РІШЕННЯ

Іменем України

26 травня 2014 року
Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого -
судді Мармаша В.Я.

при секретарі -
Орловській К.А.

з участю позивача -
ОСОБА_1

представника позивача -
ОСОБА_2

представника відповідача -
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання
права власності, суд -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду із позовом
до відповідачів, яким просила визнати
за нею право власності на 1/2 ідеальну
частину будинку на АДРЕСА_1. Позов
мотивує тим, що вона, починаючи з квітня
2001 року, проживала спільно однією
сім'єю з ОСОБА_7, була пов'язана із ним
спільним побутом та господарством,
мала спільні права та обов'язки, а також
спільно здійснювали будівництво
будинку на АДРЕСА_1. З підстав,
передбачених ст.ст. 328, 331, 355 ЦК України,
вважає, що вони із ОСОБА_7 в рівних
частках набули право спільної
часткової власності на спірний
будинок. Однак ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7
помер, внаслідок чого право на
спадкування належної йому частки у
праві власності на будинок належить
відповідачам як спадкоєицям першої
черги після його смерті (дружині ОСОБА_4
та дітям ОСОБА_5, ОСОБА_6.). В
обґрунтування позовних вимог вказує на
показання свідків, які можуть
підтвердити її участь у будівництві
спірного будинку, та письмові докази
про здійснені витрати у зв'язку з
проведеними будівельними роботами.

У судовому засіданні позивач та її
представник позов підтримали із
аналогічних викладеним у ньому
підстав.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_3
та представник відповідача ОСОБА_6
ОСОБА_8 у судовому засіданні проти
позову заперечили, пояснивши, що
позивач ОСОБА_4 до моменту смерті
ОСОБА_7 перебувала з останнім у шлюбі, у
зв'язку з чим усе майно набуте ними за
час шлюбу, в тому числі спірний будинок,
на підставі ст. 60 СК України належить їм
на праві спільної сумісної власності.
Крім того, згідно з ч. 3 ст. 3 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» право власності на нерухоме
майно виникає з моменту його державної
реєстрації, у зв'язку з чим не може бути
предметом поділу житловий будинок,
право власності на який ні за ким не
зареєстровано, внаслідок чого
відсутнім є відповідний об'єкт
цивільних прав - житловий будинок за
вказаною вище адресою.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання з
розгляду даної справи повторно не
з'явилася, хоч про час і місце розгляду
справи повідомлялася належним чином. З
врахуванням наявних у справі доказів
суд вважає за можливе розглянути її у
відсутності відповідача ОСОБА_5

Заслухавши пояснення сторін та їх
представників, дослідивши та
перевіривши зібрані у справі докази,
постановляючи рішення відповідно до
вимог ст. 215 ЦПК України, суд вважає, що в
задоволенні позову слід відмовити з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. Відповідно до
ч.ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2
ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, не підлягають
доказуванню.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_4 перебувала у шлюбі із ОСОБА_7,
починаючи з 13.01.1979р. до моменту смерті
останнього ІНФОРМАЦІЯ_1, що
стверджується копією свідоцтва про
шлюб. Відповідно до ст. 1261 ЦК України
після смерті останнього спадкоємцями
першої черги є відповідачі - ОСОБА_4
(дружина) та ОСОБА_5, ОСОБА_6 (діти
померлого).

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя. У разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
відповідно до ст. 70 СК України, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

Разом із тим, як вбачається із пояснень
позивача, які підтверджуються
показаннями свідків допитаних у
судовому засіданні за клопотанням обох
сторін, та не спростовуються
поясненнями представників
відповідачів, на момент смерті ОСОБА_7
останній проживав фактично проживав у
будинку на АДРЕСА_1 із позивачем ОСОБА_1

В обґрунтування позовних вимог як на
підставу позову позивач вказує на
положення ст.ст. 328, 331, 355 ЦК України, а
саме на обставину створення нового
нерухомого майна спільною працею двох
осіб (будівництво будинку на АДРЕСА_1).
Разом із тим, як встановлено судом із
пояснень сторін та показань свідків,
допитаних судом, що не спростовується
письмовими доказами наданими суду,
право забудовника будинку на АДРЕСА_1
належить померлому ОСОБА_9, однак на
даний час будинок в експлуатацію не
прийнятий і державна реєстрація права
власності на нього не здійснювалась. На
момент фактичного вселення ОСОБА_1 у
незавершений будівництвом будинок на
АДРЕСА_1 будинок фактично був
збудований, і, як вбачається із
пояснень позивача, під час її
проживання у ньому проводились
внутрішні ремонтні роботи на третьому
поверсі будинку, а також
декоративно-оздоблювальні роботи у
будинку та на прибудинкової території.

При цьому позивачем не було надано суду
жодних доказів про ступінь готовності
незавершеного будівництвом будинку на
АДРЕСА_1, про вартість та об'єм
здійснених нею особисто покращень
будинку, представлені нею копії
квитанцій та інших розрахункових
документів не підтверджують
здійснення оплати за рахунок її
особистих коштів та мету використання
придбаних будівельних матеріалів,
жодних клопотань про витребування
доказів чи призначення у справі
судової будівельно-технічної
експертизи позивач не заявляла.

Відповідно до вимог ст. 331 ЦК України
право власності на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва
(створення майна) та з моменту його
прийняття до експлуатації і з моменту
державної реєстрації. До завершення
будівництва (створення майна) особа
вважається власником матеріалів,
обладнання тощо, які були використані в
процесі цього будівництва (створення
майна), відтак статтею 331 ЦК України не
передбачена можливість визнання права
власності на новостворене нерухоме
майно в судовому порядку.

З позовної заяви вбачається, що позивач
просила визнати за нею право власності
на частку (1/2) індивідуального
житлового будинку на АДРЕСА_1 без
зазначення, що останній є незавершеним
будівництвом, позовних вимог про
визнання за нею майнових прав на
матеріали, обладнання, які були
використані в процесі будівництва не
заявляла. З урахуванням встановлених
обставин, що спірний будинок є
незавершеним будівництвом та не
проведена його державна реєстрація,
положень цивільно-процесуального
законодавства, відповідно до якого суд
діє виключно в межах заявлених
позовних вимог, а також із врахуванням
недоведеності обставин щодо ступеня
готовності незавршеного будівництвом
будинку, ступеня участі у його
будівництві позивача суд вважає, що в
задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання
за нею права власності на 1/2 будинку на
АДРЕСА_1 слід відмовити за
безпідставністю вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 205, 209, 212, 214-215
ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 331, 355, 372, 377, 1130,
1131 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 70 СК України,
суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права
власності - відмовити за
безпідставністю вимог.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Львівської області в порядку і строки
передбачені ст.ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя
Мармаш В.Я.