АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2032/14Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 46 Черненко В. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВишні Н. В.
суддівЮвшина В. І. , Пономаренка В. В.
при секретаріНаконечній М.М.
з участю: адвокатів ОСОБА_6, ОСОБА_7,

позивачки ОСОБА_8,

відповідача ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_9 на заочне рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 12 травня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про визнання будинковолодіння спільною сумісною власністю подружжя та право власності на його частину, виділ її в натурі та визнання права користування 1/2 частиною земельної ділянки, -

в с т а н о в и л а :

03 листопада 2010 року ОСОБА_8 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_9 про визнання будинковолодіння спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на його частину, виділ її в натурі, визнання права користування 1/2 частиною земельної ділянки, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_9 з 07.10.1995 року по 31.08.2010 року. Шлюб між ними розірвано на підставі рішення Городищенського районного суду.

Від даного шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає біля позивачки та перебуває на її утриманні.

Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 21.12.2001 року, сторонами придбаний житловий будинок АДРЕСА_1. Дане будинковолодіння зареєстроване на ім'я відповідача ОСОБА_9,

Вищевказаний будинок є їхньою спільною сумісною власністю і вона має право на його частину, як у спільному майні подружжя.

Тому просила: - визнати житловий будинок з надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1 Черкаської області, спільною сумісною власністю подружжя - її та ОСОБА_9;

- поділити спільне сумісне майно подружжя, зокрема - житловий будинок садибного типу, розташований за вищевказаною адресою, виділивши їй частину будинку з боку наявного входу: кімнати № 6 (кухня). № 7, № 8, 1/2 частину кімнати № 2 (коридор) по її довжині та частину кімнати № 1-1 (веранда), довжиною 1,8 м; літню кухню (Г) з прибудовами (г та гі);

- визнати за нею, ОСОБА_8, право користування 1/2 частиною присадибної земельної ділянки, що рахується за вказаним будинковолодінням, необхідною для обслуговування будинку та надвірних споруд, з боку виділеної їй частини будинку та 1/2 частиною саду та огороду зі сторони будинковолодіння АДРЕСА_2 по їх довжині від вул. Мічуріна до вул. Толстого; огорожу, криницю та замощення залишити в їхньому спільному користуванні;

- стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 понесені судові витрати.

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 12 травня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_8 задоволено повністю.

Вирішено визнати житловий будинок з надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1, Черкаської області, спільною сумісною власністю подружжя: ОСОБА_8 та ОСОБА_9.

Вирішено поділити спільне сумісне майно подружжя, а саме: будинок з надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1 Черкаської області, за варіантом № 2а висновку експертів за результатами проведення додаткової комісійнім судової будівельно-технічної експертизи від 21.01.2014 року № 490/13-23, 2488/13-23 2489/13-23 (додаток № 8 до висновку, на плані штрихована область зеленого кольору) згідно якого виділити ОСОБА_8 по житловому будинку: кімнату № 1 (коридор), площею 3.4 кв.м; кімнату № 6 (кухня), площею 12.0 кв.м.: кімнату № 7 (кімната), площею 9,6 кв.м; кімнату № 8 (кімната), площею 19,0 кв.м; кімнату № 9 (коридор), площею 5,6 кв. м; по будинковолодінню; веранду (г); літню кухню (Г); сарай (Е); 1/2 огорожі (3); 1/2 воріт (4); 1/2 колодязя питного (6); 1/2 огорожі (7); 1/2 фіртки (8); 1/2 фіртки (6); 1/2 огорожі (10); 1/2 фіртки (11); 1/2 огорожі (12); 1/2 фіртки (13); ганок

(а-1).

Лінія розподілу горища житлового будинку проходить по лінії розподілу першого поверху.

Вирішено зобов'язати ОСОБА_8 влаштувати перегородку; приміщенні № 9 (коридор) площею 5,6 кв.м. У виділеній частині житлового будинку реконструювати систему опалення, газопостачання, водопостачання, електропостачання метою забезпечення їх автономності.

Визнано за ОСОБА_8 право користування 1/2 частиною земельної ділянки, що рахується за будинковолодінням. розташованим по АДРЕСА_1 Черкаської області, згідно висновку експертів за результатами проведення додаткової комісійної судової будівельно-технічної експертизи від 21.01.2014 року № 490/13-23, 2488/13-23, 2489/13-23 (додаток № 9 до висновку, на плані штрихована область зеленого кольору), а саме: земельною ділянкою, площею 132,4 кв.м, яка обмежена відрізками, що проходять від т. 1 до т. 12. довжиною 8,71 м - по межі із земельною ділянкою міської ради; від т. 12 до т. 11, довжиною 3,22 м; від т. 11 до т. 10, довжиною 2,67 м; від т. 10 до т. 8. довжиною 7,2 м; від т. 8 до т. 7, довжиною 11.49 м; від т. 7 до т. 6, довжиною 1,1м; від т. 6 до т. 1, довжиною 12,21 м - по межі із земельною ділянкою домоволодіння № 15; та земельною ділянкою, площею 295,7 кв. м, яка обмежена відрізками, що проходять від т. 2 до т. 3. довжиною 42,2 м - по межі із земельною ділянкою домоволодіння № 11; від т. 3 до т. 4, довжиною 4.74 м; від т. 4 до т. 18, довжиною 9,8 м; від т. 18 до т. 14, довжиною 3,4 м; від т. 14 до т. 17. довжиною 10,88 м; від т. 17 до т. 16, довжиною 3,76 м; від т. 16 до т. 15. довжиною 8,15 - паралельно фасаду прибудови «а»; від т. 15 до т. 13, довжиною 10,2 м; від т. 13 до т. 2, довжиною 7,28 м. по межі із земельною ділянкою міської ради.

Згідно висновку експертів за результатами проведення додаткової комісійної судової будівельно-технічної експертизи від 21.01.2014 року № 490/13-23. 2488/13-23, 2489/13-23 (додаток № 9 до висновку, на плані штрихована область жовтого кольору), виділити ОСОБА_8 для спільного користування з ОСОБА_9 земельну ділянку площею 43,8 кв.м, яка обмежена лініями розподілу від т. 12 до т. 13, довжиною 6,01 м - по межі із земельною ділянкою міської ради; від т. 13 до т. 15, довжиною 10.2 м; від т. 15 до т. 9. довжиною 1.95 м; від т. 9 до т. 8, довжиною 2.77 м; від т. 8 до т. 10. довжиною 7.42 м; від т. 10 до т. 11, довжиною 2,67м; від т. 11 до т. 12, довжиною 3,22 м.

Стягнуто з ОСОБА_8, частина якої в натурі при поділі будинковолодіння стала більша за ідеальну, на користь ОСОБА_9 компенсацію у розмірі 3976 (три тисячі дев'ятсот сімдесят шість) гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 судові витрати у сумі 5129 (п'ять тисяч сто двадцять дев'ять) гривень 70 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави судовий збір у сумі 862 (вісімсот шістдесят дві) гривні 72 копійки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_9, посилаючись на порушення процесуального та матеріального права, зокрема, положення ст. 70 СК України, на невідповідність фактів обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким здійснити розподіл будинковолодіння АДРЕСА_1 та земельної ділянки, згідно висновку повторної судової будівельно-технічної експертизи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_8, суд першої інстанції прийшов до висновку, що житловий будинок з надвірними будівлями набутий у шлюбі і тому є спільною сумісною власністю подружжя. Розподіл спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за варіантом 2а висновку експертів за результатами проведення додаткової комісійної судової будівельно-технічної експертизи від 21.01.2014 року № 490/13-23, 2488/13-23. 2489/13-23 та встановлення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками в частинах 1/2 до 1/2 за варіантом 2 висновку експертів, є обґрунтованим, доцільним, не порушує права сторін - співвласників.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України ).

Інтересам подружжя відповідає поширення на майно, набуте за час шлюбу, саме правового режиму спільної сумісної власності. Відповідно до ст.60 СК воно вважається таким, що належить подружжю.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року.

Встановлено, що з 07.10.1995 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. На підставі рішення Городищенського районного суду від 31.08.2010 шлюб між ними розірваний (т.1, а.с. 12 ).

В період шлюбу, згідно договору купівлі-продажу від 21.12.2001 року, сторони придбали житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований на присадибній земельній ділянці по АДРЕСА_1, Черкаської області (т.1, а.с. 5 ).

Як вбачається з матеріалів справи, права і обов'язки щодо спірного будинку виникли у момент його придбання у 2001 році і правовідносини між сторонами з приводу нього нормами СК України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, не регулюються.

Статтею 22 КпШС України визначено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України та ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Як зазначено вище, аналогічне положення закону було закріплено й у ст. 22 КпШС України, чинного на час набуття сторонами спірного майна.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст. 70 СК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 2 ст. 71 СК України).

Згідно з положеннями п. 22 постанови ПВС України від 21 грудня 2007 року N 11, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. ст. 69 - 72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 23 вищевказаної постанови від 21 грудня 2007 року N 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Тобто названі норми матеріального права припускають існування факту спільної сумісної власності подружжя, доки не доказано інше кимсь із подружжя.

Відповідно до висновку експертів за результатами проведення додаткової комісійної судової будівельно-технічної експертизи від 21.01.2014 року № 490/13-23, 2488/13-23, 2489/13-23, експертами було запропоновано чотири варіанти поділу домоволодіння по АДРЕСА_1, Черкаської області (варіанти: 1, 1а, 2 та 2а) (а.с. 22-54 т. 2).

Позивач ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що для поділу будинку і споруд варіант 2а(додаток № 8 до висновку, на плані штрихована область зеленого кольору) є найбільш прийнятним для обох сторін. При цьому вона погодилася на влаштування перегородки у приміщенні № 9 (коридор) площею 5,6 кв.м. та у виділеній частині житлового будинку реконструювати систему опалення, газопостачання, водопостачання, електропостачання з метою забезпечення їх автономності.

Крім того, позивач ОСОБА_8, частина якої, згідно вказаного варіанту 2а, при поділі будинковолодіння в натурі є більшою за ідеальну, згідна сплатити відповідачу ОСОБА_9 компенсацію у розмірі 3976 гривень 00 копійок.

Суд врахував відповідну думку позивачки, а також висновок експертизи про те, що з урахуванням фактичного об'ємно-просторового рішення житлового будинку «А-1» з прибудовою по АДРЕСА_1, Черкаської області та функціонального використання приміщень, є можливість розділити житловий будинок на дві ізольовані квартири. Це відповідає вимогам нормативних документів, що діють на території України в галузі будівництва При цьому відступ від ідеальних часток 1/2 та 1/2 є не значним.

Заслухані в судовому засіданні апеляційної інстанції експерти ОСОБА_11 та ОСОБА_12 дали додаткові обгрунтування щодо вказаного варіанту розподілу, який на їхню думку, також є найбільш прийнятним по облаштуванню та користуванню як ізольованими приміщеннями (квартирами) обома сторонами. При цьому експертами зазначено, що в даному варіанті розподілу враховані можливості перепланування будинку з урахуванням їх основних несучих конструкцій.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Городищенської міської ради від 30.03.2012 року було надано дозвіл на переобладнання і перепланування житлового будинку по АДРЕСА_1 з метою розподілу будинковолодіння для роздільного користування при поділі спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_9 та ОСОБА_8 (т.1, а.с.148 ).

Після проведення додаткової комісійної судової будівельно-технічної експертизи від 21.01.2014 року, на звернення апеляційного суду, виконавчим комітетом Городищенської міської ради ухвалено рішення №220 від 03 грудня 2014 року, яким також надано дозвіл на переобладнання і перепланування спірного будинку по АДРЕСА_1 з метою необхідності розподілу при поділі спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відповідно до висновку названої експертизи (додається).

Тому посилання апелянта у скарзі на ту обставину, що дозвіл виконавчого комітету Городищенської міської ради від 30.03.2012 року неналежний, не може слугувати підставою для скасування рішення.

Щодо користування земельною ділянкою, то експертами, згідно вказаного вище висновку, було запропоновано три варіанти (варіант І до варіанту 1 розподілу будинковолодіння, варіант 1а -до варіанту 1а розподілу будинковолодіння і а варіант 2 до варіантів поділу будинковолодіння 2 та 2а).

При визначенні можливих варіантів розподілу земельної ділянки між співвласниками враховується: частки співвласників в одиницях площі; розташування будівель і споруд на земельній ділянці; надані можливі варіанти розподілу житлового будинку та господарських будівель і споруд між співвласниками; вимоги нормативних документів діючих в будівництві.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що найбільш прийнятним для поділу будинковолодіння є варіант 2а. Враховуючи можливість забезпечення доступу кожного з співвласників до відповідної частини житлового будинку та надвірних споруд, на думку колегії, є обгрунтованим висновок суду щодо права користування 1/2 частиною земельної ділянки, яка знаходиться біля спірного будинковолодіння, поділ якої необхідно провести за варіантом 2 (додаток № 9 до висновку), відповідно до якого кожному із співвласників будівель пропонується виділити земельні ділянки площею по 428,1 м2 . При цьому у спільному користуванні перебуватиме земельна ділянка площею 43,8 м2 (а.с.54,т.2).

По даних Городищенської міської ради, згідно записів в земельно-кадастровій книзі за гр. ОСОБА_14 по АДРЕСА_1 рахується земельна ділянка розміром 0,09 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. При цьому міською радою надано план-схему вказаної земельної ділянки (а.с.17,18,т.2).

Тому доводи апеляційної скарги про те, що земельна ділянка не визначена місцем розташування та площею, згідно чинного законодавства, колегією суддів до уваги не приймаються, як такі, що не спростовують мотивованих висновків суду та не підтверджені належними та допустимими доказами.

Безпідставними та необгрунтованими колегія вважає посилання апелянта у скарзі на ту обставину, що судом не враховано дійсний статус, як житла, літньої кухні. При цьому апелянт в поясненнях посилається на те, що літня кухня може використовуватися як житлове приміщення.

Проте, такі посилання колегія вважає помилковим, оскільки літня кухня не може бути визнана житловим приміщенням. В матеріалах справи такі дані відсутні. Згідно технічного паспорта, по статусу вона є літньою кухнею, проживання в ній не передбачено, так як вона, відповідно до нормативних документів, не є ізольованою квартирою.

Про це в судовому засіданні підтвердили, заслухані як спеціалісти, експерти ОСОБА_11 та ОСОБА_12

Судові витрати судом першої інстанції вирішено, відповідно до вимог ст.88 ЦПК.

З огляду на викладені вище фактичні обставини справи та норми законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при розгляді справи вірно з'ясував і перевірив всі фактичні обставини справи, правильно визначив норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняв законне судове рішення, вирішивши при цьому спір між сторонами.

Оскільки в рішенні суду не відображені позиції щодо виділення ОСОБА_9 іншої частини житлового будинку і надвірних споруд, а також щодо права користування відповідною частиною земельної ділянки біля будівель і приміщень, колегія рекомендує суду першої інстанції ухвалити по справі додаткове рішення з цього питання. Дану обставину колегія суддів не розцінює як підставу для скасування оскаржуваного рішення.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 відхилити.

Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 12 травня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про визнання будинковолодіння спільною сумісною власністю подружжя та право власності на його частину та виділ її в натурі та визнання права користування 1/2 частиною частиною земельної ділянки залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :