Справа №592/8602/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Корольова Г. Ю.Номер
провадження 22-ц/788/438/14 Суддя-доповідач -
Собина Категорія - 27
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Левченко Т. А., Таран С. А.,

з участю секретаря судового засідання -
Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційними скаргами Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» в особі філії
Сумського обласного управління АТ
«Ощадбанк» та представника ОСОБА_2 -
ОСОБА_5

на рішення Ковпаківського районного
суду м. Суми від 27 січня 2014 року

у цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» в
особі філії Сумського обласного
управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2,
третя особа - ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості

та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» в
особі філії Сумського обласного
управління АТ «Ощадбанк», третя особа -
ОСОБА_3 про визнання частково недійсним
договору поруки,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2013 року ПАТ «Державний ощадний
банк України» в особі філії Сумського
обласного управління АТ «Ощадбанк»
звернувся з позовом до ОСОБА_2 і свої
вимоги мотивував тим, що 21.04.2008 року між
ним і ОСОБА_3 було укладено договір про
іпотечний кредит за умовами якого йому
надано кредит у сумі 275000,00 грн. на
придбання квартири зі сплатою 15 %
річних на умовах та в строки визначені
договором. З метою забезпечення
виконання зобов'язання за кредитним
договором з відповідачкою ОСОБА_2 21.04.2008
року було укладено договір поруки. У
зв'язку з невиконанням боржником умов
договору про іпотечний кредит рішенням
Ковпаківського районного суду м.Суми
від 27.03.2012 року з ОСОБА_3 була стягнута
заборгованість за договором в сумі 266896
грн. 98 коп. В ході виконавчого
провадження частина заборгованості
була погашена, а позичальник ОСОБА_3
позбавлений можливості сплачувати
борг по кредиту. Відповідно до п.1.1. та
п.2.1. договору поруки у разі порушення
боржником виконання зобов'язання
кредитор має право вимагати від
поручителя виконання зобов'язання
боржника перед кредитором згідно з
умовами договору про іпотечний кредит.
19.07.2013 року банком було направлено
лист-повідомлення поручителю ОСОБА_2
про погашення боргу по кредиту в
семиденний термін, яке остання
отримала. Оскільки відповідач свої
зобов'язання по договору поруки не
виконала станом на 14.08.2013 р.
заборгованість складала: за кредитом -
90925,24 грн., за відсотками - 5906,88 грн., пеня
за простроченим кредитом - 25517,83 грн.,
пеня за простроченими відсотками - 11406,35
грн. Просили суд стягнути з ОСОБА_2
вказану заборгованість за договором
про іпотечний кредит № 2051 від 21.04.2008 р. в
розмірі 133998,37 грн. та витрати по сплаті
судового збору в розмірі 1340 грн.

ОСОБА_2 звернулася до суду із
зустрічним позовом. В обґрунтування
позову зазначила, що ПАТ «Державний
ощадний банк України» в особі філії -
Сумського обласного управління АТ
«Ощадбанк» звернувся до неї з позовом
більш ніж через три роки після
порушення третьою особою зобов'язання
за договором іпотечного кредиту, яке
сталося 26.04.2010 р. Згідно п. 4.2 договору
поруки - порука припиняється, якщо
кредитор протягом строків позовної
давності, визначених у п. 5.4 договору не
пред'явить вимоги до поручителя.
Пунктом 5.4 договору поруки строк
позовної давності збільшений до трьох
років. Вважає п. 4.2. договору поруки
недійсним, оскільки ст. 559 ЦК України, не
встановлена можливість зміни строків
припинення договору поруки. Просить
суд визнати п. 4.2. договору поруки № 2051
від 21.04.2008 р., укладеного між нею ОСОБА_2
та ПАТ «Державний ощадний банк
України» недійсним, а судові витрати
покласти на відповідача.

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 27 січня 2014 року позов
ПАТ «Державний ощадний банк України» в
особі філії - Сумського обласного
управління АТ «Ощадбанк» задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Державний ощадний банк України» в
особі філії - Сумського обласного
управління АТ «Ощадбанк»
заборгованість за договором про
іпотечний кредит №2051 від 21.04.2008 року у
розмірі 99 866,40 грн. та судовий збір у
розмірі 998,66 грн.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 відмовлено.

На зазначене рішення ПАТ «Державний
ощадний банк України» в особі філії
Сумського обласного управління АТ
«Ощадбанк» (далі - Банк) та представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_5 подали апеляційні
скарги.

В апеляційній скарзі Банк посилається
на невірне застосування судом норм
матеріального права, просить змінити
рішення в частині стягнення на користь
первісного позивача розміру неустойки:
25 517,83 грн. пені за простроченим
кредитом, 11 406,35 грн. пені за
простроченими відсотками, замість
задоволених судом 3 034,28 грн. пені за
простроченим кредитом та відсотками та
169,45 грн. судового збору.

В доводах апеляційної скарги зазначає,
що судом першої інстанції було
зменшено розмір неустойки з посиланням
на довідку № 26-12/61 від 23.01.2014 року про
залишок коштів, які залишились
непогашеними після реалізації
предмета іпотеки під час проведення
виконавчих дій на виконання рішення
Ковпаківського районного суду м.Суми
від 27.03.2012 року про стягнення з боржника
ОСОБА_3 заборгованості за договором. В
той час, як станом на 14.08.2013 р.
заборгованість складала: за кредитом -
90925,24 грн., за відсотками - 5906,88 грн., пеня
за простроченим кредитом - 25517,83 грн.,
пеня за простроченими відсотками - 11406,35
грн., що підтверджується розрахунком за
№ 26-12/379 від 13.08.2013 р. (а.с.18-20).

В апеляційній скарзі представник
відповідачки за первісним позовом та
позивачки за зустрічним позовом
посилається на порушення норм
матеріального права, просить рішення
суду скасувати та прийняти нове
рішення, яким в первісному позові
відмовити повністю, а зустрічний позов
задовольнити, визнавши п.4.2. договору
поруки №2051 від 21.04.2008 року недійсним.

В доводах апеляційної скарги зазначає,
що звернення банка з окремими позовами
до кожного з солідарних боржників
неможливе, оскільки це суперечить
змісту укладеного між нею та банком
договору поруки. Крім того, вважає, що
порушення боржником основного
зобов'язання за договором іпотечного
кредиту сталось 26.04.2010 року, а банк
надіслав їй вимогу про виконання
зобов'язань третьої особи лише 04.07.2013
року, а тому вважає, що договір поруки
укладений між нею та банком є
припиненим 26.10.2010 року на підставі ч.4
ст.559 ЦК України. Також вважає, що умова
про зміну строку припинення договору
поруки до трьох років, як це
передбачено п.4.2 договору поруки, не
відповідає вимогам ст.559 ЦК України, а
тому є недійсним.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
вивчивши матеріали даної цивільної
справи та матеріали цивільної справи №
1806/2-3634/2011 і перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційних
скарг та вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга ПАТ «Державний
ощадний банк України» в особі філії -
Сумського обласного управління АТ
«Ощадбанк» підлягає частковому
задоволенню, а апеляційна скарга
представника позивачки за зустрічним
позовом задоволенню не підлягає з
таких підстав:

З матеріалів цивільної справи
вбачається та місцевим судом
встановлено, що 21 квітня 2008 року між ВАТ
«Державний ощадний банк України» та
ОСОБА_3 було укладено договір про
іпотечний кредит №2051, за умовами якого
останньому було надано 275 000,00 грн. на
придбання квартири за договором
купівлі-продажу від 15 квітня 2008 року,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1 зі
сплатою 15% річних на умовах та в строки
визначені договором (а.с.6-11).

З метою забезпечення виконання
зобов'язання за кредитним договором з
ОСОБА_2 був укладений договір поруки
№2051 від 21 квітня 2008 року, за умовами
якого відповідачка взяла обов'язок
перед кредитором відповідати
солідарно в повному обсязі за
своєчасне та повне виконання ОСОБА_3
своїх зобов'язань за договором про
іпотечний кредит №2051 від 21 квітня 2008
року, а також додатковими угодами до
нього, що укладені та можуть бути
укладені в майбутньому (а.с.12-13).

Також п.п.4.2, 5.4 договору поруки № 2051 від
21 квітня 2008 року було передбачено, що
порука припиняється, якщо кредитор
протягом строків позовної давності,
визначених у п.5.4. цього договору, не
пред'явить вимоги до поручителя.
Сторони домовились про збільшення
строків позовної давності відповідно
до ч.1 ст.259 ЦК України до трьох років для
всіх грошових зобов'язань поручителя (в
тому числі, але не виключно, щодо
повернення суми кредиту, сплати
процентів за його користування,
комісійних винагород, штрафів, пені
тощо), що передбачені умовами
кредитного договору та цього договору.

У зв'язку з невиконанням боржником умов
кредитного договору рішенням
Ковпаківського районного суду м. Суми
від 27 березня 2012 року з ОСОБА_3 на
користь АТ «Ощадбанк» в особі філії
Сумського обласного управління АТ
«Ощадбанк» було стягнуто
заборгованість за договором про
іпотечний кредит №2051 від 21 квітня 2008
року в сумі 266 896,98 грн. (а.с.16).

При примусовому виконанні рішення суду
було продане нерухоме майно, що
перебувало в іпотеці у банку і кошти в
сумі 172937 грн. 46 коп. 24.05.2013 року надійшли
до банку та були розподілені наступним
чином: основний борг - 141574 грн. 84 коп.,
відсотки - 31362 грн. 62 коп., що
підтверджується довідкою (а.с.73).

Колегія суддів погоджується з
висновком місцевого суду щодо
обґрунтованості позовних вимог
первісного позивача про стягнення з
відповідачки, як з поручителя за
кредитним договором заборгованості,
яка утворилась за даним договором з
таких підстав:

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірах та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити відсотки. Відповідно до ст.ст.
526, 530 ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, у встановлені строки
(терміни) виконання зобов'язання. У разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором, зокрема припинення
зобов'язання, сплата неустойки, що
передбачено ст.ст. 549, 611 ЦК України.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.553, ч.ч. 1,2 ст.554 ЦК
України за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі.

У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

З п.1.1 Договору поруки укладеного між
сторонами 21 квітня 2008 року вбачається,
що ОСОБА_2, як поручитель зобов'язується
перед Кредитором відповідати
солідарно в повному обсязі за
своєчасне та повне виконання Боржником
Зобов’язання за Договором про
іпотечний кредит № 2051 від 21 квітня 2008
року 2008 року, а також додатковими
угодами до нього, що укладені та можуть
бути укладені в майбутньому (а.с.12).

Крім того, п.9 Постанови № 5 Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року вбачається,
що право вибору способу судового
захисту, передбаченого законом або
договором належить виключно
позивачеві і задоволення позову
кредитора про звернення стягнення на
предмет іпотеки/застави не є
перешкодою для пред'явлення позову про
стягнення заборгованості з поручителя
за тим самим договором кредиту у разі,
якщо на час розгляду справи
заборгованість за кредитом не
погашена.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
оскільки заборгованість за кредитом не
боржником не погашена, тому позивач за
первісним позовом мав право звернутись
із відповідним позовом до поручителя
за цим самим договором кредиту.

В той же час, колегія суддів вважає, що
місцевий суд помилково в основу
рішення поклав довідку про
заборгованість за кредитним договором
№ 26-12/61 від 23.01.2014 року і зазначив в
рішенні, що заборгованість станом на
23.01.2014 року складає 99866 грн. 40 коп., в тому
числі: по кредиту - 90925 грн. 24 коп., по
відсоткам - 5906 грн. 88 коп., пеня - 3034 грн. 28
коп. (а.с.73).

Посилаючись на вищезазначену довідку
суд першої інстанції дав не вірну
оцінку даному доказу, оскільки
фактично в ній зазначений порядок
розподілення коштів, які надійшли
після реалізації предмету іпотеки на
виконання рішення суду про стягнення
заборгованості з боржника за кредитним
договором, а не розмір заборгованості
по кредитному договору станом на 14.08.2013
року.

При зверненні з позовом до суду позивач
посилався на розрахунок
заборгованості станом на 4.08.2013 року з
якого вбачається, що заборгованість за
кредитом становить 90925 грн.24 коп., за
відсотками - 5906 грн. 88 коп., пеня за
простроченим кредитом - 25517 грн. 83 коп.,
пеня за простроченими відсотками - 11406
грн. 35 коп.(а.с.18-20).

В той же час, при перегляді справи в
суді апеляційної інстанції було
встановлено, що при розрахунку пені за
простроченим кредитом та
простроченими відсотками позивач за
первісним позовом в порушення п.п.5.2
Договору про іпотечний кредит № 2051 від
21 квітня 2008 року нараховував пеню не у
розмірі 0,04% від суми неоплаченого
платежу, за кожний день прострочення, а
у розмірі 0,05%.

Після здійснення розрахунку
відповідно до умов п.п.5.2 Договору про
іпотечний кредит пеня за простроченим
кредитом становить 20596 грн. 01 коп. та
пеня за простроченими відсотками
становить 9 136 грн. 83 коп. (а.с.160-162). Також
заборгованість за кредитом складає 90925
грн.24 коп. та заборгованість за
відсотками складає 5906 грн.88 коп., а
загалом сума заборгованості за
договором про іпотечний кредит станом
на 14 серпня 2013 року складає 126564 грн. 96
коп., яка підлягає стягненню з
відповідачки по справі.

Колегія суддів погоджується з
висновками місцевого суду щодо
необґрунтованості зустрічного позову
і відсутності підстав для його
задоволення.

Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України
порука припиняться після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

Відповідно до ч.ч. 1 і 3 ст. 251 ЦК України
строком є певний період у часі, зі
спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення. Строк може
бути визначено актами цивільного
законодавства, правочином або рішенням
суду.

На підставі ч. 1 ст. 252, ч. 1 ст. 253 ЦК
України строк визначається роками,
місяцями, тижнями, днями, годинами.
Перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

Згідно п.6.3 договору поруки від 21 квітня
2008 року даний договір вступає в силу з
моменту його підписання сторонами.
Пунктом 4.1 зазначеного договору
визначено, що порука припиняється з
припиненням забезпеченого нею
зобов'язання за кредитним договором.
Крім того, п.п.4.2, 5.4 договору було
передбачено, що порука припиняється,
якщо кредитор протягом строків
позовної давності, визначених у п.5.4.
цього договору, не пред'явить вимоги до
поручителя. Сторони домовились про
збільшення строків позовної давності
відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України до
трьох років для всіх грошових
зобов'язань поручителя (в тому числі,
але не виключно, щодо повернення суми
кредиту, сплати процентів за його
користування, комісійних винагород,
штрафів, пені тощо), що передбачені
умовами кредитного договору та цього
договору.

Відповідно до п.3.4. Договору про
іпотечний кредит № 2051 від 21 квітня 2008
року Банк мав право вимагати від
позичальника дострокового повернення
суми кредиту в цілому і виконання
позичальником вимоги Банку щодо
дострокового повернення суми Кредиту
та належних до сплати процентів, та
інших платежів відповідно до умов
цього Договору, яке повинно бути
проведено Позичальником протягом 30
календарних днів з дати одержання
такої вимоги Банку.

З матеріалів справи вбачається, що
вимога про дострокове повернення
кредиту позичальнику ОСОБА_3 була
направлена банком 24.05.2011 року і отримав
він її 30.05.2011 року, а отже днем настання
строку виконання основного
зобов'язання, з якого починається
відлік трирічного строку для
пред'явлення кредитором вимоги для
поручителя буде 29.06.2011 року, а
припинення поруки відповідно до вимог
ч.4 ст.559 ЦК України - 29.06.2014 р. (а.с.180).

Таким чином, вимога до поручителя
пред'явлена в межах строку дії договору
поруки.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Статтею 627 ЦК України
передбачено, що відповідно до статті 6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового оборогу, вимог
розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК
України договір є укладеним з моменту
досягнення в належній формі згоди з
усіх істотних умов договору.

В укладеному Договорі поруки № 2051 від
21.04.2008 р. сторони, установили, що порука
припиняється, якщо кредитор протягом
трьох років не пред'явить вимоги до
поручителя, тобто установили строк її
припинення.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком місцевого
суду про відсутність правових підстав
для визнання п. 4.2. договору поруки № 2051
від 21.04.2008 р. недійсним та
необґрунтованість позовних вимог
ОСОБА_2

Згідно з ч. 1,2 ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів
знаходить за можливе апеляційну скаргу
ПАТ «Державний ощадний банк України» в
особі філії Сумського обласного
управління АТ «Ощадбанк» задовольнити
частково і рішення місцевого суду
змінити в частині розміру стягнутої
суми заборгованості за кредитним
договором та стягнути з ОСОБА_2 на
користь ПАТ «Державний ощадний банк
України» в особі філії Сумського
обласного управління АТ «Ощадбанк»
заборгованість за договором про
іпотечний кредит № 2051 від 21.04.2008 року в
розмірі 126564 грн. 96 коп., з яких: за
кредитом - 90925 грн. 24 коп.; за відсотками -
5906грн. 88 коп.; пеня за простроченим
кредитом - 20596 грн. 01 коп., пеня за
простроченими відсотками - 9136 грн. 83
коп. та судові витрати по справі з
урахуванням вимог передбачених ст.88
ЦПК України в сумі 1265 грн. 65 коп.

В іншій частині рішення місцевого суду
залишити без змін.

Керуючись ст.ст.307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.п.1, 2, 3, 4,
ч.2, ч.3, 313 , 314, ч.2 ст.316 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_5 відхилити.

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» в особі філії
Сумського обласного управління АТ
«Ощадбанк» задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду
м. Суми від 27 січня 2014 року змінити в
частині розміру стягнутої суми
заборгованості за кредитним договором
та стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» в
особі філії Сумського обласного
управління АТ «Ощадбанк»
заборгованість за договором про
іпотечний кредит № 2051 від 21.04.2008 року в
розмірі 126564 грн. 96 коп., з яких: за
кредитом - 90925 грн. 24 коп.; за відсотками -
5906 грн. 88 коп.; пеня за простроченим
кредитом - 20596 грн. 01 коп., пеня за
простроченими відсотками - 9136 грн. 83
коп. та судові витрати по справі в сумі
1265 грн. 65 коп.

В іншій частині рішення місцевого суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -