
0,0910га для обслуговування житлового
будинку АДРЕСА_1 та на 0,0344га для ведення
особистого селянського господарства.
На підставі цього рішення позивачем
одержано державні акти на право
власності на вищезазначені земельні
ділянки. Від 14.12.2004 року не було
прийнято жодних рішень уповноважених
на те органів щодо зміни площі
земельних ділянок. Самовільне
захоплення відповідачем частини
земельної ділянки позивача також
підтверджується Актом обміру
земельної ділянки від 13 березня 2008
року, котрим підтверджується зменшення
розмірів земельної ділянки позивача у
всіх точках обміру та самовільне
захоплення ОСОБА_2 28,31 кв.м. земельної
ділянки ОСОБА_5 Також, між позивачем та
ОСОБА_7 не існує договору про
встановлення земельного сервітуту, а
також не існує рішення суду, яким було б
встановлено земельний сервітут на
частину земельної ділянки позивача для
проїзду до садиби ОСОБА_7 Окрім того,
встановлення земельного сервітуту для
влаштування проїзду до садиби ОСОБА_7 є
неможливим, оскільки суперечить
земельному законодавству та
будівельно-технічним нормам.

У судове засідання у якому було
ухвалене судове рішення позивач та
представники третіх осіб не з'явилися,
причин неявки не повідомили. Однак суд
вважав за можливе проводити та
завершувати розгляд справи у їх
відсутності, враховуючи, що такі особи
повідомлялися належним чином про час
та місце судового розгляду, клопотань
про відкладення розгляду справи від
них до суду не надходило, доказів, що
свідчили б про поважність причин їх
неявки (неявки їх представників) суду
представлено не було, зважаючи на
вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України, а також те,
що до попередніх судових засідань по
справі надійшли клопотання від третьої
особи ДП «ЦДЗК» про розгляд справи у
відсутності їх представника та заява
представника позивача про підтримання
апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
відповідача та її представника в
заперечення апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає з таких
підстав.

Як вбачається із зустрічної
позовної заяви ОСОБА_5, первісної та
заяв про уточнення позовних вимог (Т.1
а.с. 34-35, Т.2 64-66, 86-87) позивач звернувшись
в суд із зустрічним позовом та вимоги
якого є предметом даного розгляду
(оскільки частина вимог до іншого
відповідача ОСОБА_7 ухвалою суду
виділено в окреме провадження, а
первісний позов ОСОБА_2 - залишено без
розгляду), уточнивши такі просила
зобов'язати відповідача ОСОБА_2
повернути їй самовільну зайняту нею
земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1, а
саме відновити її за рахунок межі
суміжної ділянки (ОСОБА_2) до стану на
момент підписання акту встановлення і
узгодження меж земельної ділянки від
10.08.2003 року.

Суд першої інстанції, як
вбачається із змісту оскаржуваного
рішення, відмовляючи у задоволенні
позову виходив з того, що рішення
органу місцевого самоврядування про
передачу у приватну власність
земельної ділянки позивачу, як і
державний акт, що посвідчував її право
власності на земельну ділянку на даний
час рішенням суду - скасовані.
Відповідач користується земельними
ділянками навіть меншої площі ніж
передано їй рішенням органу місцевого
самоврядування. А крім цього, доказ на
який посилалась позивач про захоплення
її частини ділянки відповідачем, а саме
акт комісії Золочівської міської ради
від 13.03.2008 року є не правочинним, що
підтверджено листом міської ради.

Колегія суддів вважає такі
висновки суду першої інстанції,
обґрунтованими, такими, що
відповідають обставинам справи та
вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів
справи ОСОБА_5 була власником земельних
ділянок площею 0,0910 га та 0,0344 га для
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд та ведення
особистого селянського господарства
відповідно (державний акт Серія ЯА
№438107 від 19.09.2005 року та державний акт
Серія ЯА №438025 від 19.09.2005 року (Т.1 а.с. 36,
37).

Посилаючись на акт обміру
земельної ділянки від 13.03.2008 року
комісії депутатів Золочівської
міської ради (Т.1 а.с. 38), згідно якого
було зафіксовано документально факт
обміру ділянки позивача (що передана їй
у приватну власність згідно державного
акту Серія ЯА №438107, тобто площею 0,0910 га
для обслуговування житлового будинку
та господарських будівель) та
встановлено самовільне захоплення її
частини відповідачем ОСОБА_2, а саме
площею 28,31 м.кв., позивач просила
зобов'язати відповідача ОСОБА_2
повернути їй самовільну зайняту нею
земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1, а
саме відновити її за рахунок межі
суміжної ділянки (ОСОБА_2) до стану на
момент підписання акту встановлення і
узгодження меж земельної ділянки від
10.08.2003 року. Згідно такого акту (Т.1 а.с.
154) і була передана позивачу у власність
і згадана земельна ділянка площею 0,0910
га.

Жодних інших доказів захоплення
земельної ділянки позивача
відповідачем представлено не було.

Однак як вбачається із матеріалів
справи та вірно встановлено судом
першої інстанції акт обміру земельної
ділянки від 13.03.2008 року комісії
депутатів Золочівської міської ради
(Т.1 а.с. 38) спростований листом
Золочівської міської ради Львівської
області № 462 від 20.03.2008 року (Т.1 а.с. 94).
Згідно вказаного листа заяви позивача
ОСОБА_5 13.03.2008 року до міської ради не
надходило, міською радою комісія не
створювалась з приводу обмірів
земельних ділянок та згаданий акт не є
правомочним. Крім цього, із згаданого
акту не вбачається яка саме частина
ділянки, що перебувала у приватній
власності позивача захоплена, а факт
меншого розміру ділянки в натурі
(згідно обмірів двох депутатів міської
ради) ніж передбаченого державним
актом не свідчить про захоплення її
ділянки та ще й саме відповідачем.

Крім цього, як вірно встановлено судом
першої інстанції позивач не є
уповноваженим власником земельної
ділянки, про звільнення якої нею подано
позов, оскільки рішеннями суду, що
набрали законної сили, рішення органу
місцевого самоврядування (№669 від
14.12.2004 року), яким було вирішено
затвердити встановлені межі та розміри
земельної ділянки та видати державний
акт на право власності на землю, що
стосується ділянки, про захоплення
частини якої нею подано позов (0,0910 га), -
спочатку частково, а згодом в цілому
скасовано. Також, спочатку частково, а
згодом в цілому визнано недійсним
державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 0,0910 га Серія ЯА
№438107 (Рішення Золочівського районного
суду від 16.07.2008 року справа №2-168/2008 Т.2
а.с. 154-156; Постанова Золочівського
районного суду Львівської області від
31.08.2011 року справа №2-а-2237/2011 Т.1 а.с. 222-229;
Рішення Золочівського районного суду
львівської області від 8.01.2013 року
справа №2-478/11 Т.2 а.с. 100-102).

Зважаючи на вказане та вимоги ст.ст. 78-81,
106, 107, 125, 126, 158, 212 ЗК України (в редакціях
на час спірних правовідносин) рішення
суду першої інстанції слід залишити
без змін. Доводи апеляційної скарги
вірних висновків суду першої інстанції
не спростовують, тому таку слід
відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314
ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах
ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Золочівського районного суду
Львівської області від 19 травня 2014 року
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку шляхом подання
касаційної скарги протягом двадцяти
днів з дня набрання ухвалою законної
сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий :
Я.А. Левик

Судді:
В.Я.
Бакус

Т.А. Гірник