Справа № 212/1840/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2014 року
м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого
Рогу в складі:

Головуючого судді; Т.І. Тимошенко

при секретарі ; І.О. Мариненко

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Кривому
Розі цивільну справу за позовом;

ОСОБА_4 що діє від свого імені та в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 до
ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди,
спричиненої злочином, -

В С Т А Н О В И
В :

Позивачка,- ОСОБА_4 що діє від свого
імені та в інтересах неповнолітньої
ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди,
спричиненої злочином.

В обґрунтування своїх позовних вимог
ОСОБА_4 у своїй позовній заяві
зазначила, що 28 вересня 2012 року
приблизно о 12 годині 00 хвилин водій
ОСОБА_6, перебуваючи на маршруті № 208,
керував належним йому мікроавтобусом
«Мерседес Бенц 312» д/н НОМЕР_1 та рухався
зі сторони вулиці Ногіна в напрямку
вулиці Ватутіна по вулиці 20 Партз'їзду
в місті Кривому Розі.

В той самий час вона, ОСОБА_4 таїї
неповнолітня донька, ОСОБА_5
знаходилися в салоні вищевказаного
мікроавтобусу «Мерседес Бенц 312» д/н
НОМЕР_1 в якості пасажирів.

В процесі керування мікроавтобусом
«Мерседес Бенц 312» д/н НОМЕР_1,
відповідач ОСОБА_6 не обрав безпечну
швидкість, не урахував дорожню
обстановку та не впорався з керуванням,
в наслідок чого здійснив наїзд на
нерухомий транспортний засіб «КРАЗ».
Внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, що трапилася приблизно о 12
годині 00 хвилин, з вини водія
мікроавтобуса «Мерседес Бенц 312» д/н
НОМЕР_1, відповідача ОСОБА_6, вона та її
неповнолітня донька, ОСОБА_5 отримали
тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Вироком Жовтневого районного суду
міста Кривого Рогу від 30 жовтня 2013 року
відповідач ОСОБА_6 визнаний винним у
скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286
КК України і йому призначено покарання
у вигляді чотирьох років позбавлення
волі без позбавлення права керування
транспортними засобами. На підставі ст.
75 КК України від відбування покарання
відповідач ОСОБА_6 звільнений з
випробувальним терміном строком на два
роки. 24 грудня 2013 року Апеляційним
судом Дніпропетровської області вирок
в частині призначення покарання був
змінений і відповідачу ОСОБА_6
призначене покарання у вигляді 4-х
років позбавлення волі з позбавленням
права керування транспортними
засобами на два роки. На підставі ст.75
КК України ОСОБА_6 звільнений від
відбування покарання з випробувальним
строком на два роки.

Так, протиправними діями відповідача
ОСОБА_6 їй та її неповнолітній доньки,
ОСОБА_5, заподіяно моральної шкоди: в
результаті ушкодження здоров'я вони
знаходилися в негативному
емоційно-психічному стані, викликаному
внутрішньою напруженістю, втратою сну,
що переросла в моральні страждання.
Стан морального дискомфорту гнітив їх
тривалий період часу. В результат
протиправних дій відповідача ОСОБА_6
вона отримала інвалідність спочатку
другу групу, потім третю групу.

Моральну шкоду вона оцінила в 60000
гривень 00 копійок.

Тому вона просила суд постановити
рішення яким стягнути з ОСОБА_6 на її
ОСОБА_4 та її неповнолітньої доньки
ОСОБА_5 користь, у відшкодування
моральної шкоди 60000 гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_6 на її ОСОБА_4 та її
неповнолітньої доньки ОСОБА_5 користь у
відшкодування витрат за юридичну
допомогу 500 гривень 00 копійок.

Позивачка у судовому засіданні позовні
вимоги підтримала у повному обсязі,
посилаючись на вище зазначені
обставини справи.

Відповідач у судовому засіданні
позовні вимоги визнав частково у сумі
5000 гривень 00 копійок, та суду зазначив
що, вироком Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24 грудня
2013 року він був визнаний винним та
засудженим за ч.2 ст. 286 КК України до
чотирьох років позбавлення волі з
позбавленням права керування
транспортним засобом на 2 роки. На
підставі ст. 75 КК України його
звільнено від відбуття призначеного
покарання з випробуванням строком на
два роки. Цивільні позови потерпілих
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди залишено без розгляду,
оскільки особа, яка застрахувала свою
цивільну відповідальність /як в даному
випадку/ зобов'язана сплатити
потерпілим різницю між фактичним
розміром шкоди і страховою виплатою,
якщо цього відшкодування буде
недостатньо для повного відшкодування
завданої шкоди.

Відповідно до ЗУ "Про страхування" та ЗУ
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземного транспорту" його
цивільна відповідальність перед
третіми особами застрахована і
відшкодовувати як матеріальну, так і
моральну шкоду повинна також і
страхова компанія.

Відповідно до Полісу № АВ / 3582171,
укладеному ним зі страховою компанією
"Еталон" 03 липня 2012 року він застрахував
цивільно-правову відповідальність на
строк з 07 липня 2012 року по 06 липня 2013
року. Страхова сума на одного
потерпілого за шкоду, заподіяну життю
та здоров'ю, складає 100000 гривень, тобто
покриває потерпілим всі затрати на
лікування та інші витрати, пов'язані з
відновленням здоров'я.

Відповідно до ст. 20, 25 ЗУ " Про
страхування " та ст.22 " Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземного
транспорту " при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна в результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 23 ЗУ "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземного
транспорту" шкодою, заподіяною життю та
здоров'ю потерпілого у результаті
дорожньо-транспортної пригоди, є шкода
в тому числі моральна шкода, пов'язана :
з лікуванням потерпілого, з тимчасовою
втратою працездатності потерпілим, із
стійкою втратою працездатності
потерпілим, із смертю потерпілого.

Відповідно до п.22.3 ст. 22 вищевказаного
Закону потерпілому відшкодовується
також моральна шкода, передбачена
пунктами 1, 2 частини другої статті 23
Цивільного кодексу України. Така шкода
відшкодовується у встановленому судом
розмірі відповідно до вимог статті 23
Цивільного кодексу України. При цьому
страховик відшкодовує не більше ніж 5
відсотків ліміту, визначеного у пункті
9.3 статті 9 Закону "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземного
транспорту" . Різницю між сумою
відшкодування, визначеною судом, та
сумою, яка має бути відшкодована
страховиком, сплачує особа, яку визнано
винною у скоєнні дорожньо-транспортної
пригоді.

Ліміт страхової суми на одного
потерпілого за шкоду, заподіяну життю
та здоров'ю, відповідно до Полісу
складає 100000 грн., тобто страхова
компанія може відшкодувати потерпілій
ОСОБА_4 та її неповнолітній дочці
ОСОБА_5 моральну шкоду в сумі 5000 гривень
кожній. /100000 грн. х 5% = 5000 грн./

Він добровільно пропонував позивачці
сплатити їй у відшкодування моральної
шкоди 5000 ивень, але вона не погодилася і
вважає, що їй спричинена матеріальна
шкода у сумі 60000 грн., що не відповідає
ступеню її моральних страждань.

Ствердження позивачки в позовній заяві
в обґрунтування її моральних страждань
про те, що він за весь час жодного разу
не спробував зробити яку не будь
матеріальну допомогу у покращенні її
стану здоров'я, хоча б дитини, не
відповідає дійсності і спростовується
розписками про отримання нею від нього
в добровільному порядку 10053 гривень на
лікування та інші витрати, пов'язані з
відновленням здоров'я.

Він розумів, що матеріальна допомога
для лікування потерпілим необхідна
негайно, тому не чекаючи, поки вони
звернуться у встановленому порядку до
страхової компанії за відшкодуванням
шкоди, добровільно взяв на себе їх
витрати по лікуванню. Позивачка не
надала розрахунку суми моральної шкоди
- 60000 грн. в обґрунтування того, що саме
така сума може компенсувати її
моральні та душевні страждання. Він
вважає, що 5000 гривень 00 копійок, у
відшкодування моральної шкоди
достатньо для позивачки та її
неповнолітньої дитини і саме таку суму
кожній повинна відшкодувати їм
страхова компанія "Еталон". Він в
установленому порядку повідомив
страхову компанію про настання
страхового випадку за його участю та
надав всі необхідні документи для
страхового відшкодування потерпілим.

Він повідомляв позивачку про існування
страхового полісу, пропонував їм
звернутися до страхової компанії
"Еталон" з заявою про страхове
відшкодування, але вона до страхової
компанії не звернулася. Відповідно до
ЗУ "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземного транспорту"
потерпіла ОСОБА_4 повинна була
звернутися з заявою до Страхової
компанії про відшкодування моральної
шкоди. Доказів того, що страхова
компанія відмовила їй в страховій
виплаті, не має. Тому він просить суд в
позові ОСОБА_4 до нього про стягнення
моральної шкоди, завданої злочином,
відмовити.

Суд, у судовому засіданні встановив, що
доводи позивача в справі підтверджені
письмовими доказами, які перелічені
вище у позові, а саме, - вироком
Жовтневого районного суду міста
Кривого Рогу від 30 жовтня 2013 року яким
відповідача ОСОБА_6 визнано винним у
скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286
КК України і призначено покарання у
вигляді чотирьох років позбавлення
волі без позбавлення права керування
транспортними засобами, з
випробуванням на підставі ст. 75 КК
України строком на два роки, вироком
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 24 грудня 2013 року яким
ОСОБА_6 призначене покарання у вигляді
чотирьох років позбавлення волі з
позбавленням права керування
транспортними засобами на два роки, з
випробуванням на підставі ст.75 КК
України строком на два роки. які
набрали законної сили, та іншими
документами долученими до справи.

Статтею ч.4 ст. 61 Цивільного
процесуального кодексу України
передбачено підстави звільнення від
доказування а саме якщо вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Позивачкою не надано доказів в
обґрунтування спричинення їй та її
дочці моральної шкоди завданої
кримінальним правопорушенням
відповідачем ОСОБА_6.

Тому суд вважає, що позовні вимоги
знайшли своє часткове доказове
підтвердження під час розгляду цієї
справи, але сума, яку ОСОБА_4 вимагає до
відшкодування є на думку суду
завищеною, у повному обсязі не
обґрунтованою та не доведеною. Тому суд
вважає можливим задовольнити позов
частково,

Керуючись ст. 1166 Цивільного кодексу
України, ст. 10, 11, 60, 61, 88 212-214, ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В
:

Позов задовольнити частково та
стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4, у
відшкодування моральної шкоди 20000
гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 у
відшкодування витрат за юридичну
допомогу 500 гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави
судовий збір - в сумі 243 гривні 60
копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. А особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення в Апеляційний суд
Дніпропетровської області через
Жовтневий районний суд міста Кривого
Рогу.

Суддя ;
Т.І. Тимошенко