АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/334/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 20 Савенко В. Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
Єльцов В. О. РІШЕННЯ
13 травня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоЄльцов В. О.
суддівПальонний В. С. , Карпенко О. В. при
секретаріВолвенко А.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення
Золотоніського міськрайонного суду
Черкаської області від 25 листопада 2013
року по справі за позовом ОСОБА_7 до
ОСОБА_8, третя особа на стороні
відповідача ОСОБА_6, про встановлення
нікчемності правочину - договору
купівлі-продажу майна, визначеного в
рахунок майнового паю, від 17 травня 2005
Вивчивши матеріали справи,
колегія суддів, -
в с т а н о в и л а :
ОСОБА_7 звернулася до суду із позовом
про визнання нікчемності правочину -
договору купівлі-продажу майна,
визначеного в рахунок паю.
Представником позивача ОСОБА_7 за
довіреністю ОСОБА_9 були наданні
пояснення, стосовно того, що 30 березня
2001 року рішенням загальних зборів
трудового колективу був затверджений
Статут Драбівського колективного
підприємства «Агропромбуд», а 04 квітня
2001 року вказаний Статут був
зареєстрований у Драбівській
райдержадміністрації.
На загальних зборах трудових
колективів КП «Агропромбуд» та ДП
«Будматеріали» 14 грудня 2004 року були
затверджені акти оцінки вартості
майна, яке підлягає розпаюванню,
передачі об'єктів соціальної сфери,
розрахунку пайового фонду та списки
працівників та пенсіонерів, які мають
право на отримання майнових паїв. Також
на цих зборах було вирішене питання про
продаж майнових паїв підприємства та
уповноважено голову «Агропромбуду»
підписати відповідну угоду від імені
власників паїв. В результаті
розпаювання позивачу ОСОБА_7 належить
Голова «Агропромбуду» Сергієнко І.І.,
від свого імені та від імені
співвласників майна КП «Агропромбуд» 17
червня 2005 року уклав із ОСОБА_8 договір
купівлі-продажу майна, визначеного в
рахунок майнового паю КП
«Агропромбуд», за умовами якого йому
було продане майно, а не майнові паї.
Співвласники майнових паїв на своїх
загальних зборах не приймали рішення
про продаж майнових паїв та не
уповноважували голову КП
«Агропромбуд» Сергієнка І.І. укладати
такий договір. Договір про поділ майна,
що є у спільній частковій власності
трудового колективу, в письмовій формі
не укладався, тому право спільної
часткової власності на вказане майно
Оскільки вказаний договір
купівлі-продажу майна суперечить
діючому законодавству, сторона
позивача просила встановити
нікчемність вказаного правочину.
Рішенням Золотоніського районного
суду Черкаської області від 25
листопада 2013 року було встановлено
нікчемність правочину - договору
купівлі-продажу майна, визначеного в
рахунок майнового паю, від 17 червня 2005
року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить
рішення Золотоніського районного суду
Черкаської області від 25 листопада 2013
року скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позову
повністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Ст. 213 ЦПК України вказує, що рішення
суду повинно бути законним та
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Однак, дане рішення суду вказаним
вимогам не відповідає.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

Як встановлено в судовому засіданні, 16
травня 2005 року були проведені загальні
збори трудових колективів
Драбівського КП «Агропромбуд» та
Дочірнього підприємства
«Будматеріали», що стверджується
копією протоколу № 1.

На цих загальних зборах були прийняті
рішення: 1. «Провести продаж майнових
паїв, отриманих в результаті паювання
майна підприємства ОСОБА_8; 2.
«Уповноважити голову «Агропромбуду»
Сергієнка І.І. від імені власників
майнових паїв підписати договір
купівлі-продажу».

17 червня 2005 року Сергієнко І.І. від
свого імені та від імені співвласників
майна КП «Агропромбуд» уклав із ОСОБА_8
договір купівлі-продажу майна,
визначеного в рахунок майнового паю.

Відповідно до п.5 договору
купівлі-продажу від 17 червня 2005 рку
продавці зобов'язуються виготовити
для покупців два Свідоцтва про право
власності на майновий пай члена
колективного підприємства (майновий
сертифікат) на протязі трьох днів, з
моменту повного розрахунку.

23 червня 2005 року відповідачу
ОСОБА_8 Драбівське КП «Агропромбуд»
видало Свідоцтво про право власності
на майновий пай колективного
підприємства (майновий сертифікат) -
копія в справі. Відповідно до цього
Свідоцтва відповідач має право на
пайовий фонд майна КП «Агропромбуд» на
підставі договору купівлі-продажу від
17 червня 2005 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з тих
обставин, що вищевказаний правочин
повинен бути визнаний нікчемним,
оскільки відповідно до позиції Закону
майнові паї не можуть бути тотожними
майну, що підлягає розпаюванню.
Нікчемний правочин не порушує право, а
є лише тільки підставою для
заперечення однією особою права іншої
особи, про що вказано у ч. 3 ст. 215 ЦК
України.

Однак, колегія суддів не може
погодитися з таким висновком.

Згідно ст. 116 ЦК України учасники
господарського товариства мають право
у порядку, встановленому установчим
документом товариства та законом,
зокрема, здійснити відчуження часток у
статутному (складеному) капіталі
товариства, цінних паперів, що
засвідчують участь у товаристві, у
порядку, встановленому законом.

Ст.ст. 7, 9 ЗУ «Про колективне
сільськогосподарське підприємство»
вбачається, що майно колективного
підприємства належить його членам на
праві спільної часткової власності і
його пайовий фонд складається з
балансової вартості як основних
виробничих та обігових фондів,
створених за рахунок діяльності
підприємства, цінних паперів, акцій,
так і грошових коштів; а майновий пай є
грошовим еквівалентом трудового
внеску кожного працівника в колективне
майно, визначеним на дату паювання,
скоригований на день вибуття
працівника з господарства, а пайовий
фонд складається з балансової вартості
майна, а не з самого майна, в тому числі
й нерухомого.

Згідно ст.ст. 20, 21, 23, 30 ЗУ «Про
власність» суб'єктом права колективної
власності є колективне підприємство, а
не члени колективу цього підприємства.

В п. 1.3 Статуту Драбівського
колективного підприємства
«Агропромбуд» зазначено -
«Підприємство засноване на
колективній власності трудового
колективу «Агробуду» і являється
правонаступником Драбівського
районного кооперативно-державного
міжгосподарського
будівельно-монтажного об'єднання
«Райагробуд».

Пайовий фонд складається з балансової
вартості майна, а не з самого майна, в
тому числі й нерухомого. Майно
колективного підприємства належить
членам трудового колективу на праві
спільної часткової власності і пайовий
фонд їх майна складається з балансової
вартості основних виробничих та
оборотних фондів, створених за рахунок
діяльності колективного підприємства,
цінних паперів, акцій, а також коштів у
грошовому виразі; майновий пай є
грошовим еквівалентом трудового
внеску кожного працівника в колективне
майно, визначеним на дату паювання.
Право розпоряджатися своїм майновим
паєм на власний розсуд член трудового
колективу набуває лише після
припинення членства в підприємстві. До
припинення членства частка майна члена
трудового колективу КП є частиною
цього підприємства.

Колегія суддів вважає, що предметом
купівлі-продажу по договору є майнові
паї членів трудового колективу,
отримані в результаті розпаювання
майна Драбівського КП «Агропромбуд», а
тому висновок районного суду про
визнання такого договору нікчемним є
помилковим.

Так, з матеріалів справи, а саме рішення
Золотоніського міськрайонного суду
Черкаської області від 23 квітня 2013 року
(а.с.120-121 Т.2) вбачається, що позивачка
ОСОБА_7 зверталася до суду з позовом до
ОСОБА_8 про тлумачення умов договору
купівлі-продажу майна, визначеного в
рахунок майнового паю. Рішенням суду
було витлумачено, що предметом
купівлі-продажу по договору
купівлі-продажу майна, визначеного в
рахунок майнового паю від 17 червня 2005
року, посвідченого приватним
нотаріусом Драбівського районного
нотаріального округу ОСОБА_11,
зареєстрований в реєстрі за № 1515, є
майнові паї членів трудового колективу
Драбівського КП «Агропромбуд»,
отримані в результаті розпаювання
майна Драбівського КП «Агропромбуд».
На момент розгляду апеляційним судом
справи про встановлення нікчемності
правочину, дане рішення набрало
законної сили, є чинним та ніким не
скасоване, а тому обставини
встановлені під час його розгляду не
потребують доказування при розгляді
справи про нікчемність правочину.

Крім того, відповідно до ст. 236 ЦК
України нікчемний правочин або
правочин, визнаний судом недійсним, є
недійсним з моменту його вчинення. Якщо
за недійсним правочином права та
обов'язки передбачалися лише на
майбутнє, можливість настання їх у
майбутньому припиняється.

Ст. 215 ЦК України передбачає, що
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом,
нікчемний правочин може бути визнаний
судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ № 9
від 06 листопада 2009 року «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» було
роз'яснено, що судам відповідно до ст. 215
ЦК України необхідно розмежовувати
види недійсності правочинів: нікчемні
правочини - якщо їх недійсність
встановлена законом та оспорювані -
якщо їх недійсність прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує їх дійсність на підставах,
встановлених законом. Оспорюваний
правочин може бути визнаний недійсним
лише за рішенням суду.

З рішення Золотоніського
міськрайонного суду Черкаської
області від 23 квітня 2013 року , яке є
чинним, вбачається, що по договору
купівлі-продажу майна, визначеного в
рахунок майнового паю, від 17 червня 2005
року, посвідченого зареєстрований в
реєстрі за № 1515, є майнові паї членів
трудового колективу Драбівського КП
«Агропромбуд», а тому обставини, якими
обґрунтовує свої позовні вимоги
позивачка не спростовують таких
висновків і в суду першої інстанції не
було підстав для задоволення позовних
вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право
кожної особи на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на
звернення до суду за захистом наділена
особа в разі порушення, невизнання або
оспорювання саме її прав, свобод чи
інтересів, а також у разі звернення до
суду органів і осіб, яким надано право
захищати права, свободи та інтереси
інших осіб або державні та суспільні
інтереси. Суд повинен установити, чи
були порушені, невизнані або оспорені
права, свободи чи інтереси цих осіб, і
залежно від установленого вирішити
питання про задоволення позовних вимог
або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК
України, доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів вважає, що позивачкою не
надано переконливих доказів в
обґрунтування своїх позовних вимог
щодо нікчемності правочину з
посиланням на відповідні норми Закону,
яким встановлено недійсність
укладеного правочину, крім того в суді
апеляційної інстанції підтверджено, що
доводи апеляційної скарги є
обгрунтованими і підтверджені
наявними матеріалами справи та
наданими сторонами доказами, тому
колегія суддів дійшла висновку про
скасування рішення суду та відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_7.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення районного суду є
незаконним, ухваленим з порушенням
норм матеріального права, доводи
апеляційної скарги та надані апелянтом
докази в суді апеляційної інстанції є
суттєвими і підлягають до задоволення,
судове рішення підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 -
задовольнити.

Рішення Золотоніського міськрайонного
суду Черкаської області від 25
листопада 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_7 до ОСОБА_8, третя особа на
стороні відповідача ОСОБА_6, про
встановлення нікчемності правочину -
договору купівлі-продажу майна,
визначеного в рахунок майнового паю,
від 17 травня 2005 року - скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення,
відмовити ОСОБА_7 у задоволенні
позовних вимог.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня його
проголошення.

Головуючий :

Судді :