Справа № 202/8589/14-ц
№2/0202/4785/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 листопада 2014 року Індустріальний
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючого судді:
Бєсєди Г.В.

при секретарі:
Подгородному П.С.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення різниці у курсу валют за
договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська звернувся
ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення різниці у курсу валют за
договором позики.

В обґрунтування поданої заяви
зазначив, що між ним та відповідачем 26
жовтня 2012 року було укладено договір
позики, відповідно до умов якого
відповідачу були надані в борг грошові
кошти в сумі 5 400 доларів США, що
еквівалентно 44 280,00 грн., зі строком
повернення до 26 листопада 2012 року.
Зазначений договір позики був
посвідчений нотаріусом, та у зв'язку з
неповернення боргу, 13 квітня 2014 року
нотаріусом було вчинено виконавчий
напис. Посилається на ст. ст. 22, 1046, 1047, 1049
ЦК України та просить суд стягнути
різницю між курсом долару станом на
26.10.2012 року та станом на 13.08.2014 року, в
сумі 31 158,00 грн., а також стягнути на його
користь судові витрати.

В судове засідання з'явився
представник позивача та позивач,
підтвердили викладені в позовній заяві
обставини, та просили суд задовольнити
позов в повному обсязі. Додатково
пояснили, що на даний час здійснюється
виконавче провадження з виконання
виконавчого напису та будь-яких
грошових коштів в рахунок погашення
боргу позивач не отримував.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином,
причини неявки суду не повідомив,
клопотань про відкладення розгляду
справи не подавав.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача та позивача, дослідивши
докази по справі, приходить до висновку
про відмову в задоволенні позовних
вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 був укладений 26 жовтня 2012 року
договір позики грошей, який був
посвідчений приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського округу та
зареєстрований в реєстрі за № 1656.

Відповідно до п. 1 зазначеного договору
ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 гроші в сумі 44
280,00 грн., що еквівалентно 5 400 доларів
США без сплати процентів за
використання вказаною сумою грошей, із
строком виплати боргу по 26 листопада 2012
року.

30 квітня 2014 року приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу був вчинений
виконавчий напис, відповідно до якого
запропоновано стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі
44 280 грн., що еквівалентно 5 400 доларів
США.

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та порядку, що
встановлені договором.

Перелік способів захисту цивільних
прав та інтересів визначений ч. 2 ст. 16
ЦК України. До таких способів
віднесено: 1) визнання права; 2) визнання
правочину недійсним; 3) припинення дії,
яка порушує право; 4) відновлення
становища, яке існувало до порушення; 5)
примусове виконання обов'язку в натурі;
6) зміна правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Частиною другою цієї
статті передбачено, що суд може
захистити цивільне право або інтерес
іншим способом, що встановлений
договором або законом.

Виходячи з аналізу зазначеної вище
норми, законодавством не встановлена
можливість позикодавця захистити своє
порушене право в обраний позивачем
спосіб.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
Національний банк України" офіційний
валютний курс - курс валюти, офіційно
встановлений Національним банком
України як уповноваженим органом
держави.

Згідно з ч. 1 ст. 36 цього Закону
Національний банк встановлює
офіційний курс гривні до
іноземних валют та оприлюднює його.

Отже, офіційний курс гривні до
іноземних валют в різні періоди часу
може змінюватися (зростати або падати),
однак дана обставина не дає підстав
стороні у зобов'язанні, пред'являти
після вчинення виконавчого напису
нотаріусом додаткові вимоги про
стягнення курсової різниці.

За порушення виконання грошового
зобов'язання на боржника покладається
відповідальність відповідно до ст. 625
ЦК України. Згідно частини другої
вказаної статті боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов`язання, на вимогу кредитора
зобов`язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Отже, несвоєчасне виконання
зобов'язань може бути підставою для
відповідальності боржника,
встановленої частиною другою ст.625 ЦК
України.

Отже, правові підстави для стягнення з
відповідача на користь позивача
різниці у курсі долару США відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 задоволенню не підлягають, то і
не підлягають задоволенню вимоги щодо
стягнення з відповідача понесених ним
судових витрат.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 197, 212-215 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення різниці
у курсу валют за договором позики -
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано у строк,
встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом. Апеляційна скарга
на рішення суду подається протягом
десяти днів з дня його проголошення до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через суд першої інстанції.

Суддя:
Г.В.
Бєсєда