ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ
28 травня 2014 року м.
Київ Колегія суддів судової палати у
цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:
головуючого Луспеника Д.Д.,
суддів: Гулька Б.І., Червинської М.Є.,
Лесько А.О., Черненко В.А.,
розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
визнання права власності на 1/2 частину
будинку, за заявою ОСОБА_4 про ухвалення
додаткового рішення до рішення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 4 грудня 2013 року,
в с т а н о в и л а:
У листопаді 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із указаним позовом, посилаючись
на те, що з 16 липня 1984 року по 13 серпня 2010
року перебував з відповідачем у
зареєстрованому шлюбі. 26 листопада 1998
року ОСОБА_5 - батько дружини придбав
домоволодіння по АДРЕСА_1. Рішенням
Бобрицької сільської ради від
17 лютого 1999 року ОСОБА_5 дозволено
будівництво житлового будинку з
надвірними будівлями на місці старого
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1,
виготовлено план забудови земельної
ділянки. Він разом із дружиною розпочав
будівництво. Батьки відповідача на
момент купівлі будинку і до завершення
його будівництва проживали у селі, мали
похилий вік, фізично участі у
будівництві не приймали. Актом
державної приймальної комісії від 11
вересня 2006 року указаний будинок
прийнято в експлуатацію, право
власності зареєстровано за ОСОБА_5 24
жовтня 2006 року ОСОБА_5 подарував
вищезазначений будинок ОСОБА_4
Посилаючись на те, що спірний
будинок було збудовано спільною працею
членів сім'ї просив визнати за ним
право власності на Ѕ частину
вищезазначеного будинку.
Рішенням Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 26
червня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Сумської
області від 13 серпня 2013 року, позов
ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано за
ОСОБА_3 право власності на ј частину
житлового будинку з надвірними
будівлями за адресою: АДРЕСА_1, який
складається з житлового будинку літ.
«А», загальною площею 161,9 кв.м, житловою
площею 58,8 кв.м, гараж літ. «Б», погріб
літ. «пг», погріб літ. «В», літня
кухня літ. «Г», сарай літ. «Д», прибудова
літ. «Е», вбиральня літ. «У»,
навіси літ. «д.д.(1)», сарай літ. «З»,
сарай літ. «К», альтанка літ. «Л»,
огорожа літ. «№». У решті позову
відмовлено. Вирішено питання про
судові витрати.

Рішенням Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 4 грудня 2013 року
рішення Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 26 червня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Сумської області від 13 серпня 2013 року
скасовано та ухвалено нове рішення про
відмову в позові.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_4 про ухвалення додаткового
рішення, яким стягнути з позивача на її
користь витрати на правову допомогу у
розмірі 4 тис. грн.

Розглянувши заяву, колегія суддів
вважає, що заява підлягає з таких
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд,
що ухвалив рішення, може за заявою осіб,
які беруть участь у справі, чи з власної
ініціативи ухвалити додаткове рішення,
якщо: стосовно якої-небудь позовної
вимоги, з приводу якої сторони подавали
докази і давали пояснення, не ухвалено
рішення; суд вирішив питання про право,
не зазначив точної суми грошових
коштів, які підлягають стягненню,
майно, яке підлягає передачі, або дії
які треба виконати; суд не допустив
негайного виконання рішення у
випадках, встановлених ст. 367 цього
Кодексу; судом не вирішено питання про
судові витрати.

Частинами 1, 5 ст. 88 ЦПК України
передбачено, що стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо суд апеляційної або
касаційної інстанції, не передаючи
справи на новий розгляд, змінює рішення
або ухвалює нове, суд відповідно змінює
розподіл судових витрат.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах» розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах, в яких така
компенсація виплачується стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
іншою стороною, а в адміністративних
справах - суб'єктом владних
повноважень, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

На підтвердження понесених позивачем
витрат на правову допомогу, нею надано
розрахунок, який включає види робіт,
кількість витрачених нормо-годин, їх
вартість, виходячи з 40% встановленої
законом мінімальної заробітної плати
за годину участі особи, яка надавала
правову допомогу та загальну суму
наданих послуг, яка складає 4 тис. грн.,
які заявник просив стягнути з позивача.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України до
судових витрат, пов'язаних з розглядом
судової справи належать і витрати на
правову допомогу.

Оскільки колегія суддів постановила
рішення, яким відмовила ОСОБА_3 у
задоволенні позову, тому відповідно до
ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню
з позивача на користь відповідача
витрати на правову допомогу у розмірі 4
тис. грн.

Керуючись ст. 220 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

в и р і ш и л а:

Заяву ОСОБА_4 про ухвалення додаткового
рішення до рішення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 4 грудня 2013 року задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 4
тис. грн. понесених витрат на правову
допомогу.

Додаткове рішення оскарженню не
підлягає.

Головуючий Д.Д. ЛуспеникСудді:Б.І.
Гулько А.О. Лесько М.Є. Червинська В.А.
Черненко