Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/748/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Белінська І. М.
УХВАЛА

Іменем України

22.05.2014 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

Белінської І.М. - головуючої,

Авраменко Т.М.,

Суровицької Л.В.,

при секретареві - Чуркіній Ж.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_5 до дочірнього
підприємства «Заріна» ТОВ «Раст
Трейдінг», керуючого санацією ДП
«Заріна» ТОВ «Раст Трейдінг» Гусара
Івана Олексійовича про стягнення
коштів за апеляційною скаргою ОСОБА_5
на рішення Кіровського районного суду
м.Кіровограда від 20 січня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року ОСОБА_5 звернувся
до суду з позовом до ДП «Заріна» ТОВ
«Раст Трейдінг» про стягнення боргу за
договором позики в сумі 193 002 грн.50 коп.

Зазначив, що 5.01.2011 року між ним та
відповідачем було укладено договір
позики на загальну суму 200 000 гривень
строком на 7 місяців, з кінцевим
терміном повернення не пізніше 31.07.2011
року.

Проте, відповідач своїх
зобов»язань за договором повністю не
виконав.

Рішенням Кіровського районного
суду м.Кіровограда від 20 січня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач
просить скасувати рішення через
неправильне застосування норм
матеріального права, невідповідність
висновку суду обставинам справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_5,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що підстави для
скасування рішення суду першої
інстанції відсутні.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд дійшов висновку про недоведеність
позивачем факту передачі ним
відповідачу грошей на виконання
договору позики від 5.01.2011 року.

Рішення суду ухвалене з
додержанням норм матеріального і
цивільного процесуального права.

Суд правильно визначив характер
спірних правовідносин та обґрунтовано
виходив з того, що ці правовідносини
урегульовано ст.ст.1046, 1047, 1049- 1051 ЦК
України.

Встановлено, що 5.01.2011 року між
позивачем, який працював директором ДП
«Заріна» ТОВ «Раст Трейдінг» та ДП
«Заріна» ТОВ «Раст Трейдінг» було
підписано договір позики №2011-01-05-1, за
умовами якого позикодавець передає
позичальнику у безоплатне
користування на строк, що обумовлений
цим договором позику у сумі 200 000
гривень, яку останній повинен
повернути після закінчення строку,
встановленого цим договором. Предметом
позики є грошові кошти, які передаються
позикодавцем позичальнику за потребою
останнього. Пунктом 3.2 договору
передбачено, що позика вважається
переданою з моменту підписання акта
приймання-передачі позики
уповноваженими представниками сторін
у готівковому порядку у касу
позичальника.

Згідно із ч.2ст.1046 ЦК України,
договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

В обґрунтування позовних вимог
позивач посилався на те, що передача
ним грошей за договором позики
відбувалась не за один раз на підставі
договору , а за 26, що підтверджується
ксерокопіями актів приймання-передачі
(а.с.13-43).

Оскільки відповідач оспорював
договір позики на тій підставі, що
грошові кошти насправді не були ним
одержані від позикодавця, то саме
позивач повинен був довести кожний
факт передання ним коштів. Проте,
оригіналів актів приймання-передачі
грошових коштів позивач не надав ні до
суду першої інстанції, ні до
апеляційного суду. Не надано ним і
інших належних та допустимих доказів
на підтвердження фактів передачі
грошей у позику відповідачу, про що
зазначено у рішенні суду.

Викладені в апеляційній скарзі
доводи щодо неправильної оцінки судом
першої інстанції доказів не можуть
бути прийняті як підстава для
скасування рішення, оскільки суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи, належно оцінив
надані сторонами докази та дійшов
правильного висновку про
недоведеність позивачем фактів
передання грошових коштів за кожним
актом приймання-передачі і, відповідно,
факту укладення ним договору позики.

Відповідно до ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини, справи, які за законом
мають бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування ( ч.2ст.59 ЦПК України).

Згідно із ч.1ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК
України. колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5
відхилити, а рішення Кіровського
районного суду м.Кіровограда від 20
січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі 20 днів з дня набрання
нею законної сили.

ГОЛОВУЮЧА:

СУДДІ: