У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.05.2014 року
місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в складі:
головуючого судді Монич О.В., при
секретарі Пассер М.І. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Ужгород подання державного виконавця
МВ ДВС Ужгородського МРУЮ - Решетар Я.Я.
про примусове входження в квартиру
АДРЕСА_1,-

встановив:

До Ужгородського міськрайонного суду з
поданням звернувся державний
виконавець МВ ДВС Ужгородського МРУЮ -
Решетар Я.Я. про примусове входження в
квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування вимог у поданні
зазначається, що на виконанні у
міському відділі державної виконавчої
служби Ужгородського міськрайонного
управління юстиції знаходиться
зведене виконавче провадження по
примусовому виконанні: виконавчого
листа №611/2632/12 від 14.11.2013 року виданого
Коростишівським районним судом
Житомирської області про: Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 127446,63 грн.,
майнової шкоди, виконавчого листа №
611/2632/12 від 14.11.2013 р. виданого
Коростишівським районним судом
Житомирської області про: Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 5000 грн.,
моральної шкоди, виконавчого листа №
611/2632/12 від 14.11.2013 р. виданого
Коростишівським районним судом
Житомирської області про: Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 50 грн., судових
витрат.

Відповідно до ч.2 ст.376 ЦПК України суд
негайно розглядає подання, зазначене в
частині першій цієї статті, без виклику
чи повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця. У судове
засідання державний виконавець не
з'явився.

Суд, дослідивши матеріали подання,
дійшов до наступного висновку, що
подання не обґрунтоване,
держвиконавець до суду не з`явився, не
надав суду виконавчого провадження,
за таких обставин суд вирішує справу на
підставі матеріалів подання.

Згідно матеріалів подання,
встановлено, що на виконанні у міському
відділі державної виконавчої служби
Ужгородського міськрайонного
управління юстиції знаходиться
зведене виконавче провадження по
примусовому виконанні: виконавчого
листа №611/2632/12 від 14.11.2013 року виданого
Коростишівським районним судом
Житомирської області про: Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 127446,63 грн.,
майнової шкоди, виконавчого листа №
611/2632/12 від 14.11.2013 р. виданого
Коростишівським районним судом
Житомирської області про: Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 5000 грн.,
моральної шкоди, виконавчого листа №
611/2632/12 від 14.11.2013 р. виданого
Коростишівським районним судом
Житомирської області про: Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 50 грн., судових
витрат.

Постановою про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 10.12.2013 року накладено арешт на все
майно, що належить ОСОБА_2

Поскільки боржник ухиляється від
виконання рішень суду державним
виконавцем 18.04.2014 року було здійснено
вихід за адресою фактичного проживання
боржника, а саме: АДРЕСА_1 для опису й
арешту майна боржника, однак боржник не
надав доступ до будинку, що
підтверджується актом державного
виконавця від 18.04.2014 року. Тобто ці
обставини унеможливлюють належне,
повне та своєчасне виконання зведеного
виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 30 Конституції України
кожному гарантується недоторканість
житла. Не допускається проникнення до
житла чи до іншого володіння особи,
проведення в них огляду чи обшуку
інакше як за вмотивованим рішенням
суду. Тобто обмеження права на
недоторканість житла чи іншого
володіння особи можливе виключно на
підставі вмотивованого судового
рішення.

Ст. 8 Конвенції про захист прав людини і
основних свобод 1950 року декларує:
«Кожен має право на повагу до його
приватного і сімейного життя, до житла
і до таємниці кореспонденції». В своїх
рішеннях Європейський Суд з прав
людини неодноразово підкреслював, що
за цією статтею Конвенції держава
виконає свої зобов'язання не тільки
якщо просто утримається від дій, що ці
права порушують, а за умови, що буде
діяти за певних обставин таким чином,
щоб гарантувати їх забезпечення.

Згідно ст. 11 ЗУ «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених
законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 11 Закону
України "Про виконавче провадження",
державний виконавець при здійсненні
виконавчого провадження має право
звертатись до суду з поданням про
розшук боржника або дитини чи про
постановляння вмотивованого рішення
про примусове проникнення до житла чи
іншого володіння боржника - фізичної
особи або іншої особи.

Цією ж статтею встановлено, що при
виконанні судових рішень державний
виконавець має право безперешкодно
входити на земельні ділянки, в жилі та
інші приміщення боржників - фізичних
осіб, проводити в цих приміщеннях
огляд, за необхідності примусово
відкривати їх в установленому порядку
із залученням працівників органів
внутрішніх справ, опечатувати ці
приміщення, арештовувати, опечатувати
та вилучати належні боржникові майно,
яке там знаходиться та на яке за
законом можливо звернути стягнення.
Згідно передбачених норм вбачається,
що суд розглядає питання про примусове
проникнення до житла чи іншого
володіння боржника на підставі
наявного права державного виконавця
безперешкодно входити до приміщень і
сховищ, що належать боржникам або
зайняті ними.

За змістом наведених правових норм
примусове входження до житла - це
крайній захід, якому повинні
передувати всі інші передбачені
законодавством дії щодо виконання
рішення суду.

Суду не надано переконливих доказів на
підтвердження того, що боржник
відмовляється добровільно виконати
рішення суду. З матеріалів справи не
вбачається, що державним виконавцем
виконані всі можливі заходи. Не
підтверджені належними доказами також
і доводи подання щодо перешкоди
боржника у вході до квартири. До того ж
відсутні дані про те, що боржник
свідомо перешкоджає представниками
ДВС у примусовому виконанні рішення
суду.

Крім того, в матеріалах подання
відсутні будь-які відомості щодо
власників будинку, акту
житлово-комунальної організації на
підтвердження проживання боржника та
інших осіб за адресою, зазначеною
державним виконавцем, а також
неповідомлення інших осіб, права,
свободи та інтереси яких можуть бути
порушені в результаті примусового
входження до їх житла.

Враховуючи наведене, а також те, що
чинним законодавством України (ст.. 376
ЦПК України) передбачено вичерпний
перелік випадків, надання дозволу про
примусове проникнення до житла чи
іншого володіння боржника - фізичної
особи або іншої особи, а саме лише, коли
у житлі чи іншому володінні боржника -
фізичної особи або іншої особи,
знаходиться майно боржника чи майно та
кошти, належні боржникові від інших
осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий
документ про її відібрання, суд
приходить до висновку, що підстави для
задоволення подання державного
виконавця про примусове входження в
квартиру АДРЕСА_1, відсутні, окрім
іншого, ще і будуть порушені
гарантовані Конституцією України
права власників вказаного
домоволодіння щодо недоторканості
житла.

Крім того, статтею 376 ЦПК України
передбачено вичерпний перелік
випадків, надання дозволу про
примусове проникнення до житла, а не
входження до житла.

Керуючись ст. 30 Конституції України, ст.
8 Конвенції про захист прав людини і
основних свобод 1950 року, ст.ст. 10, 60, 210,
212, 376 ЦПК України, ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження», суд, -

ухвалив:

Відмовити у задоволенні подання
державного виконавця МВ ДВС
Ужгородського МРУЮ - Решетар Я.Я. про
примусове входження в квартиру
АДРЕСА_1.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Закарпатської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в 5-ти
денний строк з дня отримання її копії
апеляційної скарги.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду
Монич О.В.