Справа № 466/2852/14
Головуючий у 1 інстанції: Баєва О.І.
Провадження № 22-ц/783/7634/14
Доповідач в 2-й інстанції: Шумська
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючий суддя:
Шумська Н.Л.

судді:
Струс Л.Б., Шандра М.М.

секретар: Бадівська О.О.

особи, які беруть участь у справі:
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, пр.-к ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові апеляційні
скарги ОСОБА_3, ОСОБА_2 та представника
ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення
Шевченківського районного суду
Львівської області від 27 жовтня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 до
ОСОБА_4, ПАТ «Просто-Страхування» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
ДТП,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулись
до суду 07.05.2014року з позовом до ОСОБА_4, з
врахування уточнень позовних вимог
25.06.2014р. і до ПАТ «ПРОСТО-Страхування»
про відшкодування майнової та
моральної шкоди, завданої ДТП у
листопаді 2013року.

Рішенням Шевченківського районного
суду Львівської області від 27 жовтня 2014
року позов ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
ПАТ «Просто-Страхування» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
ДТП задоволено частково; стягнуто з
ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 3902, 33 грн. у
відшкодування шкоди завданої
внаслідок ДТП та 4000 грн. у
відшкодування моральної шкоди;
стягнуто з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 4000
грн. у відшкодування моральної шкоди;
стягнуто з ПАТ «Просто-страхування» в
користь ОСОБА_3 1965 грн. майнової шкоди у
відшкодування завданих витрат за
зберігання транспортного засобу на
стоянці; вирішено питання судових
витрат.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_3, ОСОБА_2
та представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5.

ОСОБА_3, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі
покликаються на порушення норм
матеріального та процесуального права
та зазначають, що внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
автомобіль відповідачів був знищений
та не підлягав ремонту. При проведенні
експертного автотоварознавчого
дослідження було визначено ринкову
вартість транспортного засобу
відповідачів до ДТП, що становила 14878, 22
грн. та вартість придатних залишків
транспортного засобу - 3902, 33 грн. З
врахуванням курсової різниці на момент
пред'явлення позову була сформована
позовна вимога про стягнення з ОСОБА_4
5581,40 грн., однак суд першої інстанції
вказану обставину не врахував,
внаслідок чого прийшов до хибного
висновку про часткове задоволення
позову в цій частині. Крім того, судом
було частково враховано те, що
внаслідок ДТП втратилися нормальні
життєві зв'язки, що в свою чергу
потребувало прикладення додаткових
зусиль для організації свого життя. А
тому суд першої інстанції прийшов до
неправильного висновку про часткове
задоволення позову в частині моральної
шкоди. Просили рішення Шевченківського
районного суду м. Львова скасувати в
частині відмови у позові та ухвалити
нове, яким позовні вимоги задовольнити
повністю та стягнути з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 5581,4 грн. майнової шкоди
та 6000грн. моральної шкоди, ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_2 4000грн. моральної шкоди.
У решті рішення залишити без змін.

Представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 в
апеляційній скарзі покликається на
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи, на
порушення норм матеріального та
процесуального права. Зокрема
зазначає, що вказана сума максимальної
страхової виплати за договором
повністю покриває розмір заподіяної
шкоди. Позивачі, вимагаючи
відшкодування вартості придатних
залишків, не обґрунтували на
законодавчому рівні підставу для
стягнення вартості таких і одночасно
не вірно вказано саму їх вартість. Із
наявних у справі документів,
представлених позивачем, вбачається що
вони не зверталися до ПАТ
«Просто-страхування», щодо
відшкодування їм вартості придатних
залишків. Після виплати страхового
відшкодування внаслідок фізичного
знищення автомобіля, залишки, які
можуть бути придатними для
користування, залишаються у власника
такого автомобіля. Тобто, власник може
розпорядитися ними на власний розсуд, у
тому числі і продати. Крім того,
заявлений позивачами розмір моральної
шкоди є нерозумним, занадто великим,
таким що не відповідає обсягам
моральних страждань, які ними
перенесені. Таким чином, судом при
прийнятті рішення невірно застосовано
норми права які підлягали застосування
та невірно визначено фактичні
обставини справи щодо вартості
придатних залишків, тобто не доведено
ті обставини які суд вважав доведеними.
Просить рішення Шевченківського
районного суду Львівської області від
27 жовтня 2014 року скасувати та ухвалити
нове, яким позов задовольнити частково,
в частині стягнення з ОСОБА_4 моральної
шкоди у розмірі 2000 грн. для кожного з
позивачів; тобто зменшити розмір
відшкодування, в частині стягнення з
ОСОБА_4 відшкодування майнової шкоди
завданої внаслідок ДТП - відмовити;
вирішити питання судових витрат
пропорційно задоволеним вимогам.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, з»ясувавши обставини справи та
перевіривши докази і доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
знаходить підстави для часткового
задоволення скарги представника
ОСОБА_5 скасування рішення суду першої
інстанції в частині покладення
майнової відповідальності на ОСОБА_4 та
стягнення судових витрат.

Згідно ч.2 ст.213 ЦПК України, законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим, на
підставі ч.3 ст.213 ЦПК України, є рішення,
ухвалене на основі повного і
всебічного з'ясування обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
дослідженні в судовому засіданні.
Однак, рішення суду першої інстанції
цим вимогам відповідає лише частково.

Ухвалюючи рішення про стягнення в
частині з ОСОБА_4 майнової шкоди в
розмірі 3902,33 грн., суд першої інстанції
виходив з того, що ДТП сталось з вини
водія ВАЗ 2101 д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 і
враховуючи право позивача на вибір
особи, яка відшкодовуватиме шкоду
належить позивачу, визначену вартість
придатних залишків слід стягати з
відповідача ОСОБА_4

Однак з такими висновками колегія
апеляційного суду погодитись не може.

Згідно Поліса № АЕ 922094 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів від 29.12.2012року
(а.с.30) відповідач застрахував свою
цивільно-правову відповідальності у
ПАТ «ПРОСТО-Страхування». Оскільки ДТП
відбулось в часі дії договору, цивільна
відповідальність ОСОБА_4 була
застрахованою.

Закон України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» регулює
відносини у сфері обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів (далі -
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності) і
спрямований на забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та майну потерпілих при
експлуатації наземних транспортних
засобів на території України.

Особи, відповідальність яких
застрахована, страхувальник та інші
особи, які правомірно володіють
забезпеченим транспортним засобом.
Відповідач як страхувальник, згідно
Полісу страхування, є особою,
відповідальність якої застраховано.

Як передбачено ст.3 Закону ( Мета
здійснення обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності),
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди та захисту майнових
інтересів страхувальників.

Об'єктом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
згідно ст.5 Закону є майнові інтереси,
що не суперечать законодавству
України, пов'язані з відшкодуванням
особою, цивільно-правова
відповідальність якої застрахована,
шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну
потерпілих внаслідок експлуатації
забезпеченого транспортного засобу.

Не зважаючи на те, що до участі у справі
було залучено ПАТ
«ПРОСТО-Страхування», судом не
враховано, що цивільно-правова
відповідальність відповідача на час
ДТП була застрахована, відтак правових
підстав задовольняти позов ОСОБА_3,
ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування
майнової шкоди, завданої ДТП, не було.

Відповідно до роз'яснень Постанови
01.03.2013 № 4 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки», з урахуванням змісту
статті 979 ЦК та статті 16 Закону України
"Про страхування" у разі настання
страхового випадку страховик
зобов'язаний виплатити страхове
відшкодування. Відповідно до статті 1194
ЦК особа, яка застрахувала свою
цивільну відповідальність, у разі
недостатності страхової виплати
(страхового відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Таким чином, відповідач ОСОБА_4, як
винна особа, цивільна відповідальність
якої застрахована, відшкодовує майнову
шкоду в розмірі, що перевищує страхову
виплату та ліміт відповідальності
страхової компанії. А вже в подальшому
відповідає у порядку регресу перед
особою, що здійснила таке
відшкодування, тобто страховою
компанією, відповідно до вимог закону
та умов договору.

Згідно роз'ясень п.19 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24.10.2008року
№12 «Про судову практику розгляду
цивільних справ в апеляційному
порядку» порушення або неправильне
застосування норм матеріального права
мають місце у разі застосування закону,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню,
унаслідок неправильної юридичної
кваліфікації правовідносин або
неправильного витлумачення закону,
який хоч і підлягав застосуванню, проте
його зміст і сутність сприйнято
неправильно через розширене чи
обмежене тлумачення.

Крім того, як роз'яснено Постановою
Пленуму Верховного Суду України «Про
судове рішення у цивільній справі»,
рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимо ги цивільного
судочинства відповідно до статті 2 ЦПК,
вирі шив справу згідно з нормами
матеріального права, що підля гають
застосуванню до даних правовідносин
відповідно до статті 8 ЦПК, а також
правильно витлумачив ці норми.
Обґрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні і які відпо відають вимогам
закону про їх належність та до
пустимість, або обставин, що не
підлягають дока зуванню, а також якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які ма ють значення для
вирішення справи.

Відтак, суд першої інстанції, не повно
встановивши обставини справи, не
врахувавши відсутність волевиявлення
позивачів на передачу придатних
залишків автомобіля та залишення їх у
своєму володінні, визначення страховою
компанією розміру страхового
відшкодування як різницю між вартістю
транспортного засобу та вартістю
придатних залишків у розмірі 10 975,85грн.,
з яким погодились позивачі та залишили
залишки транспортного засобу в своїй
власності, прийшов до помилкового
висновку про стягнення вартості
придатних залишків транспортного
засобу в розмірі 3902,33грн, визначеному
страховиком, а не експертним шляхом чи
за погодженням сторін, з відповідача
ОСОБА_4

Позивач вправі вимагати відшкодування
шкоди, що становить вартість придатних
залишків транспортного засобу
внаслідок його знищення, лише у разі
одночасної передачі цих залишків
особі, яка здійснює відшкодування.
Однак відповідна вимога до суду
заявлена не була, що не позбавляє
позивача права звернутись до суду з
позовом у загальному порядку.

Суд першої інстанції не роз'яснив
позивачеві, відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК
України, наслідки вчинення або не
вчинення процесуальних дій, а
можливість уточнення чи зміни позовних
вимог на стадії апеляційного розгляду,
відповідно до ст.303 ЦПК України,
втрачено.

Під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляцій суд перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Страхова компанія визнає свій
обов'язок відшкодувати потерпілій
кошти витрачені на зберігання
знищеного транспортного засобу на
стоянці, однак не в повному розмірі,
зазначаючи у заперечення до позову
(а.с.79) про завищення розміру витрат.
Однак, враховуючи встановлені
обставини справи, стан транспортного
засобу після ДТП, перебування на
лікуванні позивачів у медичних
установах, квитанції про сплату 1965 грн.
за перебування транспортного засобу
позивача на охоронюваній стоянці, яка
була отримана представником страхової
компанії для проведення виплати,
колегія суддів вважає рішення в цій
частині законним та обґрунтованим.

Визначення розміру відшкодування
моральної шкоди на користь кожного із
позивачів проведено судом першої
інстанції відповідно до вимог ст.1167 ЦК
України, роз'ясень Постанов Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної шкоди» та Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки», з врахуванням принципів
справедливості, добросовісності та
розумності. А доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду
першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги позивачів
щодо збільшення розміру вартості
залишків транспортного засобу
пропорційно до підвищення вартості
долара США щодо гривні не ґрунтуються
на законі, адже не передбачені нормами
матеріального права.

Таким чином, з'ясувавши дійсні
обставини, повно та об'єктивно
перевіривши доводи скарг, суд
апеляційної інстанції приймає доводи
апеляційної скарги представника
ОСОБА_5 щодо незаконності та
необґрунтованості рішення суду першої
інстанції в частині стягнення з
відповідача ОСОБА_4 майнової шкоди, що
становить вартість придатних залишків
транспортного засобу. Суд допустив
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи за недоведеності
обставин, які суд вважав встановленими,
порушення норм матеріального та
процесуального права. Ці обставини,
згідно ч.1ст.309 ЦПК є підставами для
скасування рішення суду в цій частині
та ухвалення нового, про відмову у
позові про стягнення з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 майнової шкоди в
розмірі 3902,33 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК
України, апеляційний суд змінює
порядок та розмір відшкодування
судового збору, здійсненого позивачем
при поданні позову до суду.

Керуючись ст.303, п.2ч.1ст.307, ч.2ст.314,
ч.1ст.309, ч.2ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_2
відхилити.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4
- ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного
суду Львівської області від 27 жовтня 2014
року скасувати в частині стягнення з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 3902,33грн.
відшкодування шкоди,завданої
внаслідок ДТП. У цій частині ухвалити
нове рішення, яким у позові ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про відшкодування майнової
шкоди відмовити. Стягнути з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 243,60грн. судового збору,
стягнути з ПАТ «ПРОСТО-Страхування» на
користь ОСОБА_3 243,60 грн. судового збору.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення й
може бути оскаржено протягом 20-ти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя
Н.Л. Шумська

Судді:
Л.Б. Струс

М.М. Шандра