РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

643/16822/13-ц

2/643/3867/14

17.12.2014 Московський районний суд м.
Харкова в складі:

головуючого - Скотаря А.Ю.;

при секретарі - Кречетовій М.А.;

за участю представників позивача -
ОСОБА_1, ОСОБА_2;

представника відповідача - ОСОБА_3;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Харкові цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, 3-ті
особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення
боргу. -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом в
обґрунтування якого зазначив, що між
ОСОБА_8 (позикодавець) та ОСОБА_5 (далі 1-й
відповідач, позичальник) в період часу
з 2008 року по 2013 рік укладено кілька
договорів позики, що підтверджено
відповідними розписками від 24.03.2008 на
суму 16000 доларів США, від 31.05.2011 на 50000
доларів США, від 22.06.2011 на 30000 доларів
США, від 12.06.2013 на 34500 доларів США.

Крім того, 15.09.2008 укладено договір
позики між ОСОБА_7 та 1-м відповідачем на
суму 30000 доларів США.

10.10.2013 між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 укладено
договір про відступлення прав вимоги
за зобов'язаннями, виниклими на
підставі вказаних розписок, відповідно
до якого ОСОБА_8 передала позивачеві
належні їй права позикодавця за
відповідними договорами позики.

Аналогічний договір про відступлення
прав вимоги укладено між позивачем та
ОСОБА_7, за яким останній передав
позивачеві належні йому права за
договором позики, підтвердженому
розпискою від 15.09.2008.

До теперішнього часу позичальник не
повернув борг за жодною з розписок.

Враховуючи, що отримані ОСОБА_5 кошти за
розписками від 24.03.2008, від 31.05.2011, від
22.06.2011 та від 15.09.2008 позичались останнім
за згодою та відома його дружини ОСОБА_6
(далі 2-й відповідач), були витрачені в
інтересах сім'ї відповідачів, а саме на
купівлю нерухомості, здійснення
ремонту в квартирах та придбання
дорогих меблів, техніки, позивач,
відповідно до заяви про збільшення
позовних вимог, просить стягнути з
відповідачів солідарно заборгованість
за вказаними розсипками в сумі 126000
доларів США, що еквівалентно 1897106,4 грн.,
та окремо з ОСОБА_5 на свою користь
заборгованість за розпискою на суму 34500
доларів США, як такою, що виникла після
розірвання шлюбу між 1-м та 2-м
відповідачами, що еквівалентно 519445,8
грн.

В судовому засіданні позивач та його
представники підтримали позовні
вимоги та дали пояснення відповідно до
обставин, викладених в позові.

Представник ОСОБА_6 проти позову
заперечувала в частині солідарного
стягнення боргу в сумі 126000 доларів США,
зазначивши, що згоди на укладення
договорів позики 2-й відповідач своєму
чоловіку не давала, позичені останнім
кошти не витрачались на потреби їх
сім'ї, а одна з розписок складена після
їх офіційного розлучення. Нерухомість
у вигляді квартири АДРЕСА_1 придбалась
відповідачкою за кошти, отримані в
кредит, який вона особисто сплачує, а
квартира АДРЕСА_2 отримана нею в дар від
матері, яка придбала техніку та меблі,
розміщені в квартирі по АДРЕСА_6

ОСОБА_5 до суду не з'явився, про дату і
час слухання справи сповіщався
належним чином, про причини неявки не
повідомив, що дає змогу розглянути
справу за його відсутності.

Треті особи підтримали позовні вимоги
в повному обсязі, про дали відповідні
пояснення.

В якості свідка допитаний ОСОБА_9, який
показав, що ОСОБА_7 та ОСОБА_5 знає
приблизно з 1999 року. ОСОБА_5 винен йому
кошти з 2008 року і біля двох років тому
обіцяв розрахуватись після того, як
розрахується з сім'єю ОСОБА_7, якій, зі
слів ОСОБА_7, винен близька 150000 доларів
США. Для яких цілей, якими частками
ОСОБА_5 займав кошти у сім'ї ОСОБА_7, йому
не відомо, однак про займані кошти
знала дружина останнього, про що казав
сам ОСОБА_5, який біля двох років тому
продав автомобіль дружини - «Ауді» та
віддав частину коштів ОСОБА_7

Свідок ОСОБА_10 показав, що тривалий час
знайомий з ОСОБА_7, який приблизно в 2007
році познайомив його з ОСОБА_5 та просив
влаштувати в квартирі останнього
інженерні системи (кондиціювання,
відеонагляд, домашній кінотеатр та
інше). Це відбувалось в 2007-2008 роках в
квартирі по АДРЕСА_6, загалом було
виконано робіт на суму біля 49000 грн.
Розрахунок ОСОБА_5 здійснював поетапно,
з затримками, через що свідок дзвонив
ОСОБА_7 з проханням посприяти у
вирішенні питання оплати. Інколи
оплату здійснювала дружина ОСОБА_5 -
ОСОБА_6 Гарантом оплати завжди виступав
ОСОБА_7, отже необхідності в укладенні
письмового договору не було. Наскільки
йому відомо, ОСОБА_5 позичав кошти у
ОСОБА_7 та його матері, проте суму,
строки повернення йому не відомі.

ОСОБА_11, будучи допитаним в якості
свідка, показав, що приблизно з 1994 року
знайомий з ОСОБА_5, який є хрещеним
батьком його дитини і який в наступному
познайомив його з ОСОБА_7 В зв'язку з
відносинами, що склались між їх сім'ями,
йому відомо, що ОСОБА_5 позичав кошти у
ОСОБА_7 на придбання в 2009 році
автомобіля БМВ Х5, що належав свідку. В
2008 році він здійснював ремонт в
квартирі, кошти на який також позичав у
ОСОБА_7 Про відносини з питань займу
коштів достовірно знала ОСОБА_6,
колишня дружина ОСОБА_5, яка особисто
віддавала частину боргу ОСОБА_7 Крім
того, ОСОБА_5 позичав кошти і в нього,
які й досі не повернув.

Свідок ОСОБА_12 показав, що біля 17 років
знайомий з ОСОБА_7, з яким його
познайомив ОСОБА_5 В літку 2009 року з
бесіди з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 йому стало
відомо, що перший придбав квартиру,
зробив в ній дорогий ремонт, кошти на що
в розмірі більш ніж 100000 доларів США
були позичені у ОСОБА_7 ОСОБА_6 було
відомо про позику, так як остання
висловилась: «Гарно жити хочеться
зараз, а гроші можна повернути й потім».
ОСОБА_5 позичав кошти й в нього, проте й
досі їх не повернув.

Будучи допитаним в якості свідка
ОСОБА_14 показав, що є підприємцем в
сфері продажу меблів та працює під
торговою маркою «Freedom». В договорі
купівлі-продажу меблів, укладеному
19.02.2007 з ОСОБА_15 та відповідній
специфікації до нього на загальну суму
14500 Євро стоїть не його підпис, проте на
практиці договір може підписуватись й
безпосередньо продавцем. Хто така
ОСОБА_15 йому не відомо.

Як показав свідок ОСОБА_13, більш ніж 20
років він знайомий з ОСОБА_7, через
якого познайомився з ОСОБА_5 В 2011 році
на дні народження ОСОБА_7 він був
свідком того, як ОСОБА_5 і ОСОБА_6
просили в борг у ОСОБА_7 та матері
останнього гроші на придбання
квартири. Яку саме квартиру хотів
придбати ОСОБА_5 та чи була вона
придбана в наступному, яку суму позичив
у ОСОБА_7, йому не відомо.

Свідок ОСОБА_16 пояснила, що мешкає в
будинку АДРЕСА_6, куди в 2007 році
поверхом нижче в'їхала ОСОБА_6 З
чоловіком останньої вона не знайома,
але бачила його кілька разів. Протягом
2007 року в квартирі ОСОБА_6 здійснювався
ремонт, а наприкінці року вона в'їхала в
квартиру, де мешкає з сином. На той час в
квартирі ремонт було закінчено.

ОСОБА_17 дала пояснення про те, що з
ОСОБА_6 знайома з дитинства,
товаришують й досі. В 2005 році ОСОБА_6
придбала квартиру АДРЕСА_3, а
наприкінці 2007 року, закінчивши ремонт,
в'їхала в квартиру, де мешкає до
теперішнього часу. Яка вартість меблів
в цій квартирі, їй не відомо. З
чоловіком ОСОБА_6 не мешкає приблизно з
2004 року, жодного відношення до
придбання вказаної квартири останній
не має, так як вона придбана за кредитні
кошти, отримані ОСОБА_6 Також їй відомо,
що в 2011 році матір відповідачки продала
квартиру по вул. Тобольській в м.
Харкові та в тому ж році була придбана
квартира по вул. Гоголя в м. Харкові.

Будучи допитаною в суді свідок ОСОБА_18
показала, що працює старшим менеджером
в салоні меблів «Freedom» і в 2007 році
обслуговувала клієнтів ОСОБА_6 з
матір'ю, а саме підбирала марку, вид та
розміри меблів, тканину, шкіру та інше,
тобто супроводжувала клієнтів з
початку замовлення й до установки
меблів в квартирі. Після всіх узгоджень
50% вартості замовлення вносила матір
ОСОБА_6, на яку й оформлювався договір. В
наступному після установки меблів вона
ж сплачувала останні 50% вартості
товару. Договір укладався на суму більш
ніж 10000 Євро і був єдиною підставою для
оплати, ніякі чеки чи квитанції не
видавались. Договір підписував
офіс-менеджер. Директор ОСОБА_14 в
салоні фактично не буває і договори не
підписує. Меблі встановлювались в
квартирі по АДРЕСА_6, куди вона
безпосередньо виїжджала, проте точний
номер будинку та квартири не пам'ятає. В
квартирі на момент монтування меблів
був здійснений ремонт.

Заслухавши сторони, допитавши свідків,
дослідивши надані докази суд встановив
наступні обставини і відповідні їм
правовідносини: згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК
України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Частина 2 ст. 1047 ЦК України передбачає,
що на підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Отже, між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 укладено
кілька договорів позики: від 24.03.2008 на
16000 доларів США без зазначення строку
повернення; від 31.05.2011 на 50000 доларів США
строком до 01.10.2011; від 22.06.2011 на 30000
доларів США строком до 01.12.2011 року; без
дати укладення на суму 34500 доларів США
строком повернення до 12.06.2013 (т. 1, а.с. 207,
208, 210, 211).

Крім того, 15.09.2008 між ОСОБА_5 та ОСОБА_7
укладено договір позики на суму 30000
доларів США без зазначення строку
повернення (т. 1, а.с. 209).

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 1049 ЦК України якщо
договором не встановлений строк
повернення позики або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернена
позичальником протягом тридцяти днів
від дня пред'явлення позикодавцем
вимоги про це, якщо інше не встановлено
договором.

10.10.2013 між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 укладено
договір про відступлення прав вимоги,
відповідно до якого ОСОБА_8 передала
позивачеві належні їй права за
відповідними договорами позики.
Аналогічний договір про відступлення
прав вимоги укладено між позивачем та
ОСОБА_7, за яким останній передав
позивачеві належні йому права за
договором позики від 15.09.2008 (т. 1, а.с. 12-15).

22.10.2013 1-го відповідача сповіщено про
укладення договорів про відступлення
прав вимоги та останньому направлена
вимога про повернення боргу за
договорами, в яких не зазначений строк
їх виконання (т. 1, а.с. 16-18).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

З погляду на вищевикладене, враховуючи
відсутність будь-яких доказів, які б
підтверджували факт повернення боргу,
суд вважає вимоги про його стягнення
цілком обґрунтованими, разом з тим не
погоджується з думкою позивача про
необхідність стягнення боргу в
солідарному порядку з відповідачів і
вважає справедливим і правильним
стягнути наявну заборгованість лише з
1-го відповідача.

До такого висновку суд приходить через
наступне: відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст.
60 ЦПК України кожна сторона повинна
(зобов'язана) довести ті обставини на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач підставою для задоволення
своїх вимог зазначає ту обставину, що
ОСОБА_6 і ОСОБА_5 на час укладення
договорів позики перебували в шлюбі (т.
1, а.с. 52-54) і кошти, отримані останнім в
борг, витрачались на потреби та в
інтересах їх сім'ї: на придбання
нерухомості - квартири АДРЕСА_4,
здійснення ремонту та придбання
меблів, техніки в квартирі АДРЕСА_3,
придбання автомобілів тощо, отже
солідарне стягнення з відповідачів
заборгованості за договорами позики,
укладеними в період шлюбу між ними, є
цілком законним.

На підтвердження цього позивач
посилається на показання свідків про
те, що ОСОБА_6 достеменно знала про
позику чоловіком грошових коштів, які в
наступному витрачались ними на потреби
сім'ї.

Проте з такою думкою суд погодитись не
може, так як показання свідків,
допитаних за клопотанням позивача, не
підтверджені належними та достатніми
доказами, спростовуються показаннями
інших свідків та доказами, наданими 2-м
відповідачем.

Частина ч. 4 ст. 65 СК України передбачає,
що договір, укладений одним із подружжя
в інтересах сім'ї, створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно,
одержане за договором, використане в
інтересах сім'ї.

Як вбачається з матеріалів справи,
квартира АДРЕСА_3 придбана ОСОБА_6 за
кредитні кошти за договором
купівлі-продажу від 28.12.2005, а право
власності на неї зареєстроване за
відповідачкою наступного дня (т. 1, а.с.
50, 152, 315-318). Тобто придбання вказаної
квартири відбувалось за кілька років
до укладення ОСОБА_5 договорів позики,
за кошти, отримані ОСОБА_6 в кредит, що
сторонами не заперечується та, крім
іншого, підтверджується відповідними
договорами.

Протягом 2007 року та початку 2008 року,
знов ж таки до складання відповідних
боргових розписок, у вказаній квартирі
здійснено перепланування, улаштування
балкону, капітальний ремонт, в ході
якого влаштоване автономне
теплопостачання, про що свідчать
відповідні дозволи, проекти, акти
контролю, товарні чеки на придбання
будівельних матеріалів, специфікації,
договори купівлі-продажу метало
пластикових виробів та комплектуючих,
новий технічний паспорт на квартиру; в
цей же час придбано меблі, побутову та
іншу техніку (т. 1, а.с. 158-171, 250, 253-296).

Квартира АДРЕСА_4 отримана ОСОБА_6 в дар
від матері ОСОБА_15, а кошти на її
придбання виручені від продажу
квартири АДРЕСА_5, яка належала ОСОБА_6,
її матері та сину на праві спільної
сумісної власності з 1998 року (т. 1, а.с. 156,
252, 319-322, т. 2, а.с. 54-58, 100-103).

Також слід зазначити, що з 2007 року і по
вересень 2014 року зареєстрованих за
ОСОБА_6 транспортних засобів не
значиться.

З погляду на вищевикладене суд дійшов
висновку про відсутність належних,
допустимих та достатніх доказів, які б
свідчили, що отримані ОСОБА_5 за
договорами позики кошти чи їх частина
використовувались в інтересах сім'ї в
період перебування останнього в шлюбі
з ОСОБА_6

Показання свідків ОСОБА_9, ОСОБА_11,
ОСОБА_14, ОСОБА_13, ОСОБА_12, ОСОБА_19 цього
не доводять, як і посилання позивача на
придбання та обслуговування подружжям
ОСОБА_6 в 2008 році та пізніше акустичної
системи, телевізора та іншої техніки (т.
1, а.с. 172, 173, т. 2, а.с. 50), так як ОСОБА_6 на
протязі 2005-2012 років мала постійний та
стабільний дохід, що вказує на
можливість придбання відповідної
техніки за власні кошти (т. 1, а.с. 151).

Таким чином, підстав для повного
задоволення позову суд не вбачає і
вважає за можливе задовольнити його
частково, в межах стягнення
заборгованості за всіма договорами
позики виключно з 1-го відповідача, що
не суперечить вимогам ч. 4 ст. 65 СК
України, так як жодних обов'язків за
цими договорами для 2-го відповідача не
виникло.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, ст.ст. 526, 1046, 1047, 1049 ЦК України,
ч. 4 ст. 65 СК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, і.н.
НОМЕР_1, зареєстрований в АДРЕСА_7 на
користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, і.н.
НОМЕР_2, зареєстрований в АДРЕСА_8 суму
боргу в розмірі 160000 (сто шістдесят
тисяч) доларів США, що згідно курсу
долара США до гривні України,
встановленого Національним банком
України на 01.12.2014, становить 2416552 (два
мільйони чотириста шістнадцять тисяч
п'ятсот п'ятдесят дві) гривні 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, і.н.
НОМЕР_1, зареєстрований в АДРЕСА_7 на
користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, і.н.
НОМЕР_2, зареєстрований в АДРЕСА_8
судовий збір в сумі 4005 (чотири тисячі
п'ять) гривень 20 копійок.

В іншій частині в задоволенні позову
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Московський районний суд м. Харкова
шляхом подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутніми у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з моменту отримання
його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
А.Ю. Скотар