Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/933/14
Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач: Боєва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати
з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого:
Боєвої В.В.,

Суддів
Денисенко Т.С., Коваленко А.І.,

При секретарі:
Мельник З.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на рішення Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя від 25
грудня 2013 року в справі за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Міського
комунального підприємства «Основаніє»
про відшкодування матеріальних
збитків та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2013 року ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до
МКП «Основаніє» про відшкодування
матеріальних збитків та моральної
шкоди.

Позивачі зазначали, що вони є
співвласниками квартири АДРЕСА_1. 09.05.2013
року ОСОБА_2 було виявлено факт залиття
каналізаційними стоками підлоги кухні
та коридору квартири. Оскільки це був
неробочий день, вона звернулася до МКП
«Основаніє 13.05.2013 року. В цей же день
майстром було проведено огляд
квартири, зроблені фотографії
спричиненої шкоди для складання
відповідного акту, а також були
викликані слюсарі для прочистки
стічних труб. Оскільки після
прочищення труб позивачем ОСОБА_2 були
виявлені додаткові пошкодження, нею
було викликано повторно майстра.

Після повторного огляду квартири
майстром, ОСОБА_2 неодноразово
зверталася до працівників відповідача
з приводу надання акту. Лише 29.05.2013 року
їй було надано копію акту. З актом вона
була не згодна та зверталася до
відповідача з вимогою уточнення акту.
Розмір шкоди експертною установою був
розрахований у сумі 5335,50 грн., яку вони
просять стягнути на їх користь з
відповідача. Крім того, вважають, що
діями відповідача їм завдано моральну
шкоду, яку вони оцінюють у 10000 грн. та
просять стягнути з відповідача на їх
користь вартість проведеної
експертної оцінки.

В процесі розгляду справи, 27.11.2013 року
позивачі уточнили свої позовні вимоги
та просили стягнути з відповідача на
користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у
розмірі 1778,50 грн., на користь ОСОБА_4 -
1778,50 грн., на користь ОСОБА_3 - 1778,50 грн. та
моральну шкоду на користь ОСОБА_2 у
розмірі 4000 грн., на корись ОСОБА_4- 3000
грн., на користь ОСОБА_3 - 3000 грн.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 25 грудня 2013 року
відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 подали
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права, просять рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно статті 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

У відповідності до статті 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

При вирішенні спору суд першої
інстанції посилався на положення
статей 1166, 1167 ЦК України, якими
передбачені загальні підстави
відповідальності за завдану майнову
шкоду та підстави відповідальності за
завдану моральну шкоду, та на статтю 323
ЦК України, згідно якої ризик
випадкового знищення та випадкового
пошкодження (псування) майна несе його
власник, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відмовивши в задоволенні позову, суд
виходив з того, що позивачами не
доведено причинного зв'язку між діями
(бездіяльністю) відповідача та
спричиненою з його вини шкодою.

Основний довід апеляційної скарги
полягає в тому, що суд першої інстанції
неправильно застосував положення
статті 323 ЦК України, оскільки, на думку
апелянта, пошкодження майна сталося не
в результаті випадкового пошкодження,
а внаслідок незадовільного виконання
відповідачем своїх обов'язків.

Цей довід апеляційної скарги не
впливає на висновки суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Так, в обґрунтування своїх позовних
вимог ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 посилалися
на статті 1166, 1167 ЦК України та вважали
доведеним, що залиття їх квартири
сталося в зв'язку з бездіяльністю
відповідача - МКП «Основаніє», який
неналежним чином виконував свої
зобов'язання за Договором про надання
послуг з утримання будинку та
прибудинкової території від 15.03.2007 року
та за Договором про надання послуг
централізованого опалення, холодної
води, води для підігріва та
водовідведення від 15.03.2007 року, які
укладалися позивачем ОСОБА_4 з
правопопередником відповідача - КП
«ВРЕЖО № 3». Позивачі посилалися також
на пункт 11 Договору про надання послуг
з утримання будинку та прибудинкової
території та на пункт 16 Договору про
надання послуг централізованого
опалення, холодної води, води для
підігріва та водовідведення, у
відповідності до яких споживач має
право на відшкодування збитків,
завданих його майну та/або приміщенню в
разі неналежного виконання виконавцем
послуг.

Частиною 1 статті 1166 ЦК України
передбачено, що майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно частини 1 статті 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 є співвласниками квартири
АДРЕСА_1. Позивачі в даній квартирі не
проживають, мають інше постійне місце
проживання. Квартиру лише відвідують, а
тому 09.05.2013 року було виявлено факт
залиття каналізаційними стоками
підлоги кухні та коридору квартири,
проте, не встановлено, коли саме це
залиття відбулося.

До аварійної служби позивачі не
зверталися, а звернулися до МКП
«Основаніє» після святкових днів -
13.05.2013 року. В цей же день майстром було
проведено огляд квартири, зроблені
фотографії спричиненої шкоди для
складання відповідного акту, а також
були викликані слюсарі для прочистки
стічних труб. Оскільки після
прочищення труб позивачем ОСОБА_2 були
виявлені додаткові пошкодження, нею
було викликано повторно майстра.

В акті від 13.05.2013 року зокрема, вказано,
що проведено обстеження технічного
стану квартири АДРЕСА_1 після залиття
підлоги кухні і коридору
каналізаційними стоками. Ймовірна
причина залиття - засмічення
внутрішньобудинкового
каналізаційного стояку (аварійна
ситуація, яка виникла з причини
недотримання мешканцями будинку
правил користування
внутрішньобудинковою каналізаційною
системою). Встановити причину
затоплення не виявляється можливим,
оскільки наслідки залиття були
виявлені власниками квартири місяць
потому. В будинку мала місце аварійна
ситуація 13.04.2013 року, проте, мешканці
квартири № 9 були відсутні. Підлога
кухні та коридору були залиті
каналізаційними стоками 13.04.20123 року
внаслідок переливу через мийку
каналізаційних стоків (а. с. 21-22).

ОСОБА_2, не погоджуючись з актом, в
своїх запереченнях зазначала, що
залиття відбулося через місце виводу
внутрішньо квартирних стічних вод до
внутрішньобудинкових мереж, що
підтверджується фотографією та
свідчить про те, що засмічення
внутрішньо- квартирних мереж не було
(а. с. 23-24).

На підтвердження своїх позовних вимог
позивачі надали суду письмовий доказ -
висновок № 035/30.05.2013 спеціалістів
Науково дослідного центру незалежних
споживчих експертиз «УКРТЕСТ». Зі
змісту цього висновку не вбачається,
що залиття підлоги кухні та коридору в
квартирі позивачів каналізаційними
стоками відбулося в зв'язку з
неправомірними діями (бездіяльністю)
МКП «Основаніє» або з причини
неналежного виконання ними послуг (а.
с. 26-31).

Інший довід апеляційної скарги полягає
в тому, що висновок суду, який
стосується невідповідності нормам ДБН
замінених власником квартири
внутрішньоквартирних мереж на
пластикові та їх з'єднання з
металевими внутрішньобудинковими
мережами, не відповідає обставинам
справи.

До апеляційної скарги позивачі надали
в якості письмового доказу Додаток до
висновку спеціалістів № 035/30.05.2013, в
якому вказано, що облаштування
внутрішньої каналізації, розташованої
в кухні квартири АДРЕСА_1 відповідає
вимогам нормативної документації,
діючої в Україні. Також у Додатку до
висновку зазначено, що шкода,
спричинена власниками вказаної
квартири, спричинена внаслідок залиття
приміщення каналізаційними стоками
із-за засмічення внутрішньобудинкової
каналізації (а. с. 88-92).

Цей довід апеляційної скарги не
знайшов підтвердження при
апеляційному розгляді.

Наданий апелянтом до апеляційної
скарги Додаток до висновку
спеціалістів № 035/30.05.2013 в силу вимог
статті 59 ЦПК України не є допустимим
доказом, а тому суд апеляційної
інстанції не бере до уваги зазначений
письмовий доказ.

При апеляційному розгляді справи за
клопотанням позивача ОСОБА_2 ухвалою
від 19.03.2014 року було призначено судову
будівельно-технічну експертизу, на
вирішення експертам поставлено
наступні питання:

1. Який причинно-наслідковий зв'язок
між засміченням внутрішньобудинкового
каналізаційного стояка та залиттям
квартири за адресою: квартира АДРЕСА_1,
зафіксованим в Акті МКП «ОСНОВАНІЄ»
від 13 травня 2013 року?

2. Чи відповідає обладнання внутрішньо
квартирної каналізації в кухні
квартири АДРЕСА_1 вимогам нормативної
документації України в галузі
будівництва?

3. В якому саме місці стався вилив
каналізаційних стоків?

4. Чи можливо було «видавити»
пластикову трубу з чавунної труби
напором стічних вод за умови належного
монтажу (механічного кріплення
трійника до стіни)?

Проведення експертизи було доручено
експертам Запорізького відділення
Дніпропетровського науково-дослідного
інституту судових експертиз,
постановлено направити у
розпорядження експертів дану цивільну
справу.

Цією ухвалою витрати на проведення
експертизи покладено на позивача
ОСОБА_2 та зупинено провадження в
справі на час проведення експертизи (а.
с. 148-151).

06.05.2014 року на адресу апеляційного суду
надійшов лист завідувача Запорізьким
відділенням Дніпропетровського
науково-дослідного інституту судових
експертиз (№ 58-14 від 05.05.2014 року), в якому
повідомлялося про ненадходження від
ОСОБА_2 на рахунок інституту коштів на
проведення експертизи, а також
повернуто суду дану цивільну справу (а.
с. 154-155).

З урахуванням вищевикладеного ухвалою
колегії суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Запорізької області від 07.05.2014
року відновлено провадження в цій
справі, справу призначено до розгляду
на 28.05.2014 року.

В засіданні суду апеляційної
інстанції, яке відбулося 28.05.2014 року,
представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 -
не заявляла будь-яких клопотань щодо
надання додаткової можливості ОСОБА_2
здійснити оплату витрат на проведення
експертизи та повторно вирішити
питання про призначення судової
будівельно-технічної експертизи.

Таким чином, при вирішенні спору як в
суді першої інстанції, так і при
апеляційному розгляді справи, взагалі
не встановлено факту спричинення
шкоди відповідачем - МКП «Основаніє»,
який мав би місце в зв'язку з
неправомірними діями (бездіяльністю)
МКП «Основаніє» або з причини
неналежного виконання послуг, як-то
передбачено пунктом 11 Договору про
надання послуг з утримання будинку та
прибудинкової території та пунктом 16
Договору про надання послуг
централізованого опалення, холодної
води, води для підігріва та
водовідведення, а тому відсутні
підстави для задоволення позовних
вимог ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3

Із апеляційної скарги вбачається, що
інші доводи не мають належного
обґрунтування у чому полягає порушення
вимог матеріального і процесуального
права, а тому не дають підстав для
висновку щодо незаконності чи
неправильності оскаржуваного
судового рішення, а тому відсутні
підстави для скасування рішення суду
першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 25 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: