Справа № 1505/7199/2012
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

06 травня 2014 року
м. Білгород-Дністровський

Білгород - Дністровський міськрайонний
суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Матяш Т.Л.

при секретарі - Івановій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Білгород-Дністровському
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа -
Білгород-Дністровський районний
відділ ГУДМС України в Одеській
області про виселення та зняття з
реєстраційного обліку та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення
перешкод та вселення,-

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2012 року до суду звернулась
ОСОБА_4 з вимогами визнати ОСОБА_2 таким,
що втратив право користування житловим
будинком АДРЕСА_1, виселити його та
зобов'язати Білгород-Дністровський
районний відділ ГУДМС України в
Одеській області зняти ОСОБА_2 з
реєстраційного обліку як мешканця
зазначеного будинку. При цьому, ОСОБА_4
обґрунтовувала свої вимоги тим, що
відповідач, який проживав в її будинку
до кінця 2011 року, не бажає добровільним
шляхом висилитися та знятись з
реєстрації місця проживання, а навпаки,
порушує правила проживання, ставиться
агресивно до неї та її матері, вчиняє
бійки, погрожує, у зв'язку з чим вона
звернулась до суду з відповідними
вимогами. Після смерті ОСОБА_4, до
участі у справі була залучена донька -
ОСОБА_1, яка є правонаступницею ОСОБА_4
та повністю підтримала раніше заявлені
позовні вимоги матері.

З зустрічними вимогами до суду
звернувся ОСОБА_2, який просив
зобов'язати ОСОБА_4 не чинити йому
перешкоди в проживанні та вселити його
в будинок АДРЕСА_1. В обґрунтуванні
своїх вимог, ОСОБА_2 зазначав, що з
ОСОБА_4 він проживав спільно з 1989 року
по 05.08.2012 року, вели спільне
господарство, мали спільний побут, він
за свої кошти збудував сарай та
вбиральню, та бажає зберегти сім'ю,
налагодити взаємовідносини. У будинку
він проживав на підставі договору
найма житлового приміщення від 11.07.2003
року, укладений між ним та ОСОБА_4

ОСОБА_1 у судовому засіданні повністю
підтримала раніше заявлені позовні
вимоги своєї матері - ОСОБА_4 та
пояснила, що це було її метою виселити
відповідача з будинку, оскільки він не
давав їм спокійно жити, тому вона
намагалась захистити себе та назавжди
виселити ОСОБА_2 Також, ОСОБА_1
зазначила, що у відповідача є рідні
дорослі діти, тому, на її думку, вони
повинні ним піклуватися та
забезпечувати житлом.

ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився,
його представник у судовому засіданні
підтримала зустрічну позовну заяву та
просила відмовити у задоволенні
первісних позовних вимог.

Представник Білгород-Дністровського
районного відділу ГУДМС України в
Одеській області у судове засідання не
з'явився, про час та місце слухання
справи сповіщався.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши
надані докази та заслухавши доводи
учасників справи, суд вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_1 достатньо
обґрунтованими для задоволення, а
вимоги ОСОБА_2 такими, що не можуть бути
задоволені з огляду на наступне.

У судовому засіданні встановлено, що
відповідно до договору дарування від
21.08.1992 року ОСОБА_4 належав житловий
будинок АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_2, актовий запис № 105, так, до
участі у справі була залучена
правонаступник ОСОБА_4, її донька -
ОСОБА_1, яка повністю підтримала
первісні позовні вимоги своєї матері.

11.07.2003 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був
укладений договір найма жилого
приміщення № 35, згідно з яким ОСОБА_4 на
постійний строк та без коштовно здала в
найм ОСОБА_2 кімнату в будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 19.02.2014 року був встановлений факт
проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_4 однією
сім'єю без реєстрації шлюбу у період з
1997 року по серпень 2012 року, за адресою:
АДРЕСА_1. Крім того, зазначеним рішенням
встановлено, що в серпні 2012 року ОСОБА_4,
через погіршення взаємовідносин та
сварки перестала вести з відповідачем
спільне господарство та мати спільний
побут, ОСОБА_2 навіть фактично виїхав з
кімнати та став жити в іншому місті.

Згідно з ч.3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

В своєму позові ОСОБА_4 зазначала, що
сумісне проживання з відповідачем
стало неможливим, оскільки він став
агресивно відноситись до неї самої та
її матері - ОСОБА_5, яка також проживає в
зазначеному будинку. Неодноразово
вчиняв дома бійки, наносив ОСОБА_4 та її
матері тілесні ушкодження, погрожував
вбивством, тим самим систематично
порушував правила співжиття. Такі
обставини підтверджуються листами
Білгород-Дністровського МВ ГУМВС
України в Одеській області від 10.07.2012,
18.09.2012, 23.08.2012 року, з яких вбачається, що
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 неодноразово
звертались до правоохоронних органів
стосовно неправомірних дій з боку
ОСОБА_2, в результаті чого останньому
було винесено попередження та
рекомендовано ОСОБА_4 звернутися до
суду. Також, з вищезазначеного рішення
суду від 19.02.2014 року вбачається, що
допитані у судовому засіданні свідки
підтвердили факт погіршення стосунків
ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Частиною 4 ст.825 ЦК України
передбачено, що якщо наймач житла або
інші особи, за дії яких він відповідає,
використовують житло не за
призначенням або систематично
порушують права та інтереси сусідів,
наймодавець може попередити наймача
про необхідність усунення цих
порушень. Якщо наймач або інші
особи, за дії яких він відповідає, після
попередження продовжують
використовувати житло не за
призначенням або порушувати права та
інтереси сусідів, наймодавець має
право вимагати розірвання договору
найма житла.

Відповідно до ст. 116 ЖК України, якщо
наймач, члени його сім'ї або інші особи,
які проживають разом з ним,
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його не
за призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання з ними в одній квартирі чи в
одному будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа
має право звернутися в суд за захистом
свого цивільного права у випадку його
порушення з вимогою про припинення дії,
яка порушує право.

Враховуючи, що ОСОБА_1 з своєю донькою
також зареєстровані в АДРЕСА_1 та з
ОСОБА_2 в них також конфліктні
відносини, суд вважає за доцільне
виселити ОСОБА_2 з будинку та
зобов'язати відповідний державний
орган зняти його з реєстрації місця
проживання. Тим самим, суд захищає
цивільні права інших мешканців будинку
від протиправної та агресивної
поведінки відповідача, який порушує
суб'єктивні права, свободи та законні
інтереси мешканців будинку.

Суд критично ставиться до тверджень
ОСОБА_2 про те, що він свої кошти,
отримані від продажу квартири по вул.
Ізмаїльській, 25 в м.
Білгород-Дністровському, витратив на
сім'ю та ніколи не порушував правила
спільного проживання, тому бажає
налагодити взаємовідносини з ними.
Такі наголошення відповідача не
знайшли свого підтвердження за весь
час розгляду справи, тому суд, з
врахуванням вищенаведеного, вважає
позовні вимоги ОСОБА_2
необґрунтованими, та такими, що
порушують права та свободи інших осіб.

Згідно ст.ст. 10, 60ЦПК України, цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст..1 ЦПК України,
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Керуючись ст.ст.16, 825 ЦК України, ст.. 116
ЖК України, ст.ст 10, 11, 174, 209, 213, 214-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Визнати ОСОБА_2 (ІК НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_2,
таким, що втратив право користування
будинком АДРЕСА_1.

Зобов'язати Білгород-Дністровський
районний відділ ГУДМС України в
Одеській області зняти з
реєстраційного обліку місця
проживання ОСОБА_2 (ІК НОМЕР_1),
ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований за
адресою: будинок АДРЕСА_1.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог ОСОБА_1 - відмовити.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання до апеляційного суду Одеської
області через суд першої інстанції
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення.

Суддя: