Справа № 2-1782/10
УХВАЛА

29 грудня 2014 року м.
Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької
області в складі:

головуючого судді: Шевчук Л.П.,

при секретарі: Жигаровій Д.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Вінниці
скаргу  ОСОБА_1 на дії головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького
районного суду Вінницької області із
скаргою дії головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2,
посилаючись на те, що 04 вересня 2014 року
головним державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві ОСОБА_2 була винесена постанова
про відкриття виконавчого провадження
ВП № 44555090 на виконання виконавчого
листа Вінницького районного суду
Вінницької області № 2-1782/10 від 12.06.2014
року. Також, 04 вересня 2014 року головним
державним виконавцем Магдою С.Г. була
винесена постанова про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження, якою було накладено
арешт на все майно, що належить йому -
ОСОБА_1 та заборонити здійснювати

відчуження будь-якого майна, яке
належить боржнику ОСОБА_1 Вказані
постанови були направлені поштовим
зв’язком 05 вересня 2014 року на адресу

проживання його дружини - АДРЕСА_1 та
були отриманні дружиною 08 вересня 2014
року, яка в подальшому передала дані
постанови йому.

Вважає, що постанова про відкриття
виконавчого провадження та постанова
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 04.09.2014
року винесені державним виконавцем з
явними грубими порушеннями норм
чинного законодавства України,
оскільки згідно ч. 1 ст. 20 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавчі
дії провадяться державним виконавцем
за місцем проживання, перебування,
роботи боржника або за
місцезнаходженням його майна. Однак, на
теперішній час він зареєстрований та
проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, будь-якого
майна, яке належить йому на праві
власності на території м. Києва у нього
немає, а тому, виконавчий документ мав
би бути пред’явлений до виконання до
відділу державної виконавчої служби
Вінницького районного управління
юстиції.

Також зазначив, що сума стягнення за
даним виконавчим провадження
становить 5 922 356,36 грн., тому саме в межах
даної суми державний виконавець мав
право накладати арешт на належне йому
майно. Однак, державний виконавець не
перевіривши, яке саме рухоме та
нерухоме майно, належить йому на праві
власності, не зробивши запити до
відповідних органів про наявність
такого майна, наклав арешт на все
рухоме та нерухоме майно, а також не
проводив опису належного йому майна.
Вважає, що державний виконавець не мав
законних підстав та права накладати
арешт на все належне йому рухоме та
нерухоме майно.

Крім того, постанова про відкриття
виконавчого провадження та постанова
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження були
винесені в один день. Тобто державний
виконавець, надавши строк для
добровільного виконання рішення суду,
не дочекався спливу даного строку
наклав арешт на належне йому нерухоме
майно, що призвело до порушення мого
права власності, адже єдиною
можливістю для погашення боргу є
реалізація належного йому нерухомого
майна, але такої можливості він
позбавлений в зв’язку із накладенням
державним виконавцем арешту на дане
майно.

На підставі викладеного заявник
звернувся до суду із вказаною скаргою
та просив скасувати постанову про
відкриття виконавчого провадження ВП
№ 44555090 від 04.09.2014 року головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві ОСОБА_2 та скасувати постанову
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження ВП № 44555090
від 04.09.2014 року головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2

Ухвалою Вінницького районного суду
Вінницької області від 13.10.2014 року до
участі у розгляді скарги ОСОБА_1 на дії
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві ОСОБА_2 залучено в якості
заінтересованої особи - Публічне
акціонерне товариство “БМ Банк”.

14.11.2014 року представник заявника ОСОБА_3
подав через канцелярію суду письмове
доповнення до скарги, в якому просив
визнати виконавчий лист Вінницького
районного суду Вінницької області
№2-1782/10 від 12.06.2014 таким, що не підлягає
виконанню та скасувати постанову про
відкриття виконавчого провадження ВП
№44555090 від 04.09.2014 року, постанову про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження ВП № 44555090
від 04.09.2014 року, винесені головним
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві ОСОБА_2

01.12.2014 року представник заявника ОСОБА_3
подав до суду заяву, в якій просив
вважати доповнення до скарги, а саме в
частині щодо визнання виконавчого
листа, таким, що не підлягає виконанню
не поданими та не розглядати їх.

01.12.2014 року ухвалою Вінницького
районного суду Вінницької області
зупинено стягнення на підставі
виконавчого листа №2-1782/10, виданого
12.06.2014 року Вінницьким районним судом
Вінницької області у виконавчому
провадженні №44555090 про стягнення
солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_1 на користь
ПАТ “БМ Банк” суму заборгованості за
договором кредиту №519/090608 від 09.06.2008
року в розмірі 5  276 193,21 грн. та за
договором кредиту №473/280308 від 28.03.2008
року в розмірі 646 163,15 грн., а також
судового збору в сумі 6  882 грн. до
завершення розгляду скарги.

Заявник ОСОБА_1 та його представник
ОСОБА_3 в судове засідання не
з’явилися, однак представник заявника
попереднього через канцелярію суду
подав заяву, в якій зазначив, що скаргу
підтримує в повному обсязі, просить її
задовольнити, розгляд скарги провести
у його відсутність.

Заінтересована особа - головний
державний виконавець відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві ОСОБА_2 в судове засіданні не
з’явилася, хоча була належним чином
повідомлена про час та місце розгляду
скарги, що підтверджується
рекомендованими повідомленнями про
вручення поштового відправлення. Про
причини неявки суд не повідомила, заяв
та клопотань про відкладення розгляду
скарги до суду не надходило.

Заінтересована особа – представник
ПАТ “БМ Банк” ОСОБА_5 в судове
засіданні не з’явилася, хоча була
належним чином повідомлена про час та
місце розгляду скарги, що
підтверджується розпискою про явку у
судове засідання. Про причини неявки
суд не повідомила, заяв та клопотань
про відкладення розгляду скарги до
суду не надходило.

Суд врахувавши те, що зацікавлені
особи, а саме: головний державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 та
представник ПАТ “БМ Банк” ОСОБА_5
належним чином повідомлені про час та
місце розгляду скарги, про причини
неявки суд не повідомили, заяв та
клопотань про відкладення розгляду
скарги до суду не надходило, а також
терміни розгляду скарги, вважає
можливим розгляд скарги провести у
відсутність заінтересованих осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Згідно письмових заперечень на скаргу,
поданих до суду 27.10.2014 року вбачається,
що представник зацікавленої особи ПАТ
“БМ Банк” ОСОБА_5 просить відмовити у
задоволенні даної скарги, оскільки
головним державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві ОСОБА_2 було дотримано вимоги
ст. ст. 17, 20, 25, 57 ЗУ «Про виконавче
провадження». 26.08.2014 року АТ «БМБ Банк»
направлено до відділу примусового
виконання рішень управління ДВС ГУЮ у
м. Києві заяву про відкриття
провадження з проханням накласти арешт
на все рухоме та нерухоме майно з метою
забезпечення виконання рішення суду.
На підставі вказаної заяви головним
державним виконавцем відділу ОСОБА_2
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження від 04.09.2014 року
та постановою про арешт майна боржника
та оголошення заборони на його
відчуження від 04.09.2014 року накладено
арешт на майно боржника в межах суми
стягнення за виконавчим документом.
Також зазначає, що банк, як стягував, у
відповідності до ст. 20 ЗУ «Про
виконавче провадження», направив
виконавчий документ за місцем
проживання боржника, оскільки
відповідно до анкетних даних боржника,
які він сам зазначив, ОСОБА_1 проживає
за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із своєю
дружиною. Також в іпотеці банку
перебуває наступне нерухоме майно, а
саме: квартира АДРЕСА_2; машиномісце №84,
яке розташоване у будинку №16/13, що
розташоване на вул. П. Мирного в м.
Києві. Крім того, під час проведення
виконавчих дій по опису та арешту
вищевказаної квартири консьєрж
повідомив, що сім’я ОСОБА_1, а саме
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживають за адресою:
ІНФОРМАЦІЯ_3. Тому вважає, що підстави
для скасування постанови про відкриття
виконавчого провадження відсутні,
оскільки вона винесена у відповідності
до Закону.

Врахувавши думку представника
заявника, викладену у письмовій заяві,
заперечення представника
заінтересованої особи, дослідивши
матеріали скарги та цивільної справи №
2-1782/10, оцінивши докази в їх сукупності,
суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що на підставі
виконавчого листа №2-1782/10, виданого
Вінницьким районним судом Вінницької
області від 12.06.2014 року про стягнення
солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_1 на користь
ПАТ “БМ Банк” суму заборгованості за
договором кредиту №519/090608 від 09.06.2008
року в розмірі 5  276 193,21 грн. та за
договором кредиту №473/280308 від 28.03.2008
року в розмірі 646 163,15 грн., а також
судового збору в сумі 6  882 грн. головним
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві ОСОБА_2 було винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження
ВП№44555090 від 04.09.2014 року. Згідно даної
постанови адреса боржника ОСОБА_1
зазначено с. Агрономічне, по вул.
Шевченка, 47, Вінницького району
Вінницької області.

04.09.2014 року головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2
було винесено постанову про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження, згідно якої
накладено арешт на все майно, що
належить боржнику ОСОБА_1, який
проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1,
заборонено здійснювати відчуження
будь – якого майна, яке належить
боржникуОСОБА_1, який проживає за
адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 лише в межах суми
боргу.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах» від 07.02.2014
року №6 при розгляді справ за скаргами
сторін виконавчого провадження на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби суди повинні керуватися
положеннями Конституції України,
пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод (РИМ, 4.XI.1950), статті 1 Першого
протоколу до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод,
міжнародних договорів, згода на
обов’язковість яких надана Верховною
Радою України, Цивільного
процесуального кодексу України (далі –
ЦПК), законами України: від 23 лютого 2006
року № 3477-IV «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини», від 24 березня 1998
року № 202/98-ВР «Про державну виконавчу
службу», від 21 квітня 1999 року № 606-XIV
«Про виконавче провадження» (у
редакції Закону України від 04
листопада 2010 року № 2677-VI) (далі – Закон
про виконавче провадження), іншими
нормативно-правовими актами, які
регулюють примусове виконання судових
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини, тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно із ч. 1 ст. 6 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 19 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, зазначеного в статті 17 цього
Закону: за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавчі дії
провадяться державним виконавцем за
місцем проживання, перебування, роботи
боржника або за місцезнаходженням його
майна.

Як визначено у ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова. Копії
постанови про відкриття виконавчого
провадження надсилаються не пізніше
наступного робочого дня стягувачу та
боржникові. Постанова про відкриття
виконавчого провадження може бути
оскаржена сторонами у десятиденний
строк у порядку, встановленому цим
Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у
разі встановлення обґрунтованості
скарги суд визнає оскаржувані рішення,
дії чи бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу особу державної виконавчої служби
задовольнити вимогу заявника та
усунути порушення або іншим шляхом
поновлює його порушенні права чи
свободи.

Посилання заінтересованої особи, а
саме представника ПАТ “БМ Банк” на те,
що постанова про відкриття виконавчого
провадження була винесена за місцем
проживання боржника, а саме за адресою:
м. Київ, вул. П.Мирного, 14/12, відповідно
до анкетних даних боржника, які він сам
зазначив, суд не приймає до уваги,
оскільки у виконавчому листі №2-1782/10,
виданого Вінницьким районним судом
Вінницької області від 12.06.2014 року та у
постанові про відкриття виконавчого
провадження ВП №44555090 від 04.09.2014 року
адреса боржника ОСОБА_1 зазначено: с.
Агрономічне, по вул. Шевченка, 47,
Вінницького району Вінницької області,
тому виконавчі дії підлягають
проведенню державним виконавцем за
місцем проживання боржника.

Крім того, з копії паспорта громадянина
України ОСОБА_1 вбачається, що
зареєстрованим місцем проживання
боржника ОСОБА_1 є с. Агрономічне, по
вул. Шевченка, 47, Вінницького району
Вінницької області.

За таких обставин, врахувавши те, що
місцем реєстрації та проживання
боржника ОСОБА_1 є с. Агрономічне, вул.
Шевченка, 47, Вінницького району
Вінницької області, про що вказано у
виконавчому документі та постанові про
відкриття виконавчого провадження, суд
дійшов висновку, що  постановапро
відкриття виконавчого провадження ВП
№44555090 від 04.09.2014 року, винесена з
порушенням ст. 20 Закону України «Про
виконавче провадження»та підлягає
скасуванню.

Поряд з цим, згідно п. 24 Постанови
Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судових рішень у цивільних
справах» від 07.02.2014 року №6, у справах за
скаргами стягувача чи боржника на дії
державного виконавця, пов’язані з
арештом і вилученням майна та
визначенням вартості й оцінки цього
майна, суд перевіряє відповідність цих
дій положенням статей 57, 58 Закону про
виконавче провадження.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про
виконавче провадження» арешт майна
боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення. Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом винесення постанови про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження. Постановами,
передбаченими частиною другою цієї
статті, може бути накладений арешт у
розмірі суми стягнення з урахуванням
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій та застосованих
державним виконавцем штрафів, на все
майно боржника або на окремі предмети.
Про проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту державний
виконавець складає акт опису та арешту
майна боржника. Під час проведення
опису та арешту майна боржника
державний виконавець має право
оголосити заборону розпоряджатися ним,
а в разі потреби - обмежити права
користування майном, здійснити
опечатування або вилучити його у
боржника та передати на зберігання
іншим особам, про що зазначається в
акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк
обмеження встановлюються державним
виконавцем у кожному конкретному
випадку з урахуванням властивостей
майна, його значення для власника чи
володільця, необхідності використання
та інших обставин.

Суд, врахувавши те, що підстав для
відкриття виконавчого провадження у м.
Києві у головного державного виконавця
не було, відповідно і винесення
постанови про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження, є неправомірним, тому вона
підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ч.
2 ст. 19 Конституції України, ст. ст. 6,
19, 20, 25, 57 Закону України «Про
виконавче провадження», Постановою
Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судових рішень у цивільних
справах» від 07.02.2014 року №6, ст.ст. 386-388
ЦПК України, суд -,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві ОСОБА_2 -  задовольнити.

Визнати неправомірними дії головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві ОСОБА_2 щодо винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження ВП №44555090 від 04.09.2014 року та
щодо винесення постанови про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження ВП №44555090 від 04.09.2014
року, які винесені при примусовому
виконанні виконавчого листа №2-1782/10,
виданого Вінницьким районним судом
Вінницької області від 12.06.2014 року.

Скасувати постанову про відкриття
виконавчого провадження ВП №44555090 від
04.09.2014 року, винесену головним
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві ОСОБА_2 з примусового виконання
виконавчого листа №2-1782/10, виданого
Вінницьким районним судом Вінницької
області від 12.06.2014 року про стягнення
солідарно із ОСОБА_4, ОСОБА_1 на користь
ПАТ «БМ Банк» суму заборгованості за
договором кредиту №519/090608 від 09.06.2008
року в розмірі 5 276 193,21 грн. та за
договором кредиту №473/280308 від 28.03.2008
року в розмірі 646 163,15 грн.

Скасувати постановупро арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження ВП №44555090 від 04.09.2014
року, винесену головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 з
примусового виконання виконавчого
листа №2-1782/10, виданого Вінницьким
районним судом Вінницької області від
12.06.2014 року про стягнення солідарно із
ОСОБА_4, ОСОБА_1 на користь ПАТ «БМ Банк»
суму заборгованості за договором
кредиту №519/090608 від 09.06.2008 року в
розмірі 5 276 193,21 грн. та за договором
кредиту №473/280308 від 28.03.2008 року в
розмірі 646 163,15 грн.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Вінницької області
шляхом подачі апеляційної скарги через
Вінницький районний суд Вінницької
області протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі, якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п’яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя: Л.П. Шевчук