АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2174/14Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 57 Побережна Н. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2014 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоМагди Л. Ф.
суддівМіщенка С. В. , Сіренка Ю. В.
при секретарі Рибасюк О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 23 червня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі Корсунь-Шевченківського відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача та стягнення моральної шкоди, вивчивши матеріали справи, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 23 квітня 2014 р. звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі Корсунь-Шевченківського відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача та стягнення моральної шкоди.

В позовній заяві зазначалося, що 18 травня 2005 р. між сторонами по справі був укладений договір про депозитний вклад № SAMDN8647, відповідно до умов якого позивачка передала, а банк прийняв належні їй кошти в сумі 6 000 доларів США на строк до 18 травня 2006 р.

У вересні 2010 року позивач звернулась до відповідача з усною вимогою про повернення вкладу, на що отримала відмову від працівників банку з посиланням на відсутність коштів на депозитному рахунку, які нібито були зняті нею особисто з рахунку в повному обсязі в сумі 6 020 доларів США ще 28 липня 2005 р. у відповідності із заявкою на видачу готівки.

Однак, позивачка ні в липні, ні будь-коли кошти із свого депозитного рахунку не отримувала, заявки до банку на отримання суми вкладу не подавала, довіреності на отримання належних їй коштів нікому не надавала.

Позивачка вказувала також, що діями відповідача їй була завдана моральна шкода, яка полягає у хвилюванні, роздратуванні, розпачу з приводу неможливості отримати суму вкладу протягом більше восьми років. Вона змушена була витрачати час, прикладати зусилля, неодноразово звертатися до відповідача з приводу повернення її коштів, що негативно відбивається на стані її здоров'я - підвищення артеріального тиску, головний біль. Завдану їй моральну шкоду позивачка оцінює в 20 000 грн.

Тому позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь: суму банківського вкладу (депозиту) 6 000 доларів США та нараховані проценти за користування вкладом на момент закінчення терміну дії договору в сумі 180 доларів США, що становить всього 6 180 доларів США, а в гривневому еквіваленті - 69 385 грн. 16 коп. на момент подачі позову; суму нарахованих процентів за процентною ставкою «до запитання» за користування вкладом понад термін дії договору, починаючи з 19 травня 2006 р. до дня повернення відповідачем коштів за Договором про депозитний вклад № SAMDN8647, яка на момент подачі позову складає 1 362,78 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 15 300 грн. 44 коп.; моральну шкоду в сумі 20 000 грн., завдану невиконанням відповідачем умов договору.

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 23 червня 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представник позивача - ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить про його скасування та ухвалення по справі нового рішення про задоволення позову, посилаючись на те, що рішення суду необгрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_6 та її представника ОСОБА_7, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення проти доводів апеляційної скарги представника ПАТ КБ «ПриватБанк», перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга повинна бути відхилена виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із вимогами ст. ст. 57, 58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Однак, позивачка ОСОБА_6 в ході розгляду справи не надала суду належних та переконливих доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Судом в ході розгляду справи було встановлено, що 18 травня 2005 р. між нею та банком був укладений договір про депозитний вклад №SAMDN8647 (а. с. 7), відповідно до умов якого позивачка передала, а банк прийняв на рахунок кошти в сумі 6 000 доларів США строком до 18 травня 2006 р.

Пунктом 7 договору було передбачено, що операції за рахунком вкладника проводяться за пред'явленням паспорта, даного договору та документу про внесення коштів у банк.

28 липня 2005 р. позивачкою була подана заява на видачу готівки з її депозитного рахунку (а. с. 37), в якій міститься і підпис про отримання в цей день 6 020 доларів США.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які працювали на той час у банку та здійснювали видачу коштів позивачу по депозиту, пояснили, що видачу коштів за депозитом здійснювали безпосередньо позивачу 28 липня 2005 р., оскільки вона напередодні зняття готівки замовила таку суму, так як в 2005 році був ліміт на зняття коштів в розмірі 2000 доларів США, та другий примірник заяви з відміткою про видачу коштів був виданий позивачу. Крім того, позивач після 28 липня 2005 р. неодноразово вносила та знімала готівку зі свого рахунку, при цьому їй працівники банку надавали інформацію про стан її рахунку та про залишок коштів на депозитному вкладі, чого позивачка не заперечувала, зокрема і в ході розгляду справи в апеляційному суді.

Згідно з випискою по договору позивачем переказувались та знімались кошти, крім 28 липня 2005 р., 18 січня 2006 р., 12 травня 2006 р., 14 серпня 2006 р., 5 грудня 2006 р. та 14 грудня 2007 р. (а.с.31-32, 57-60).

При цьому, зокрема 14 грудня 2007 р., позивачка хотіла зняти з рахунку 100 доларів США, однак на її рахунку на той час такої суми не було і працівники банку пояснили їй про стан її рахунку, тому вона зняла з рахунку лише 74 долара США, а залишок коштів на рахунку склав 10,54 долара США.

З матеріалів цивільної справи та матеріалів кримінальної справи, яка вивчалася як судом першої інстанції, так і апеляційним судом в ході розгляду справи, вбачається, що з ініціативи ОСОБА_6 прокуратурою порушувалась кримінальна справа стосовно службових осіб банку та співмешканця її дочки ОСОБА_10 - ОСОБА_11, який з її слів за змовою з працівниками банку зняв з її рахунку 6020 доларів США.

Проте, в ході розслідування вказаної справи, що проводилось понад 2,5 роки, в діях ОСОБА_12, що працювала на той час бухгалтером відділення банку і видавала кошти з депозиту позивачки, та ОСОБА_11 не встановлено складу кримінального правопорушення, тому постановою заступника начальника СВ К-Шевченківського РВ УМВС України в Черкаській області від 31 грудня 2013 р. кримінальне провадження закрито.

Під час розслідування вказаної кримінальної справи була призначена почеркознавча експертиза, відповідно до висновку якої від 18 серпня 2011 р. № 1/759 підписи від імені ОСОБА_6. в графі «Вказану валюту одержав» на двох екземплярах заяви на видачу готівки № 27986423 від 28 липня 2005 р. виконані, ймовірно, однією особою; встановити, чи виконані підписи від імені ОСОБА_6 в графі «Вказану валюту одержав» на двох екземплярах заяви на видачу готівки № 27986423 від 28 липня 2005 р. самою ОСОБА_6, не видалось можливим в зв'язку з їх неспівставимістю (різний буквено-штриховий склад); підписи від імені ОСОБА_6 в графі «Вказану валюту одержав» на двох екземплярах заяви на видачу готівки № 27986423 від 28 липня 2005 р. виконані, ймовірно, ОСОБА_11; встановити, чи виконані підписи від імені ОСОБА_6 в графі «Вказану валюту одержав» на двох екземплярах заяви на видачу готівки № 27986423 від 28 липня 2005 р. ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_9 чи ОСОБА_12, не видалось можливим в зв'язку з неспівставимістю досліджуваних підписів та зразків (різний буквенно-штриховий склад) (кримінальне провадження № 0000520 - Т.І а.с.235-241).

В ході розгляду справи, рішення у якій оскаржується, в суді першої інстанції був допитаний експерт ОСОБА_13, попереджений судом про кримінальну відповідальність, який підтвердив висновки експертизи, що проводилась у кримінальній справі, та вказав, що категоричних відповідей на поставлені йому під час проведення експертизи питання надати не може, оскільки підпис на заяві про видачу коштів від 28 липня 2005 р. є дуже простим та містить малу кількість знаків.

Клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи у цивільній справі позивачем та її представником не заявлялось.

За заявами ОСОБА_6 працівниками служби безпеки банку також неодноразово проводилися службові перевірки порушень нормативних документів банку, які регламентують порядок видачі грошових коштів з депозитних рахунків і жодних порушень виявлено не було. З матеріалів цих перевірок видно, що оформлення квитанції на видачу готівки проводилося за правилами «двох рук», тобто квитанція була оформлена спеціалістом по депозитним вкладам, ідентифіковано особу, яка отримувала кошти, правильність складання квитанції (заяви про видачу готівки) та ідентифікація особи була підтверджена бухгалтером, і тільки потім кошти були видані бухгалтером - ОСОБА_12

Виходячи з наведеного, суд обґрунтовано прийшов до висновку про недоведеність позовних вимог позивачки і ухвалив рішення про відмову в задоволенні її позову.

Встановлені у справі обставини та зібрані докази апелянтом в апеляційній скарзі не спростовані.

Більше того, в ході розгляду справи в апеляційному суді ОСОБА_6 пояснила, що якби її дочка ОСОБА_10 переоформила на неї куплений для позивачки будинок, в якому вона мешкає, то ніяких претензій вона ні до співмешканця дочки ОСОБА_11, ні до банку не мала б.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Виходячи з наведеного, колегія суддів не знаходить підстав для скасування законного і обґрунтованого рішення суду, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 відхилити, рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 23 червня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі Корсунь-Шевченківського відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача та стягнення моральної шкоди залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :