АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1352/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : Казидуб О. Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
Магда Л. Ф. РІШЕННЯ
29 травня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоМагда Л. Ф. суддівМіщенко С.
В. , Сіренко Ю. В. при секретаріБражнюк
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на заочне рішення
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 19 грудня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 в інтересах
малолітньої ОСОБА_8 про визнання права
власності на 7/16 частин житлової
квартири в порядку спадкування за
заповітом, вивчивши матеріали справи, -
в с т а н о в и л а :
ОСОБА_7 23 жовтня 2013 року звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_6 в інтересах
малолітньої ОСОБА_8 про визнання права
власності на 7/16 частин житлової
квартири в порядку спадкування за
В позовній заяві вказував, що він є
рідним батьком ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1.
ІНФОРМАЦІЯ_3 р. його син помер, що
підтверджується Свідоцтвом про смерть
від 27 вересня 2012 р. серії НОМЕР_1,
виданим відділом ЗАГСу по м.
Благовєщенськ і Благовєщенському
району управління ЗАГС Амурської
області, актовий запис №2217.
За життя ОСОБА_9 склав заповіт,
відповідно до якого все майно, яке на
день його смерті буде йому належати, з
чого б воно не складалося і де б воно не
знаходилося, він заповів своєму
батькові, ОСОБА_7 - позивачу по справі.
Позивач зазначив, що він прийняв
спадщину, відповідно до ст. 1221 ЦК
України подав заяву про прийняття
спадщини нотаріусу ОСОБА_10
Івановського нотаріального округу
нотаріальної палати Амурської області
(Російська Федерація) та приватному
нотаріусу ОСОБА_11 Черкаського міського
нотаріального округу, по місцю
останнього проживання покійного та по
місцю знаходження спадкового майна.
Спадкове майно після смерті ОСОБА_9
складається з: грошові накопичення; 1/3
частина житлової квартири за адресою:
АДРЕСА_1; ? частина житлової квартири за
30 березня 2013 р. позивач отримав
свідоцтво про право на спадщину на 7/8
частин грошових накопичень, які
залишились після смерті сина, з яких 1/8
частина, як обов'язкова частка, була
виділена малолітній дочці покійного -
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. Дружина позивача -
ОСОБА_12, яка також мала право на
обов'язкову частку у спадщині,
відмовилась від останньої на його
1/3 частину житлової квартири АДРЕСА_1,
яка належала сину на праві особистої
власності позивач в даний час
переоформляє у нотаріуса.
В позові вказував, що у нього виникли
проблеми у переоформленні на себе 1/2
частини житлової квартири АДРЕСА_2, яка
також була власністю його покійного
сина. Вказана квартира була придбана
сином разом з його дружиною, ОСОБА_6 в
2002-2005 роках. З 31 серпня 1991 р. по день
смерті син перебував із ОСОБА_6 в
зареєстрованому шлюбі, тобто спірна
квартира є їх спільною сумісною
З метою оформлення своїх спадкових
прав та отримання свідоцтва про право
на спадщину за заповітом позивач
звернувся із заявою до нотаріальної
контори надавши необхідні документи.
Після вивчення документів нотаріус
встановила, що у позивача відсутній
правовий документ на 1/2 частини
житлової квартири АДРЕСА_2, який
виданий на ім'я його покійного сина.
Спірна квартира була придбана на ім'я
ОСОБА_6 - дружини померлого.
Оскільки у позивача відсутній
правовстановлюючий документ, що
підтверджує право власності померлого
на нерухоме майно, технічна
документація на зазначене майно та
оціночна вартість цього майна, то
нотаріус не може видати йому свідоцтво
про право на спадщину. При цьому
нотаріус рекомендувала йому
звернутися до суду для вирішення цього
Згідно з вимогами ст. 368 ЦК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу, є
їхньою спільною сумісною власністю,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Будь-які договори з цього
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 370 ЦК України
у разі виділу частки із майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки кожного із
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними,
законом або рішенням суду.
Ст. 1226 ЦК України встановлено, що частка
у праві спільної сумісної власності
спадкується на загальних підставах.
Крім того, у роз'ясненні нотаріуса
зазначено, що позивач є спадкоємцем по
заповіту, а малолітня дочка померлого
ОСОБА_8 є спадкоємцем обов'язкової
В зв'язку з тим, що позивач отримав одне
свідоцтво про право на спадщину по
заповіту (від 30.03.2013 року у реєстрі за №
1330 на 7/8 частин на грошові накопичення)
у якому вже визначені (розділені)
частки у спадковому майні, то він
вважає, що він має право, як спадкоємець
по заповіту після померлого, на 7/16
частин квартири АДРЕСА_3.
Тому позивач просив суд визнати за ним
в порядку спадкування за заповітом
право власності на 7/16 частини житлової
Заочним рішенням Придніпровського
районного суду м. Черкаси від 19 грудня
2013 року позов задоволено. Визнано за
ОСОБА_7 в порядку спадкування за
заповітом право власності на 7/16
частини житлової квартири АДРЕСА_4.
Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6
подала апеляційну скаргу в якій
просить про його скасування та
ухвалення нового рішення про відмову в
задоволенні позову повністю,
посилаючись на те, що рішення суду
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Заслухавши суддю-доповідача, сторони,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що апеляційна скарга підлягає
до задоволення, а рішення суду повинно
бути скасовано з ухваленням нового
рішення про відмову в задоволенні
позову виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
вимоги цивільного судочинства, вирішив
справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Однак рішення суду вказаним вимогам
закону в повній мірі не відповідає,
тому не може залишатися без змін.

Відповідності до ст. 1268 ЦК України,
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Згідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК спадкоємець, який
прийняв спадщину, може одержати
свідоцтво про право на спадщину.

Ч. 1 ст. 1297 ЦК передбачає, що спадкоємець,
який прийняв спадщину, у складі якої є
нерухоме майно, зобов'язаний
звернутися до нотаріуса за видачею
йому свідоцтва про право на спадщину на
нерухоме майно.

Відповідно ст. 67 Закону України «Про
нотаріат» свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину, в
порядку, встановленому цивільним
законодавством, на ім'я всіх
спадкоємців або за їх бажанням кожному
з них окремо.

П. 23 Постанови Пленуму Верховного суду
України «Про судову практику у справах
про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року
роз'яснює, що за наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розгляду не підлягають. У разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину особа може звернутися до
суду за правилами позовного
провадження.

Листом Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 також
роз'яснено, що у разі якщо відсутність
умов для одержання в нотаріальній
конторі свідоцтва про право на
спадщину не підтверджена належними
доказами, а саме відмовою нотаріуса у
видачі свідоцтва про право на спадщину,
це може бути підставою для відмови у
позові.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_7,
суд першої інстанції на зазначені
положення закону уваги не звернув, не
взяв до уваги факт відсутності
постанови нотаріуса про відмову у
видачі свідоцтва на право власності на
спадкове майно, а тому судом не може
бути визнане право власності на
частину спадкового майна, на підставі
ст. 1297 ЦК України.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку про те, що
підстав для задоволення позову ОСОБА_7
немає.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з
позивача на користь відповідачки
підлягають стягненню понесені нею
судові витрати по справі.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6
задовольнити, заочне рішення
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 19 грудня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 в інтересах
малолітньої ОСОБА_8 про визнання права
власності на 7/16 частин житлової
квартири в порядку спадкування за
заповітом скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6 в
інтересах малолітньої ОСОБА_8 про
визнання права власності на 7/16 частин
житлової квартири в порядку
спадкування за заповітом відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6
понесені неї судові витрати по справі в
розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення набирає чинності з моменту
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :