Справа № 383/307/14-ц
Провадження №2/383/130/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2014 року Бобринецький районний
суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Бондаренко В.В.

при секретарі - Зербул С.В.

з участю:

представника позивача - адвоката
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Бобринець
Кіровоградської області в залі
судового засідання Бобринецького
районного суду Кіровоградської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Кетрисанівської сільської
ради Бобринецького району
Кіровоградської області, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 про визнання права власності на
фермерське господарство «Канюки
Михайла Михайловича» в порядку
спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до
Кетрисанівської сільської ради
Бобринецького району Кіровоградської
області про визнання права власності
на фермерське господарство "Канюки
Михайла Михайловича" в порядку
спадкування за законом, обгрунтовуючи
його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її
чоловік ОСОБА_5, після смерті якого
відкрилась спадщина, до складу якої
входить фермерське господарство
"Канюки Михайла Михайловича". Для
ведення селянського (фермерського)
господарства спадкодавцю була надана в
постійне користування земельна
ділянка площею 18,1 га., яка розташована
на території Кетрисанівської
сільської ради Бобринецького району
Кіровоградської області. У
встановлений законом шестимісячний
термін подала заяву про прийняття
спадщини до нотаріальної контори,
однак нотаріусом ОСОБА_6 з посиланням
на статтю 1219 ЦК України у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом їй було відмовлено, оскільки не
входять до складу спадщини права та
обов'язки, що нерозривно пов'язані з
особою спадкодавця, тому статус голови
не успадковується, оскільки такий
статус належить до немайнових відносин
та тому, що не передбачений порядок
реєстрації підприємств (цілісного
майнового комплексу) як об'єкта
нерухомості.

Не погоджуючись з даною постановою
нотаріуса зазначає, що відповідно до
положень п.5.4 статуту ФГ Канюки М.М. у
разі смерті засновника його
повноваження переходять у порядку
спадкоємства за законом чи за
заповітом. Посилаючись також на статті
1223, 1268, 1273, 1274 ЦК України статті 19, 22, 23
Закону України «Про фермерське
господарство» просить визнати за нею
як за спадкоємцем першої черги в
порядку спадкування за законом, право
власності на фермерське господарство
«Канюки Михайла Михайловича»
ідентифікаційний код юридичної особи в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців:
18.01.2002 року НОМЕР_1, що належало
спадкодавцю - ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1

Позивачка та її представник в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали та
просили їх задовольнити, посилаючись
на обставини, викладені в позовній
заяві.

Представник відповідача -
Кетрисанівської сільської ради
Бобринецького району Кіровоградської
області в судове засідання не з'явився,
однак надав до суду заяву з проханням
розглянути справу за його відсутності,
проти задоволення позову не заперечує
(а.с.32,69,107).

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився, однак надав до суду заяву з
проханням розглянути справу за його
відсутності, заявлені позовні вимоги
визнає та не заперечує проти їх
задоволення (а.с.61).

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні
06.05.2014 року позов визнала. В судове
засідання 27.05.2014 року не з'явилась, але
надала до суду письмову заяву, в якій
просить справу розглянути за її
відсутності та визнає позовні вимоги
(а.с.109).

Суд, заслухавши позивача та його
представника, інших учасників процесу,
вивчивши матеріали справи, дослідивши
зібрані в судовому засіданні докази в
їх сукупності, вважає, що позовні
вимоги задоволенню не підлягають з
наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року у місті Бобринець
Бобринецького району Кіровоградської
області помер ОСОБА_5, що
підтверджуються копією свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_2, виданого 06.04.2013
року Відділом державної реєстрації
актів цивільного стану реєстраційної
служби Бобринецького районного
управління юстиції у Кіровоградській
області (а.с.9).

З копії свідоцтва про укладення шлюбу
серії НОМЕР_3, виданого 03.08.1991 року
виконкомом Бобринківської сільської
ради встановлено, що позивач ОСОБА_2
(дошлюбне прізвище ОСОБА_2) є дружиною
померлого (а.с.10).

У відповідності до вимог ч.1,2 ст.1220 ЦК
України спадщина відкривається
внаслідок смерті особи. Часом
відкриття спадщини є день смерті особи.

Отже, 03 квітня 2013 року відкрилася
спадщина на майно ОСОБА_5.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є
перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Частиною 1 статті 23 Закону України «Про
фермерське господарство» визначено, що
успадкування фермерського
господарства (цілісного майнового
комплексу або його частини)
здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до п.9 Постанови пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності» N 20
від 22 грудня 1995 року, успадкування
майна селянського (фермерського)
господарства здійснюється за
загальними правилами спадкового права.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті та
згідно ч.2 ст.1268 цього Кодексу не
допускається прийняття спадщини з
умовою чи із застереженням.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

15.08.2013 року позивач прийняла спадщину
шляхом подачі приватному нотаріусу
Бобринецького районного нотаріального
округу Кіровоградської області ОСОБА_6
заяви про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_5, що підтверджується
копією відповідної заяви, що міститься
в матеріалах спадкової справи (а.с.73).

11.12.2013 року приватним нотаріусам ОСОБА_6
розглянуто документи подані позивачем,
яка просить видати на її ім'я, як на
спадкоємця за законом, свідоцтво про
право на спадщину за законом на право
головування Фермерським господарством
Канюка Михайла Михайловича після
смерті її чоловіка - ОСОБА_5, та
посилаючись на зміст ст. 1219 ЦК України,
ч.1 ст.68 Закону України «Про нотаріат»
відмовлено позивачу у видачі свідоцтва
про право на спадщину з тих підстав, що
статус голови фермерського
господарства не успадковується,
оскільки належить до немайнових
відносин, а також з тих підстав, що в
статуті фермерське господарство
Канюки Михайла Михайловича не
визначено розмір і порядок утворення
статутного та інших фондів, що
унеможливлює визначення майна, яке
належить фермерському господарству на
момент його створення та за
результатами його діяльності на момент
відкриття спадщини (а.с.11).

Згідно витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців серії АВ №?622473
фермерське господарство Канюки
Михайла Михайловича є юридичною особою
з організаційно-правовою формою:
фермерське господарство.

Згідно пункту 2.1 Статуту фермерського
господарства ОСОБА_5 (нова редакція),
затвердженого головою фермерського
господарства ОСОБА_5 та
зареєстрованого розпорядженням голови
Бобринецької районної державної
адміністрації №103-р від 16.02.2004 року
(далі - Статут), господарство є
самостійною юридичною особою згідно з
законодавством України, має
самостійний баланс, разрахунковий,
валютний та інші рахунки, круглу
печатку, штампи, фірмовий бланк та інші
атрибути юридичної особи.

Відповідно до п.1.2 Статуту засновником
фермерського господарства є ОСОБА_5, а
членами фермерського господарства є
син, ОСОБА_3 та дочка, ОСОБА_4 (а.с.113-120).
ОСОБА_4 у зв'язку з укладенням шлюбу
змінила прізвище на «ОСОБА_4», що
підтверджується копією свідоцтва про
шлюб серії НОМЕР_4, виданого 15.12.2007 року
відділом реєстрації актів цивільного
стану Бобринецького районного
управління юстиції ГУЮ
Кіровоградської області (а.с.97).

Пунктом 5.1 Статуту визначено, що
управлінням Господарством
здійснюється засновником, який
правомочний приймати рішення з
будь-яких питань його діяльності.

Пунктом 5.4 Статуту передбачено, що у
разі смерті Засновника його
повноваження переходять у порядку
спадкоємства за законом чи за
заповітом (а.с.113-120).

Ліквідація або реорганізація
Господарства відбувається за рішенням
членів Господарства (п.8.1 Статуту).

Відповідно до вимог ст.4 ЦК України
основу цивільного законодавства
України становить Конституція України.
Основним актом цивільного
законодавства України є Цивільний
кодекс України. Актами цивільного
законодавства є також інші закони
України, які приймаються відповідно до
Конституції України та цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 2 ЦК України учасниками
цивільних відносин є фізичні особи та
юридичні особи (далі - особи).

Статтею 80 ЦК України визначено, що
юридичною особою є організація,
створена і зареєстрована у
встановленому законом порядку.
Юридична особа наділяється цивільною
правоздатністю і дієздатністю, може
бути позивачем та відповідачем у суді.

Юридична особа може бути створена
шляхом об'єднання осіб та (або) майна (ч.1
ст.81 ЦК України).

Згідно ч.1-4 ст.1 Закону України «Про
фермерське господарство» № 973-IV від 19
червня 2003 року фермерське господарство
є формою підприємницької діяльності
громадян із створенням юридичної
особи, які виявили бажання виробляти
товарну сільськогосподарську
продукцію, займатися її переробкою та
реалізацією з метою отримання прибутку
на земельних ділянках, наданих їм для
ведення фермерського господарства,
відповідно до закону. Фермерське
господарство може бути створене одним
громадянином України або кількома
громадянами України, які є родичами або
членами сім'ї, відповідно до закону.
Фермерське господарство має своє
найменування, печатку і штамп.
Фермерське господарство діє на основі
Статуту. У Статуті зазначаються
найменування господарства, його
місцезнаходження, адреса, предмет і
мета діяльності, порядок формування
майна (складеного капіталу), органи
управління, порядок прийняття ними
рішень, порядок вступу до господарства
та виходу з нього та інші положення, що
не суперечать законодавству України.

Відповідно до вимог ст.3 Закону України
«Про фермерське господарство» №973-IV
від 19 червня 2003 року членами
фермерського господарства можуть бути
подружжя, їх батьки, діти, які досягли
14-річного віку, інші члени сім'ї, родичі,
які об'єдналися для спільного ведення
фермерського господарства, визнають і
дотримуються положень Статуту
фермерського господарства. Членами
фермерського господарства не можуть
бути особи, які працюють у ньому за
трудовим договором (контрактом). При
створенні фермерського господарства
одним із членів сім'ї інші члени сім'ї, а
також родичі можуть стати членами
цього фермерського господарства після
внесення змін до його Статуту.

Отже, фермерське господарство Канюки
Михайла Михайловича є юридичною особою
та є учасником цивільних відносин
тобто суб'єктом права.

З копії доданого до позовної заяви
державного акту на право постійного
користування землею, виданого головою
Бобринецької районної ради народних
депутатів 08.11.2001 року вбачається, що
ОСОБА_5 надане у постійне користування
земельна ділянка площею 18,1 гектарів,
розташована на території
Кетрисанівської сільської ради для
ведення селянського (фермерського)
господарства (а.с.21).

З відповіді Державної інспекції
сільського господарства в
Бобринецькому районі Кіровоградської
області судом також встановлено, що за
фермерським господарством Канюки
Михайла Михайловича зареєстровано
наступну сільськогосподарську
техніку: трактор колісний Беларус-32.1
державний номер НОМЕР_5, трактор
колісний Беларус-32.1 державний номер
НОМЕР_6, трактор колісний Беларус-32.1
державний номер НОМЕР_7 (а.с.68).

Згідно ст. 22 Закону України «Про
фермерське господарство» фермерське
господарство як цілісний майновий
комплекс включає майно, передане до
складеного капіталу, не розподілений
прибуток, майнові та інші зобов'язання.
За рішенням членів фермерського
господарства відповідно до закону
фермерське господарство як цілісний
майновий комплекс може бути відчужене
на підставі цивільно-правових угод
громадянам України, які мають право на
створення фермерського господарства,
або юридичним особам України для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.
Громадяни, які придбали майно
фермерського господарства як
цілісного майнового комплексу на
підставі цивільно-правової угоди,
подають у встановленому порядку Статут
фермерського господарства на державну
реєстрацію.

Статтею 19 Закону України «Про
фермерське господарство» N 973-IV від 19
червня 2003 року визначено, що до складу
майна фермерського господарства
(складеного капіталу) можуть входити:
будівлі, споруди, облаштування,
матеріальні цінності, цінні папери,
продукція, вироблена господарством в
результаті господарської діяльності,
одержані доходи, інше майно, набуте на
підставах, що не заборонені законом,
право користування землею, водою та
іншими природними ресурсами,
будівлями, спорудами, обладнанням, а
також інші майнові права (в тому числі
на інтелектуальну власність), грошові
кошти, які передаються членами
фермерського господарства до його
складеного капіталу.

Порядок володіння, користування і
розпорядження майном фермерського
господарства здійснюється відповідно
до його Статуту, якщо інше не
передбачено угодою між членами
фермерського господарства та законом.
Член фермерського господарства має
право на отримання частки майна
фермерського господарства при його
ліквідації або у разі припинення
членства у фермерському господарстві.
Розмір частки та порядок її отримання
визначаються Статутом фермерського
господарства (ст.20 Закону України «Про
фермерське господарство»).

За змістом ч.1 ст.316, 317 ЦК України правом
власності є право на річ (майно), яке
вона здійснює відповідно до закону за
своєю волею, незалежно від волі інших
осіб. Власникові належить право
володіння, користування та
розпорядження своїм майном.

В суді позивачем не було документально
підтверджено та доведено належними
доказами право власності спадкодавця
на фермерське господарство ОСОБА_5.

З системного аналізу положень
вищевказаних норм законодавства та
Статуту суд приходить до висновку про
те, що спадкодавець ОСОБА_5 за життя не
мав права власності на зазначене
фермерське господарство, як юридичну
особу та суб'єкта цивільних прав, а мав
відповідні права засновника, що
включають правомочності на участь цієї
особи в управлінні господарством,
отримання певної частки прибутку даної
організації та майна у разі ліквідації
останньої відповідно до закону, а також
інші правомочності, передбачені
законом та статутними документами.

За таких обставин до складу спадщини не
увійшло право власності ОСОБА_5 на
фермерське господарство, тобто позивач
звернувся до суду за захистом
неіснуючого права, що є підставою для
відмови в задоволенні позову.

Таким чином, позивачкою обрано
неналежний спосіб захисту порушеного
на її думку права спадкоємця померлого
засновника фермерського господарства
на участь у фермерському господарстві,
на майно (частку в складеному капіталі)
фермерського господарства тощо,
оскільки не підлягають захистові
шляхом визнання права власності на
юридичну особу - фермерське
господарство до складу якого входять
інші фізичні особи - члени даного
господарства.

З огляду на перераховані обставини,
керуючись ст.ст. 2, 16, 80, 81, 316, 317, 392, 1216, 1218,
1219, 1220, 1222, 1223, 1261, 1268, 1269 ЦК України, 1, 3, 19,
20, 22, 23 Закону України «Про фермерське
господарство» №973-IV від 19 червня 2003
року, п.9 Постанови пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику у
справах за позовами про захист права
приватної власності» N 20 від 22 грудня 1995
року, пунктами 1.2, 2.1, 5.1, 5.4, 8.1 Статуту
фермерського господарства ОСОБА_5,
ст.ст. 88, 213-215, 174 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до
Кетрисанівської сільської ради
Бобринецького району Кіровоградської
області, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання
права власності на фермерське
господарство «Канюки Михайла
Михайловича» в порядку спадкування за
законом - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Кіровоградської
області шляхом подання апеляційної
скарги через Бобринецький районний суд
Кіровоградської області протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
В.В. Бондаренко