Справа № 466/2680/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01 грудня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Львова у складі :

головуючого - судді
Єзерського Р.Б.

секретаря
Пришляк З.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа відділ у справах дітей
Шевченківської районної
адміністрації Львівської міської
ради про усунення перешкод щодо
участі у вихованні та спілкуванні з
дітьми батька, який проживає окремо,

встановив:

ОСОБА_1 28 квітня 2014 р. звернувся до
суду з позовом, в якомупросить
зобов'язати ОСОБА_2 не перешкоджати
йому братиучасть у вихованні та
вільному спілкуванні з дітьми -
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2 та визначити наступні
способи його участі у вихованні
дітей, встановивши час його
спілкування з дітьми, а саме:
побачення сім разів на тиждень з
понеділка по неділю з 10 до 18 год. за
місцем навчання дітей або за місцем
їх проживання, перебування з правом
забирати дітей з дому чи школи
особисто; спільний відпочинок дітей з
батьком у першу половину літніх
канікул; необмежене спілкування
позивача з дітьми засобами
телефонного поштового, електронного
та іншого зв'язку, що не передбачають
безпосереднього фізичного
спілкування між батьком та дітьми;
просить зобов'язати ОСОБА_2 за два дні
до його зустрічі з дітьми надавати
йому точну інформацію щодо
фактичного місця навчання, проживання
та перебування дітей, а у разі
настання змін повідомляти про це
його особисто на наступний день з
часу настання таких обставин.

У судовому засіданні позивач свої
вимоги підтримав, покликаючись на
наведені у позовній заяві обставини,
а саме, що у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_2 він перебував з 05 червня 2004 р.
Шлюб розірваний згідно рішення
Шевченківського районного суду від 10
червня 2014 р., рішення суду набрало
законної сили До 13 листопада 2012 р.
сторони та їх неповнолітні діти
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживали разом з
обома батьками у м. Новомосковську
Дніпропетровської області. 12
листопада 2012 р. до цього міста
приїхала мати відповідачки, яка
проживає у м. Львові, та забрала
ОСОБА_2 та їхніх дітей до себе, з
того часу він з дітьми практично не
бачився, відповідач забороняє дітям
спілкуватися з ним по телефону,
створює штучні перешкоди у його
спілкуванні з дітьми.

Відповідач надала суду письмові
заперечення на позовну заяву, які у
судовому засіданні підтримала та
покликається на те, що до 13
листопада 2012 р. вона та діти ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 проживали разом із ОСОБА_1 у
м. Новомосковську Дніпропетровської
області у квартирі, що належить
ОСОБА_1 на праві власності.
Зареєструвати її та дітей у своїй
квартирі ОСОБА_1 не захотів, погано
ставився до неї, скандали та сварки
влаштовував у присутності дітей,
часто уночі, неодноразово виганяв її
та дітей з квартири, неодноразово
таке відбувалося уночі. Агресивну,
жорстоку поведінку ОСОБА_1 пояснює
тим, що той 11 років відбував
покарання у місцях позбавлення волі,
про що вона довідалася лише після
народження другої дитини. Після того,
як ОСОБА_1 в ніч на 12 листопада 2012 р.
побив її та сина, викинув їх речі на
вулицю, вона з дітьми переїхала до м.
Львова . Вона не чинила і не чинить
перешкод у спілкуванні позивача з
дітьми. У - 2014 р. р. позивач декілька
разів приїжджав до м. Львова, зокрема
у судові засідання по справах про
розірвання шлюбу та стягнення
аліментів на дітей, однак лише два
рази виявив бажання побачитися з
дітьми, у чому відповідач йому не
перешкоджала. Діти вийшли до батька,
однак спілкуватися із ним не виявили
бажання. ОСОБА_1 дітьми, їх здоров'ям,
навчанням не цікавиться. 12 листопада
2012 р. вона зверталася з письмовою
заявою до Новомосковського міського
відділу ГУ МВС України в
Дніпропетровській області з
проханням притягнути ОСОБА_1 до
відповідальності за побиття її та їх
малолітнього сина ОСОБА_3 У
порушенні кримінальної справи було
відмовлено, натомість був складений
протокол про вчинення ОСОБА_1
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 173 - 2 КУпАП. /
вчинення насильства в сім'ї /. Згідно
психологічної характеристики на
дітей вони перенесли психотравму
внаслідок проявів будь-яких форм
насильства щодо них чи матері.
Просить у позові ОСОБА_1 відмовити.

Представник відповідача дала
аналогічні пояснення, просить у
позові відмовити.

Представник третьої особи - відділу
у справах дітей Шевченківської
районної адміністрації Львівської
міської ради у судове засідання
з'явився. Проти позову заперечила
частково, з метою отримання висновку. В
подальшому у судове засідання не
з»являлась. У матеріалах справи є
лист за підписом заступника голови
районної адміністрації М. Космини з
якого вбачається, що питання щодо
участі ОСОБА_1 у вихованні та
спілкуванні з дітьми розглядалося на
засіданні комісії з захисту прав
дитини Шевченківської районної
адміністрації ЛМР 16 липня та 6 серпня
2014 р. Враховуючи психологічну
характеристику на дітей згідно з
якою діти перенесли психотравму
внаслідок жорстокої поведінки
батька, бояться його, тому на даний
час задоволення позовної заяви
батька є недоцільним.

Заслухавши пояснення сторін,
представника відповідача, дослідивши
зібрані по справі докази, з'ясувавши
обставини справи та враховуючи
висновки та рекомендації комісії з
питань захисту прав дитини
Шевченківської районної
адміністрації суд дійшов висновку
про відмову у позові з таких
мотивів.

Сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є колишнім
подружжям, шлюб між ними розірвано
рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова від 10 червня 2014 р.
Сторони є батьками неповнолітніх
дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти з 13 листопада 2012
проживають з ОСОБА_2 у м. Львові.
Згідно з постановою від 15 листопада
2012 р. ДІМ Новомосковського МВ ГУМВС
України в Дніпропетровській області
про відмову у порушенні кримінальної
справи за заявою ОСОБА_2
встановлено, що ОСОБА_1 12 листопада 2012
р. дома за адресою АДРЕСА_1 влаштував
сварку, в ході якої погрожував
дружині фізичною розправою. В
порушенні кримінальної справи проти
ОСОБА_1 було відмовлено, по факту
вищенаведених дій ОСОБА_1 було
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст. 173 -2 за
вчинення насильства в сім'ї. Дана
обставина підтверджується копією
протоколу ДН №017680 про адміністративне
правопорушення за ч.1 ст. 173 - 2 КУпАП
щодо ОСОБА_1

Згідно психологічної характеристики
практичного психолога - методиста
ОСОБА_8 Львівської гімназії « Престиж
» діти емоційно батька не
відчувають, на момент обстеження
ставлення до батька ОСОБА_3 та ОСОБА_4
негативне, проявлене через
психологічний захист - витіснення,
яке використовується підсвідомим для
зменшення наслідків психотравми, яка
могла бути в минулому дітей
внаслідок проявів будь-яких форм
насильства щодо них чи матері.
Негативне ставлення більш чітко
прослідковується у ОСОБА_4, яка
переживає ще й певний емоційний
дискомфорт при згадці про батька,
надавши йому емоційно негативну
характеристику « злий ». На даний
момент ОСОБА_3 переживає перенесену в
минулому подвійну психотравму,
боязнь агресії в майбутньому та
потребу в захисті, та пам'ятає про
агресивність щодо себе в минулому і
бажає мати надійне, безпечне
середовище, підтримку. Тобто, на даний
час спілкування з батьком може
негативно вплинути на стан здоров'я
дітей.

Надані позивачем документи не
підтверджують посилань позивача на
те, що ОСОБА_2 чинила йому перешкоди
у спілкуванні з дітьми та в участі
у їх вихованні . Зокрема з листа від
30 серпня 2013 р. за № 16/13- 10344 за
підписом в.о. начальника
Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України
у Львівській області, наданого суду
ОСОБА_1 вбачається, що доводи,
викладені їм у зверненні щодо
неправомірної поведінки ОСОБА_2, яка
ніби - то чинить перешкоди у
спілкуванні батька з дітьми не
знайшли свого підтвердження.

Не підтверджують вищезазначених
посилань позивача і інші документи,
надані позивачем суду, зокрема
довідки та характеристики, видані
дошкільним навчальним закладом,
характеристики з місця роботи та
місця проживання, лист служби у
справах дітей виконавчого комітету
Новомосковської міської ради. Надані
позивачем копії письмових свідчень
суд не бере до уваги, оскільки вони
є недопустимими доказами згідно
змісту ст. 59 ЦПК України.

Згідно ст. 7 ч.7 Сімейного Кодексу
України дитина має бути забезпечена
можливістю здійснення її прав,
установлених Конституцією України,
Конвенцією про права дитини.

У відповідності до ч.9 тієї ж статті
СК України сімейні відносини
регулюються на засадах
справедливості, добросовісності та
розумності відповідно до моральних
засад суспільства.

У відповідності до ч.10 тієї ж статті
кожен учасник сімейних відносин має
право на судовий захист.

У відповідності до ст. 153 СК України
мати, батько та дитина мають право на
безперешкодне спілкування між собою,
крім випадків, коли таке право
обмежене законом.

У відповідності до ч.2 ст. 157 СК
України той з батьків, хто проживає
окремо від дитини, зобов'язаний брати
участь у її виховані і має право на
особисте спілкування з нею.

У відповідності до ч.1 ст. 152 СК
України встановлене право дитини на
належне батьківське виховання, яке
забезпечується системою державного
контролю , що встановлена законом.

У відповідності до ч.2 тієї ж статті
дитина має право противитися
неналежному виконанню батьками своїх
обов'язків щодо неї.

У відповідності до ст. 10 Закону
України « Про охорону дитинства »
держава здійснює захист дитини від
усіх форм фізичного та психічного
насильства, недбалого і жорстокого
поводження з нею, в тому числі
батьками.

Виходячи із наведеного суд вважає, що
позовні вимоги позивача є
безпідставними та не підлягають до
задоволення.

Керуючись ст. 10 Закону України «Про
охорону дитинства», ст.ст.7,152,153,157
Сімейного кодексу, ст.ст. 10, 11, 38, 60, 209, 212,
214, 215, 223 ЦПК України, суд -

вирішив :

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа відділ у справах дітей
Шевченківської районної
адміністрації Львівської міської
ради про усунення перешкод щодо
участі у вихованні та спілкуванні з
дітьми батька, який проживає окремо
відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Львівської області
через Шевченківський районний суд м.
Львова шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення апеляційної скарги

Суддя: Р. Б. Єзерський