Справа №584/37/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Токарєв С. М.Номер
провадження 22-ц/788/931/14 Суддя-доповідач -
Шевченко В. А. Категорія - 45
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Шевченка В. А.,

суддів - Семеній Л. І., Кононенко О. Ю.,

при секретарі судового засідання -
Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Путивльського районного
суду Сумської області від 26 березня 2014
року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
Князівської сільської ради
Путивльського району Сумської області,
третя особа - Відділ Держземагенства у
Путивльському районі Сумської області
та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3, Князівської сільської ради
Путивльського району Сумської області,
третя особа - Відділ Держземагенства у
Путивльському районі Сумської області,
про визнання незаконним та скасування
державного акта на право приватної
власності на землю,

в с т а н
о в и л а :

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
ОСОБА_4 та Князівської сільради
Путивльського району Сумської області
з позовом, указуючи на те, що вона на
підставі рішення Князівської сільради
Путивльського району від 22 лютого 2001
року отримала у власність земельну
ділянку загальною площею 6,133 га для
ведення товарного
сільськогосподарськово виробництва, а
24 березня 2001 року їй було видано
державний акт на право приватної
власності цю земельну ділянку.

Безпідставно заволодівши у 1999 році її
земельною часткою (паєм), ОСОБА_4 15
березня 2002 року теж отримав на цю ж
земельну ділянку державний акт, який
був виданий Князівського сільрадою з
численними порушеннями норм
земельного законодавства.

На підставі викладеного ОСОБА_3 просила
визнати незаконним та скасувати
зазначений вище державний акт.

У зустрічному позові ОСОБА_4 до ОСОБА_3
та Князівської сільради Путивльського
району ставиться питання про
скасування державного акту на право
приватної власності на землю серії
ІІ-СМ № 039848, виданого ОСОБА_3

Свої вимоги він обгрунтовує тим, що
позивачка не мала права отримувати
державний акт на спірну земельну
ділянку, оскільки вона продала її йому
на підставі нотаріально посвідченого
договору купівлі-продажу права на
земельну частку (пай), посвідченого
сертифікатом, від 29 липня 1999 року.

Рішенням Путивльського районного суду
Сумської області від 26 березня 2014 року
в позов ОСОБА_3 відхилено, а зустрічний
позов ОСОБА_4 задоволено.

Постановлено визнати недійсним та
скасувати державний акт на право
приватної власності на землю серії
ІІ-СМ № 039848, виданий 24 березня 2001 року
ОСОБА_3 на підставі рішення 16 сесії 23
скликання Князівської сільської ради
Путивльського району Сумської області
від 22 лютого 2001 року та зареєстрований
в Книзі записів державних актів на
право приватної власності на землю за
№ 506.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове яким її вимоги задовольнити, а в
задоволенні зустрічних вимог ОСОБА_4
відмовити з підстав порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

Колегія суддів вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що 29
липня 1999 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3
укладено нотаріально посвідчений
договір, за яким остання продала йому
право на земельну частку (пай) площею 7,
69 умовних кадастрових гектарів,
посвідчене сертифікатом серії СМ №
007198, виданим Путивльською РДА 14 травня
1996 року на підставі рішення від 25
квітня 1996 року, за реєстровим № 174 р. (а.
с. 19).

Згідно з абз. 4 ч. 2 ст. 6, частинами 3, 4 ст.
18 ЗК України в редакції, чинній на час
укладення зазначеного договору,
громадяни набувають право власності на
земельні ділянки у разі
купівлі-продажу, дарування та обміну.

Придбання земельних ділянок, що
перебувають у колективній або
приватній власності, провадиться за
договором купівлі-продажу, який
посвідчується у нотаріальному порядку.

Договір купівлі-продажу земельної
ділянки і документ про оплату вартості
землі є підставою для відведення
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) і видачі державного акта на
право власності.

Пунктом 3 Указу Президента України «Про
невідкладні заходи щодо прискорення
земельної реформи у сфері
сільськогосподарського виробництва»
від 10 листопада 1994 року та п. 2 Указу
Президента «Про захист прав власників
земельних часток (паїв)» від 21 квітня 1998
року передбачалося, що право на
земельну частку (пай) може бути об'єктом
купівлі-продажу, дарування, міни,
успадкування, застави.

Договори купівлі-продажу, дарування,
міни права на земельну частку (пай),
посвідченого сертифікатом, після
нотаріального посвідчення підлягали
реєстрації районною державною
адміністрацією за місцезнаходженням
колективного сільськогосподарського
підприємства, сільськогосподарського
кооперативу, сільськогосподарського
акціонерного товариства з внесенням
відповідних змін до записів у Книзі
реєстрації сертифікатів на право на
земельну частку (пай). Поряд із цим
право на вчинення таких угод, які
посвідчувалися в нотаріальному
порядку, закріплювалося і Порядком
посвідчення договорів відчуження
земельних ділянок та права на земельну
частку (пай), посвідченого
сертифікатом, затвердженим наказом
Міністерства Юстиції України № 14/5/48
від 06 липня 1996 року.

Оскільки зазначеними нормами права
передбачалося виникнення права
власності на земельну частку (пай) саме
з моменту укладення нотаріально
посвідченого договору, ОСОБА_4 набув
право власності на земельну частку
(пай), про яку йде мова у даній справі, з
29 липня 1999 року.

Відсутність реєстрації цього договору
районною державною адміністрацією, на
що посилається ОСОБА_3 в своєму позові,
в даному випадку правового значення не
має, так як виникнення права власності
на земельну частку (пай) з цією дією на
той час не пов'язувалося.

Крім того, з листа Путивльської
районної державної адміністрації
Сумської області від 16 грудня 2013 року №
01-20/3590 слідує, що книга реєстрації
сертифікатів на право на земельну
частку (пай) Путивльською районною
державною адміністрацією не ведеться.
За інформацією Князівського
сільського голови Гаркавенко О.О. від 16
грудня 2013 року № 477/02-27 книга реєстрації
сертифікатів на право на земельну
частку (пай) в архівах Князівської
сільської ради теж відсутня (а. с. 15).

24 березня 2001 року ОСОБА_3 на підставі
рішення 16 сесії 23 скликання
Князівської сільської ради
Путивльського району Сумської області
від 22 лютого 2001 року «Про затвердження
технічної документації по передачі в
натурі земельних часток (паїв) та
видачі державних актів на право
приватної власності на землю» отримала
державний акт ІІ-СМ № 039848 на право
приватної власності на земельну
ділянку для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
площею 6,133 га на території Князівської
сільської ради (а. с. 20-21, 22-24).

15 березня 2002 року ОСОБА_4 на підставі
договору купівлі-продажу права на
земельну частку (пай) від 29 липня 1999
року № 1320 також отримав державний акт
на вказану, вище земельну ділянку (а. с.
74-75), яку він і фактично використовує як
самостійник, вносячи за неї відповідну
плату (а. с. 77, 83).

Виходячи з того, що позивачка за
первинним позовом була включена до
списку громадян - власників
сертифікатів на отримання державних
актів на право приватної власності на
землю для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
після відчуження нею свого права на
земельну частку (паю), посвідченого
сертифікатом (а. с. 22, 23), суд першої
інстанції обґрунтовано задовольнив
зустрічний позов. Тому в цій частині
рішення суду на підставі ч. 1 ст. 308 ЦК
слід залишити без змін.

За таких умов, враховуючи, що позивачка
незаконно отримала державний акт на
право власності на земельну ділянку,
власницею якої вона не була, суд першої
інстанції прийшов до обгрунтованого
висновку про задоволення первісного
позову ОСОБА_4

Утім з рішенням в частині відмови в
задоволенні первісного позову ОСОБА_3
погодитися не можна, оскільки суд
ухвалив його з порушенням норм
матеріального права.

Так, пунктом 1.13 Інструкції про порядок
складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
приватної власності на землю, право
колективної власності на землю, право
власності на землю і право постійного
користування землею, договорів на
право тимчасового користування землею
(в тому числі на умовах оренди) та
договорів оренди землі, затвердженої
наказом Державного комітету України по
земельних ресурсах від 4 травня 1999 року
N 43, (в редакції, яка діяла на час видачі
державного акта ОСОБА_4) визначалося, що
складання державного акта на право
приватної власності на землю, на право
власності на землю та на право
постійного користування землею при
передачі земельної ділянки, що була
раніше надана громадянам,
підприємствам, установам, організаціям
і товариствам громадян всіх видів, у
постійне користування або при
переоформленні правоустановних
документів на ці земельні ділянки,
проводиться після відновлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) та закріплення їх
довгостроковими межовими знаками
встановленого зразка за затвердженою в
установленому порядку відповідною
технічною документацією.

Проте з матеріалів справи слідує, що
ОСОБА_4 отримав державний акт без
виготовлення відповідної технічної
документації, що також підтвердив в
судовому засіданні і представник
Відділу Держземагенства у
Путивльському районі Сумської
області, який зазначив, що видача
державного акта на право власності на
землю ОСОБА_4 відбулася з певними
порушеннями, оскільки технічна
документація по виділенню в натурі (на
місцевості) земельної частки (паю) і
видачі ОСОБА_4 державного акту на право
приватної власності на землю на
території Князівської сільської ради у
місцевому фонді технічної
документації із землеустрою Відділу
Держземагенства у Путивльському
районі Сумської області відсутня (а. с.
62, 91).

Таким чином, незважаючи на те, що
договір купівлі-продажу земельної
частки (паю), на підставі якого ОСОБА_4
видавався державний акт не скасований,
цей державний акт з огляду на приписи
ст. ст. 152, 155 ЗК слід визнати недійсним у
зв'язку з тим, що при його видачі були
порушені вимоги земельного
законодавства.

Тому рішення суду в частині відмови в
задоволенні первісного позову ОСОБА_3
на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення даного
позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_4
на користь ОСОБА_3 необхідно стягнути 121
грн. 80 коп. на компенсацію сплаченого
останньою судового збору за подання
апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 304, 307, 308, п. 4 ч. 1 ст. 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і
ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Путивльського районного суду
Сумської області від 26 березня 2014 року
в даній справі у частині вирішення
позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 скасувати і
ухвалити нове рішення.

Державний акт на право приватної
власності на земельну ділянку площею 6,
133 га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
виданий ОСОБА_4 Князівською сільською
радою Путивльського району Сумської
області 15 березня 2002 року визнати
недійсним.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 121
грн. 80 коп. на компенсацію судового
збору за подання апеляційної скарги.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього дня
на нього може бути подана касаційна
скарга до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий -

Судді -