Cправа № 127/2-811/10
Провадження № 4-с/127/76/14
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 року Вінницький
міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого
судді Медяної Ю.В.,

при секретарі
Подоляк М.В.,

за участю

скаржника
ОСОБА_1,

особи, дії якої оскаржуються
Бойка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці скаргу ОСОБА_1 на
рішення головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Вінницькій
області Бойка С.В. та начальника даного
відділу Сускова А.О.,-

в с т а н о в и в :

24 березня 2014 року до суду з зазначеною
вище скаргою звернувся ОСОБА_1, у якій
просив суд: визнати неправомірною
бездіяльність головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Вінницькій
області Бойка С.В. та начальника даного
відділу Сускова А.О. з виконання
виконавчого листа № 2-811/10, виданого
Староміським районним судом м. Вінниці
07 вересня 2010 року; визнати незаконною
та скасувати постанову про повернення
виконавчого документа стягувачеві від
24 січня 2014 року, винесену головним
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області Бойком С.В.,
затверджену начальником даного
відділу Сусковим А.О. та поновити строк
на оскарження постанови про повернення
виконавчого документа.

В заяві зазначено, що 24 січня 2014 року
головним державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області Бойком С.В. винесено
постанову про повернення виконавчого
документа стягувачеві, відповідно до
якої ОСОБА_1 повернуто виконавчий лист
№ 2-811/10, виданий 07 вересня 2010 року
Староміським районним судом м. Вінниці.

Державний виконавець, виносячи дану
постанову, керувався п. 9 ч. 1 ст. 47 та ст.
50 Закону України «Про виконавче
провадження», яким передбачено, що
виконавчий документ повертається у
зв'язку зі встановленою законом
забороною щодо звернення стягнення на
майно чи кошти боржника, якщо у нього
відсутнє інше майно чи кошти, на які
можливо звернути стягнення, а також
щодо проведення інших виконавчих дій
стосовно боржника, що виключає
можливість виконання відповідного
рішення.

У даній постанові зазначено, що
відповідно до Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень» виконання рішення суду
про стягнення коштів, боржником за яким
є державний орган, здійснюється
Державною казначейською службою
України в межах відповідних бюджетних
призначень.

Однак, на думку скаржника, дана
постанова є незаконною, оскільки
Департамент праці та соціального
захисту населення Вінницької міської
ради, як і Департамент соціальної
політики Вінницької міської ради, які є
боржниками за вказаним вище виконавчим
листом, не є державними органами, а тому
дія зазначеного вище закону не
поширюється на дані правовідносини, у
зв'язку з цим зазначене вище рішення
суду повинно виконуватись державною
виконавчою службою.

З підстав, зазначених вище, ОСОБА_1
звернувся до суду з даною скаргою.

В судовому засіданні ОСОБА_1 просив
поновити йому строк для звернення до
суду, вимоги скарги підтримав в повному
обсязі, просив суд її задовольнити,
надавши пояснення, аналогічні
викладеним у скарзі.

Представник відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Вінницькій
області - головний державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Вінницькій
області Бойко С.В. в судовому засіданні
заперечував щодо задоволення заяви
ОСОБА_1 про поновлення строку на
звернення до суду із зазначеною вище
скаргою, оскільки останній подав
скаргу до суду 24 березня 2014 року, а
постанову про повернення виконавчого
документа отримав 07 березня 2014 року,
тобто пропустив десятиденний строк на
оскарження, встановлений ст. 385 ЦПК
України, вимоги скарги не визнав,
просив суд у її задоволенні відмовити,
надавши суду письмові заперечення, та
додатково пояснивши, що виконання
рішення суду про стягнення коштів,
боржником за якими є державний орган,
здійснюється Державною казначейською
службою України в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу, а в разі відсутності у
зазначеного державного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду. Крім того, відповідно до ч.
2 ст. 3 Закону України «Про виконавче
провадження» рішення про стягнення
коштів з державних органів, державного
та місцевого бюджетів або бюджетних
установ виконуються органами, що
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів. Таким
чином, дані обставини виключають
виконання рішення суду органами
державної виконавчої служби.

Судом встановлено, що оскаржувану
постанову про повернення виконавчого
документа стягувачеві ОСОБА_1 отримав 07
березня 2014 року рекомендованим листом,
який був відправлений адресату 05
березня 2014 року, що підтверджується
штемпелем на поштовому конверті (а.с. 18)
та реєстром на відправлення
рекомендованої кореспонденції відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області за 05 березня 2014 року
(а.с. 40).

12 березня 2014 року ОСОБА_1 оскаржив
зазначену вище постанову про
повернення виконавчого документа до
Вінницького міського суду Вінницької
області, що підтверджується штампом
суду на відповідному
адміністративному позові (а.с. 2, 3).

Ухвалою Вінницького міського суду
Вінницької області від 13 березня 2014
року скаржнику було відмовлено у
відкритті провадження у справі у
зв'язку з тим, що поданий позов не
підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства (а.с. 4, 5).

24 березня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з зазначеною вище скаргою в
порядку, передбаченому Цивільним
процесуальним кодексом.

У відповідності до ч. 5 ст. 267 ЦК України,
якщо суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

Згідно з ч. 2 ст. 385 ЦПК України
пропущений з поважних причин строк для
подання скарги може бути поновлено
судом.

Враховуючи наведене вище, суд вважає,
що строк для подання ОСОБА_1 скарги на
дії державного виконавця пропущений з
поважних причин, оскільки скаржник,
отримавши 07 березня 2014 року зазначену
вище постанову про повернення
виконавчого документа стягувачеві та
дізнавшись про своє порушене право, 12
березня 2014 року, тобто через п'ять днів,
звернувся до суду з відповідним
адміністративним позовом. Однак у
зв'язку з тим, що ухвалою суду від 13
березня 2014 року скаржнику було
відмовлено у відкритті провадження у
справі на підставі того, що поданий
позов не підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства,
останній звернувся до суду за захистом
свого порушеного права в порядку
цивільного судочинства 24 березня 2014
року.

Вислухавши пояснення учасників
судового процесу, дослідивши матеріали
скарги та оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, дійшов висновку про
задоволення скарги з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 07 вересня 2010 року
Староміським районним судом м. Вінниці
видано виконавчий лист № 2-811/10 про
зобов'язання Управління праці та
соціального захисту населення в
Староміському районі м. Вінниці
нарахувати та виплатити ОСОБА_1
допомогу на оздоровлення за 2008-2009 p.p., як
інваліду II групи, постраждалому
внаслідок Чорнобильської катастрофи
відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (а.с. 10).

09 вересня 2010 року головним державним
виконавцем Онищенком В.М. винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження з примусового виконання
зазначеного вище виконавчого листа,
згідно з якою боржника зобов'язано
виконати рішення суду добровільно в
термін до 16 вересня 2010 року (а.с. 42).

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької
області від 13 липня 2010 року рішення
суду першої інстанції залишено без
змін, а апеляційну скаргу відповідача
відхилено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 06 грудня 2012 року касаційну
скаргу Управління праці та соціального
захисту населення в Староміському
районі м. Вінниці задоволено частково.
Рішення Староміського районного суду
м. Вінниці від 25 травня 2010 року та
ухвалу Апеляційного суду Вінницької
області від 13 липня 2010 року скасовано в
частині задоволення позову щодо
визнання дій відповідача
неправомірними та зобов'язання його
нарахувати та виплати позивачу щорічну
допомогу на оздоровлення відповідно до
ст. 48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за 2008 рік та прийнято в цій
частині нове рішення - в позові
відмовити. В решті рішення
Староміського районного суду м.
Вінниці від 25 травня 2010 року та ухвалу
Апеляційного суду Вінницької області
від 13 липня 2010 року залишено без змін.

Відповідно до рішення Вінницької
міської ради № 217 від 01 квітня 2011 року
про внесення змін в рішення міської
ради від 14 січня 2011 року № 85 «Про
оптимізацію загальної структури
виконавчих органів міської ради,
апарату міської ради та її виконкому та
їх чисельності», управління праці і
соціального захисту населення в
Староміському районі міста Вінниці з 31
березня 2011 року ліквідовано.

Згідно з пунктом 1.5. Положення про
Департамент праці і соціального
захисту населення Вінницької міської
ради, яке затверджене рішенням
Вінницької міської ради від 01 квітня 2011
року за № 218 «Про внесення змін до
рішення міської ради» від 01 березня 2011
року №101 «Про затвердження Положень
виконавчих органів Вінницької міської
ради» Департамент є правонаступником
за всіма правами та зобов'язаннями
Головного управління праці і
соціального захисту населення міської
ради, управління праці і соціального
захисту населення міської ради в
Ленінському районі міста Вінниці №1
(Центр), управління праці і соціального
захисту населення міської ради в
Ленінському районі міста Вінниці №2
(Вишенька), управління праці і
соціального захисту населення міської
ради в Замостянському районі міста
Вінниці, управління праці і
соціального захисту населення міської
ради в Староміському районі міста
Вінниці.

13 лютого 2013 року державний виконавець
звернувся до суду з заявою про заміну
сторони виконавчого провадження з
управління праці і соціального захисту
населення в Староміському районі міста
Вінниці на Департамент праці і
соціального захисту населення
Вінницької міської ради.

Ухвалою Вінницького міського суду
Вінницької області по справі № 127/4467/13-ц
19 березня 2013 року замінено боржника з
Управління праці та соціального
захисту населення в Староміському
районі м. Вінниці на Департамент праці
і соціального захисту населення
Вінницької міської ради.

12 червня 2013 року державним виконавцем
винесено постанову про заміну сторони
виконавчого провадження.

Ухвалою Вінницького міського суду
Вінницької області від 28 листопада 2013
року, яка набрала законної сили 04
грудня 2013 року, встановлено спосіб і
порядок виконання рішення Вінницького
міського суду Вінницької області від 25
травня 2010 року по справі № 2-811/10 шляхом
стягнення з Департаменту праці та
соціального захисту населення
Вінницької міської ради на користь
ОСОБА_13030 грн. нарахованої грошової
компенсації на оздоровлення за 2009 рік
(а.с. 43-46).

24 січня 2014 року головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Вінницькій
області Бойком С.В. винесено постанову
про повернення стягувачеві
виконавчого листа № 2-811/10, виданого
Староміським районним судом м. Вінниці
(а.с. 8, 9).

Дана постанова обґрунтована тим, що
відповідно до ч.ч. 1, 2 ст .3 п. 3 розділу 2
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень»,
виконання даного рішення суду
покладається на Державну казначейську
України.

Оскільки виконання рішень суду про
стягнення коштів, боржником за якими є
державний орган, здійснюється
Державною казначейською службою
України в межах відповідних бюджетних
призначень шляхом списання коштів з
рахунків такого державного органу, а в
разі відсутності у зазначеного
державного органу відповідних
призначень - за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень
суду.

Крім того, стягувач за рішенням суду
про стягнення коштів з державного
органу звертається до Державної
казначейської служби України
(управління державної казначейської
служби України за місцем знаходження
боржника) у строки, встановлені Законом
України «Про виконавче провадження»,
із заявою про виконання рішення суду та
разом із заявою стягувач подає до
Державної казначейської служби
України документи та відомості,
необхідні для перерахунку коштів,
згідно з переліком, затвердженим
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.2 ст. 3 Закону України
«Про виконавче провадження» - рішення
про стягнення коштів з державних
органів, державного та місцевих
бюджетів або бюджетних установ
виконуються органами, що здійснюють
казначейське обслуговування бюджетних
коштів.

Відповідно до п. 3 Порядку виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або бюджетних
установ, затвердженого постановою
Кабінету міністрів України від 03
серпня 2011 року № 845, рішення про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників
виконуються на підставі виконавчих
документів виключно органами
Казначейства у порядку черговості
надходження таких документів (про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів - з попереднім
інформуванням Мінфіну, про стягнення
коштів боржників - у межах відповідних
бюджетних призначень, наданих
бюджетних асигнувань (залишків коштів
на рахунках підприємств, установ,
організацій).

Враховуючи наведене вище, державний
виконавець постановив повернути
виконавчий документ стягувачеві на
підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України
«Про виконавче провадження»,
відповідно до якого виконавчий
документ повертається стягувачеві у
разі встановленої законом заборони
щодо звернення стягнення на майно чи
кошти боржника, якщо у нього відсутнє
інше майно чи кошти, на які можливо
звернути стягнення, а також щодо
проведення інших виконавчих дій
стосовно боржника, що виключає
можливість виконання відповідного
рішення.

У зазначеній вище постанові державний
виконавець посилається на те, що
боржник за виконавчим документом, а
саме Департамент праці і соціального
захисту Вінницької міської ради - є
державним органом, однак з таким
висновком державного виконавця
погодитися не можна, виходячи з
наступного.

Пунктом 4 рішення Конституційного Суду
України у справі № 1-9/2002 від 26 березня
2002 року № 6-рп/2002 встановлено, що
відповідно до статті 5 Конституції
України народ здійснює владу
безпосередньо і через органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування. З цього
конституційного положення у
системному взаємозв'язку з положеннями
статті 6 Конституції України про те, що
державна влада в Україні здійснюється
на засадах її поділу на законодавчу,
виконавчу та судову, випливає, що
органи місцевого самоврядування не є
органами державної влади, а місцеве
самоврядування слід розглядати як
форму здійснення народом влади, яка
визнається і гарантується в Україні
(стаття 7 Конституції України).

Рішенням Вінницької міської ради від
27.01.2014 року №1578 «Про внесення змін до
рішення міської ради від 26.04.2013 року №
1246» затверджено Положення про
Департамент соціальної політики
Вінницької міської ради.

Згідно з п. 1.5. Положення Департамент
соціальної політики Вінницької
міської ради є правонаступником за
всіма правами та зобов'язаннями
Департаменту праці і соціального
захисту населення Вінницької міської
ради, який є боржником за виконавчим
листом.

Відповідно до п. 1.1. та 1.2 Положення
Департамент соціальної політики
Вінницької міської ради є виконавчим
органом Вінницької міської ради, який
створюється міською радою.
Департамент підзвітний і
підконтрольний міській раді,
підпорядкований виконавчому комітету
міської ради, міському голові,
секретарю міської ради, першому
заступнику міського голови,
заступникам міського голови та
керуючому справами виконкому,
відповідно до розподілу обов'язків.

Пунктом 9.6. Положення передбачено, що
Департамент утримується за рахунок
коштів міського бюджету.

Враховуючи наведене вище, Департамент
соціальної політики Вінницької
міської ради, як і Департамент праці і
соціального захисту населення
Вінницької міської ради, не є органом
державної влади, оскільки не
створювався державою, а є
представницьким органом місцевого
самоврядування.

Статтею 2 Закону України «Про гарантії
держави щодо виконання судових рішень»
визначено вичерпний перелік боржників
щодо яких держава гарантує виконання
рішення суду про стягнення коштів та
зобов'язання вчинити певні дії щодо
майна. До них відносяться: державний
орган; державне підприємство, установа,
організація; та юридична особа,
примусова реалізація майна якої
забороняється відповідно до
законодавства.

Таким чином, посилання державного
виконавця у постанові про повернення
виконавчого документа на положення
Закону України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень» є
необґрунтованим та безпідставним.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що
рішення про стягнення коштів з
державних органів, державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ виконуються органами, що
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів.

На виконання частини другої статті 3
Закону України «Про виконавче
провадження» і пункту 9 розділу VI
«Прикінцеві та перехідні положення»
Бюджетного кодексу України Кабінет
Міністрів України прийняв постанову
від 3 серпня 2011 р. № 845 «Про затвердження
Порядку виконання рішень про стягнення
коштів державного та місцевих бюджетів
або боржників».

За змістом п. 12 ч. 1 ст. 2 Бюджетного
кодексу України бюджетні установи - це
органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, а також
організації, створені ними у
встановленому порядку, що повністю
утримуються за рахунок відповідно
державного бюджету чи місцевого
бюджету.

Таким чином, Департамент соціальної
політики Вінницької міської ради, як і
Департамент праці і соціального
захисту населення Вінницької міської
ради є бюджетними установами, а тому у
разі виконання рішення про стягнення з
них коштів, необхідно керуватись
положеннями зазначеного вище Порядку.

Згідно з п. 3 Порядку рішення про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників
виконуються на підставі виконавчих
документів виключно органами
Казначейства у порядку черговості
надходження таких документів (про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів - з попереднім
інформуванням Мінфіну, про стягнення
коштів боржників - у межах відповідних
бюджетних призначень, наданих
бюджетних асигнувань (залишків коштів
на рахунках підприємств, установ,
організацій).

Разом з тим, відповідно до п. 7 Порядку у
разі наявності підстав для повернення
виконавчого документа стягувачу
керівник органу державної виконавчої
служби подає відповідно до Закону
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень»
Казначейству протягом 10 днів з дня
складення державним виконавцем
відповідного акта оригінал
виконавчого документа разом із
супровідним листом та завірені
належним чином державним виконавцем
копії інших матеріалів виконавчого
провадження.

Таким чином, державний виконавець,
встановивши, що існують підстави для
повернення виконавчого документа
стягувачу відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 47
Закону України «Про виконавче
провадження», був зобов'язаний через
керівника органу державної виконавчої
служби надати Казначейству оригінал
виконавчого документа разом із
супровідним листом та завірені
належним чином державним виконавцем
копії інших матеріалів виконавчого
провадження.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Відповідно до частин 2, 3 статті 387 ЦПК
України, у разі встановлення
обґрунтованості скарги суд визнає
оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

З огляду на викладене вище, суд дійшов
висновку, що державний виконавець,
приймаючи постанову про повернення
виконавчого документа стягувачу, не
дотримався вказаних вище вимог Порядку
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників, та діяв всупереч нормам
діючого законодавства, а тому слід
визнати неправомірною його
бездіяльність з виконання виконавчого
листа № 2-811/10, виданого Староміським
районним судом м. Вінниці 07 вересня 2010
року та визнати незаконною і скасувати
постанову про повернення виконавчого
документа стягувачеві від 24 січня 2014
року.

Враховуючи наведене вище та керуючись
ст.387 ЦПК України, Законом України «Про
виконавче провадження», Порядком
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників, суд, -

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1 на рішення головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області Бойка С.В. та
начальника даного відділу Сускова А.О.,
- задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області Бойка С.В. та
начальника даного відділу Сускова А.О.
з виконання виконавчого листа № 2-811/10,
виданого Староміським районним судом
м. Вінниці 07 вересня 2010 року.

Визнати незаконною та скасувати
постанову про повернення виконавчого
документа стягувачеві від 24 січня 2014
року, винесену головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Вінницькій
області Бойком С.В., затверджену
начальником даного відділу Сусковим
А.О.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Вінницької області через
Вінницький міський суд Вінницької
області протягом п'яти днів з дня її
проголошення.

Суддя: