Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" грудня 2014 р. Іллічівський
районний суд м. Маріуполя Донецької
області під головуванням судді
Кашицьку С. А. , при секретарі Сініловій
Г.О., розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права
на долю в спільній власності та
визнання права власності ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про припинення права
на долю в спільній власності та
визнання права власності . В
обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його
батько ОСОБА_3. Після його смерті
залишилось спадкове майно у вигляді
грошових заощаджень, які зберігалися
на особових рахунках на ім'я його
батька та однокімнатної квартири жилою
площею 17,3 кв.м., загальною площею 31,6
кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1.
Спадкоємцями на вказану квартиру в
рівних частинах є позивач та
відповідачка ОСОБА_2. 21.03.2014 року
державним нотаріусом Третьої
маріупольської державної нотаріальної
контори були видані позивачу та
відповідачці свідоцтва про право на
спадщину за законом. Вирішити питання з
відповідачкою з приводу володіння та
користування спірною квартирою
АДРЕСА_1 не виявляється можливим, в
зв'язку з чим, він вимушений був
звернутись до суду з даним позовом,
оскільки крім спірної квартири позивач
не має іншого житла, а відповідачка в
свою чергу має у своєму володінні крім
спірної квартири, домоволодіння
АДРЕСА_2. Квартира АДРЕСА_1 є
однокімнатною, розділу в натурі не
підлягає. Сумісне володіння та
користування спадкоємців спірної
квартири двох дорослих різнополих
осіб, які не є членами родини також
неможливо. На підставі викладеного,
просить суд припинити право власності
ОСОБА_2 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1,
визнати за ним право власності на
квартиру АДРЕСА_1, стягнувши з нього на
користь ОСОБА_2 1/2 частину вартості
вказаної квартири , а також стягнути з
ОСОБА_2 на його користь витрати по
проведенню судової
будівельно-технічної експертизи в
розмірі 1800 грн. та витрати по сплаті
судового збору.

Позивач в судове засідання не з"явився,
надав суду заяву про розгляд справи за
його відсутності, в якій вказав, що
позовні вимоги підтримує та просить їх
задовольнити.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_4, позовні вимоги ОСОБА_1
підтримала повністю та пояснила, що
відповідачка ОСОБА_2 в спірній квартирі
АДРЕСА_1 ніколи не проживала, ключі від
квартири тримає у себе, в зв"язку з чим,
ОСОБА_1 не має доступу до квартири, в
результаті чого відповідачка порушує
права ОСОБА_1 як співвласника. ,Також
поляснила в судовому засіданні , що
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача -
ОСОБА_3. Після його смерті залишилось
спадкове майно у вигляді однокімнатної
квартири жилою площею 17,3 кв.м.,
загальною площею 31,6 кв.м., розташованої
за адресою: АДРЕСА_1. Спадкоємцями на
вказану квартиру в рівних частинах є
позивач та відповідачка ОСОБА_2. 21.03.2014
року державним нотаріусом Третьої
маріупольської державної нотаріальної
контори були видані позивачу та
відповідачці свідоцтва про право на
спадщину за законом. Вирішити питання з
відповідачкою з приводу володіння та
користування спірною квартирою
АДРЕСА_1 позивачу неможливо , крім
спірної квартири позивач не має іншого
житла, а відповідачка має на праваі
власності , крім спірної квартири,
також ще домоволодіння АДРЕСА_2.
Квартира АДРЕСА_1 є однокімнатною,
розділу в натурі не підлягає. Сумісне
володіння та користування двома
дорослими різнополими особами , які не
є членами родини : позивачем та
відповідачкою спірною квартирою є
неможливим. Просила суд припинити
право власності ОСОБА_2 на 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1, визнати за ОСОБА_1
право власності на квартиру АДРЕСА_1,
стягнувши з нього на користь ОСОБА_2 1/2
частину вартості вказаної квартири, а
також стягнути з ОСОБА_2 на користь
позивача витрати по проведенню судової
будівельно-технічної експертизи в
розмірі 1800 грн. та витрати по сплаті
судового збору.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не
визнала та пояснила, що вона є
власницею 1/2 частини квартири АДРЕСА_1
на підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом після смерті свого
сина та проживає в даній квартирі з
серпня 2013 року, сплачує комунальні
послуги. Друга половина спірної
квартири належить позивачу ОСОБА_1 - її
онуку. Вона має намір проживати у
вказаній квартирі до смерті, а потім
залишити її позивачу ОСОБА_1 Також на
праві приватної власності вона має
будинок АДРЕСА_2, який складається із
трьох кімнат, в якому зареєстрована та
проживає її онука. Вважає, що її спільне
проживання у спірній квартирі з
позивачем можливо, оскільки він є її
онуком, а з онукою в будинку вона не
може проживати. Позивачка не згодна
віддавати позивачу свою частку
квартири та не має наміру сплачувати
йому вартість 1/2 частини спірної
квартири. Вона бажає проживати із
позивачем удвох в однокімнатній
квартирі АДРЕСА_1. Просить суд
відмовити позивачу у задоволенні його
позовних вимог.

Представник відповідачки ОСОБА_5, в
судовому засіданні позовні вимоги
ОСОБА_1 не визнав та пояснив, що ОСОБА_2
та позивач по справі дійсно є
співвласниками квартири АДРЕСА_1 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом, однак сумісне
користування спірною квартирою із
позивачем не обговорювалось.
Відповідачка ОСОБА_2 дійсно має у
власності домоволодіння АДРЕСА_2 жилою
площею 43,8 кв.м., загальною площею 73,2
кв.м., однак в ньому проживає її онука.
Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не має ніяких
відносин , спірна квартира не може бути
виділена в натурі, в зв'язку з чим,
сумісне проживання у спірній квартирі
не виявляється можливим, але спільне
володіння та користування квартирою
АДРЕСА_1 можливе. Питання щодо продажу
спірної квартири не обговорювалось,
відповідачка сама сплачує комунальні
послуги за квартиру, зареєстрована у
даній квартирі та проживає в ній.
ОСОБА_2 не чинить перешкод у проживанні
позивача в квартирі АДРЕСА_1. Просить
суд відмовити позивачу у задоволенні
його позовних вимог.

Суд, вислухавши учасників процесу ,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна
сторона має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутись
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 16
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України), кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Зокрема, частиною 1
статті 11 Цивільного процесуального
кодексу України (далі - ЦПК України)
встановлено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень.

Так , в судовому засіданні встановлено,
що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3, після
смерті якого відкрилась спадщина у
вигляді квартири АДРЕСА_1. Спадкоємцями
після смерті ОСОБА_3 є його син ОСОБА_1
та мати ОСОБА_2

Згідно із свідоцтвом про право на
спадщину за законом, виданим 21 березня
2014 року державним нотаріусом Третьої
маріупольської державної нотаріальної
контори, зареєстрованого в реєстрі за
№3-179, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є власниками по
1/2 частині кожний в однокімнатній
квартирі АДРЕСА_1, загальною площею 31,6
кв.м., житловою площею 17,3 кв.м.

В судовому засіданні було встановлено,
що позивач іншого нерухомого майна
крім спірної квартири №1 в будинку №200
не має, зареєстрований у гуртожитку,
розташованому за адресою: АДРЕСА_1 на
час навчання, що підтверджується
довідкою №13, виданою Запорізькою
державною інженерною академією.

Згідно із рішенням Іллічівського
районного суду м.Маріуполя від 29.07.2008
року, витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно №19928340,
ОСОБА_2 є власницею домоволодіння
АДРЕСА_2, яке згідно технічного
паспорту має загальну площу 73,2 кв.м.,
житлову площу 43,8 кв.м.

Згідно висновку будівельно-технічної
експертизи від 28.11.2014 року, ринкова
вартість квартири АДРЕСА_1 на
теперішній час становить 130097 грн.
Розділити квартиру АДРЕСА_1 на 1/ 2 та 1/ 2
ідеальні долі з організацією в натурі
ізольованої квартири не виявляється
можливим у відповідності з ДБН В.2.2.-15-2005
«Житлові будівлі. Основні положення»,
ДБН В.3.2.2-2-2009 «Житлові будинки.
Реконструкція та капітальний ремонт»,
оскільки площа, яка приходиться на
ідеальну 1/ 2 долю менше мінімальної
площі для однокімнатної квартири і не
мається технічної можливості
організувати два окремі входи, дві
кухні, два санвузла.

Таким чином, вартість квартири АДРЕСА_1
на момент оцінки, а саме на 28 листопада
2014 року складала 130097 гривень. Зазначена
вартість ніким зі сторін не
оспорюється, а тому вартість 1/2 частини
квартири складає 65048,50 гривень.

Згідно квитанції 13946.1620.1 від 25.12.2014 року,
квитанції 13946.1619.1 від 25.12.2014 року та
квитанції 13946.1777.2, виданих А-Банк,
позивачем ОСОБА_1 було покладено на
депозитний рахунок Територіального
управління державної судової
адміністрації України у м.Києві
вартість 1/ 2 частини квартири в сумі
65048,50 гривень .

Згідно до ст.319 ЦК України, власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном за власним розсудом.
Власник має право вчиняти різні дії
щодо належного йому майна, які не
суперечать закону.

У відповідності з положеннями ст.355 ЦК
України під правом спільної часткової
власності належить розуміти право
власності двох або більше осіб на один
об'єкт власності.

За ст. 365 ч.1 ЦК України право особи на
частку у спільному майні може бути
припинено за рішенням суду на підставі
позову інших співвласників, якщо:
частка є незначною і не може бути
виділена в натурі; річ є неподільною;
спільне володіння і користування є
неможливим; таке припинення не
завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї.

Згідно із ч.2 ст. 365 ЦК України суд
постановляє рішення про припинення
права особи на частку у спільному майні
за умови попереднього внесення
позивачем вартості цієї частки на
депозитний рахунок суду.

Таким чином , суд може задовольнити
позов співвласника про припинення
права спільної часткової власності
того із співвласників , який бажає
виділіти свою часткуу спільному майні
або в інших випадках за умови , якщо :
частка є незначною і не може бути
виділена в натурі ; річ є неподільною ;
спільне володіння і користування
майном є неможливим; таке притпинення
не завдаватиме щкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї .

Так , в судовому засіданні встановлено ,
що однокімнатна квартирі АДРЕСА_1,
загальною площею 31,6 кв.м., житловою
площею 17,3 кв.м. є спільною сумісною
власністю позивача та відповідачки на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданого 21 березня
2014 року державним нотаріусом Третьої
маріупольської державної нотаріальної
контори, зареєстрованого в реєстрі за
№3-179, згідно якого ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є
власниками по 1/2 частині кожний в
однокімнатній квартирі АДРЕСА_1,
загальною площею 31,6 кв.м., житловою
площею 17,3 кв.м. та таким чином , частка
позивача як співвласника спірної
квартири становить 8,6 кв.м житлової
площі в однокімнатній квартирі.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику застосування судами
законодавства , що регулює право
власності громадян на житловий будинок
« від 4.04.1991 р. / зі змінами від 25.12.1992 р. ,
від 04.06 .1993 р. та від 25.05.1998 р. / виділ в
натурі частки житлового будинку що є
спільною частковою власністю ,
можливий , якшо кожній із сторін /
співвласнику / може бути виділено
відокремлену частину будинку із
самостійним виходом / квартиру / .

Судом встановлено, що спірна квартира є
неподільною, що підтверджується
висновком будівельно-технічної
експертизи від 28.11.2014 року, згідно якої
вбачається , що розділити квартиру
АДРЕСА_1 на 1/ 2 та 1/ 2 ідеальні долі з
організацією в натурі ізольованої
квартири не виявляється можливим у
відповідності з ДБН В.2.2.-15-2005 «Житлові
будівлі. Основні положення», ДБН
В.3.2.2-2-2009 «Житлові будинки.
Реконструкція та капітальний ремонт»,
оскільки площа, яка приходиться на
ідеальну 1/ 2 долю менше мінімальної
площі для однокімнатної квартири і не
мається технічної можливості
організувати два окремі входи, дві
кухні, два санвузла.

Також в судовому засіданні встановлено
, що спільне користування та володіння
спірною квартирою позивачем та
відповідачкою . є неможливим , оскільки
квартира АДРЕСА_1 є однокімнатною,
розділу в натурі не підлягає , а сумісне
володіння та користування двома
дорослими різнополими особами , які не
є членами родини : позивачем та
відповідачкою спірною квартирою є
неможливим та крім того , як
встановлено , в судовому засіданні ,
відповідачка ОСОБА_2документи на
спірну квартиру та ключі від квартири
тримає у себе, в зв"язку з чим,позивач
ОСОБА_1 не має доступу до квартири, в
результаті чого відповідачка порушує
права ОСОБА_1 як співвласника.

Судом також встановлено , що
припинення права власності
відповідачки на 1/2 частину спірної
квартири не завдасть істотної шкоди її
інтересам та членам її сім»ї , оскільки
в судовому засіданні встановлено та
підтверджується матеріалами справи та
не заперечувалась самой відповідачкою
, що згідно витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно №19928340 -
відповідачка ОСОБА_2 є власницею
домоволодіння АДРЕСА_2, яке згідно
технічного паспорту має загальну площу
73,2 кв.м., житлову площу 43,8 кв.м., тому
таке притпинення права власності
відповідачки на 1/ 2 частину спірної
квартири не завдаватиме щкоди
інтересам відповідачки та членам її
сім»ї , оскільки відповідачка
забезпечена іншим житлом , а позивач
ОСОБА_1 іншого нерухомого майна крім
спірної квартири №1 в будинку №200 не
має, зареєстрований у гуртожитку,
розташованому за адресою: АДРЕСА_1 на
час навчання, що підтверджується
довідкою №13, виданою Запорізькою
державною інженерною академією.

Також судом встановлено, що вартість
квартири АДРЕСА_1 на момент оцінки, а
саме на 28 листопада 2014 року складала
130097 гривень. , а тому вартість 1/2 частини
квартири складає 65048,50 гривень та
згідно квитанції 13946.1620.1 від 25.12.2014 року,
квитанції 13946.1619.1 від 25.12.2014 року,
квитанції 13946.1777.2, виданих А-Банк,
позивачем ОСОБА_1 було покладено на
депозитний рахунок Територіального
управління державної судової
адміністрації України у м.Києві
вартість 1/2 частини квартири в сумі
65048,50 гривень .

Таким чином , суд вважає , що позовні
вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення
права на долю в спільній власності та
визнання права власності знайщли своє
підтвердження в судовому засіданні та
підлягають задоволенню.

При таких обставинах , враховуючи
наведене, грошові кошти в сумі 65048,50
гривень , попередньо внесені позивачем
ОСОБА_1 на депозитний рахунок,
підлягають зверненню на користь ОСОБА_2
в сумі 65048,50 гривень в рахунок
компенсації вартості 1/2 частини
квартири АДРЕСА_1.

Оскільки право власності ОСОБА_2 на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1 припиняється
у зв'язку зі сплатою ОСОБА_1 грошової
компенсації, право власності на
квартиру АДРЕСА_1 має бути визнано за
ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з іншої сторони
понесені нею та документально
підтверджені судові витрати.

Позивачем ОСОБА_1 під час звернення до
суду з позовом було сплачено судовий
збір в розмірі 2000 грн., а також було
сплачено вартість судової
будівельно-технічної експертизи в
розмірі 1800,00 гривень.

Відповідно до вимог ст. 69 ЦПК України
судові витрати складаються з судового
збору та витрат пов'язаних з розглядом
справи.

Враховуючи той факт, що позовні вимоги
ОСОБА_1 підлягають задоволенню
відповідно до ст.88 ЦПК України судові
витрати понесені ним по сплаті
судового збору в розмірі 650,48 грн.,
витрати по проведенню судової
будівельно-технічної експертизи в
розмірі 1800 грн. підлягають стягненню з
відповідачки на користь позивача.

На підставі ст.ст. 3, 10, 16 , 60, 61, 69, 88, 209, 213-
215, 218, ЦПК України, ст.ст. 319, 355 , 365 ЦК
України, Постановою Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику
застосування судами законодавства , що
регулює право власності громадян на
житловий будинок « від 4.04.1991 р. / зі
змінами від 25.12.1992 р. , від 04.06 .1993 р. та
від 25.05.1998 р. / , суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
припинення права на долю в спільній
власності та визнання права власності -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 31,6 кв.м., житловою
площею 17,3 кв.м.

Припинити право власності ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_1, проживаючого в АДРЕСА_3, на
користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
проживаючої в АДРЕСА_4, суму - 65048,50
гривень , які знаходяться на
депозитному рахунку Територіального
управління Державної судової
адміністрації України в м.Києві №
2089 відкритому в ГУДКСУ в м.Києві,
код банку 820019, ,
отримувач Територіальне управління
Державної судової адміністрації
України в м.Києві (платник ОСОБА_1,
квитанція 13946.1620.1 від 25.12.2014 року на суму
31400,00 грн. та квитанція 13946.1619.1 від 25.12.2014
року на суму 33600,00 грн., 13946.1777.2 на суму
48,50 грн., видані А-Банк ), шляхом виплати
вказаних коштів ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН
НОМЕР_2, проживаючої в АДРЕСА_4, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_1, проживаючого в АДРЕСА_3,
вартість експертизи в розмірі 1800,00
гривень, судовий збір в розмірі 650,48
гривень.

На рішення може бути подана апеляція в
Апеляційний суд Донецької області
через Іллічівський райсуд м. Маріуполя.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: С. А. Кашицька