Провадження №2/761/5192/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 листопада 2014 року
Шевченківський районний суд м. Києва в
складі: головуючого судді
Гуменюк А.І.

при секретарі
Харітонову В.В., Панасенко Ж.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» про визнання дій
неправомірними та дискрамінаційними,
повернення вкладу, стягнення відсотків
за вкладом, пені, коштів за невиконання
грошового зобов'язання за правочином,
відшкодування збитків та моральної
шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач) 05 червня 2014 року
звернулася до Шевченківського
районного суду м. Києва із позовом до
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» (далі -
Відповідач) про визнання дій
неправомірними та дискрамінаційними,
повернення вкладу, стягнення відсотків
за вкладом, пені, коштів за невиконання
грошового зобов'язання за правочином,
відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26
грудня 2013 року між нею та Відповідачем
було укладено договір-заяву про
банківський вклад (депозит) «Класік» №
300131/54370/370-13 (далі - Договір), у
відповідності з яким вона розмістила у
Відповідача депозит в сумі 10 000,00
доларів США, на строк 370 днів (з 26 грудня
2013 року по 31 грудня 2014 року), з виплатою
11 % річних. Вказує, що після розірвання
Договору, вона звернулася до
Відповідача з проханням про повернення
вкладу та нарахованих відсотків, проте,
отримала відмову Відповідача
повернути вклад та нараховані
відсотки. Вказує, що Відповідач у
визначений Договором та її вимогою
строк суму вкладу не повернув, не
сплатив суму нарахованих за
користування вкладом відсотків,
просить суд ухвалити судове рішення,
яким визнати неправомірними та
дискримінаційними дії Відповідача,
стягнути на її користь суму вкладу у
розмірі 10 000 доларів США, відсотків у
розмірі 49,39 доларів США, збитки у
розмірі 332 грн. 68 коп., суму відсотків із
розрахунку 3% річних за фактичну
кількість днів користування вкладом
під час прострочення його повернення -
з 01 червня 2014 року і до дня напередодні
повернення вкладу та відшкодувати
моральну шкоду у розмірі 6 000,00 грн., яку
вона обґрунтовує тим, що відмова
Відповідача у поверненні вкладу і
нарахованих відсотків спричинила їй
фізичні та душевні страждання, тяжкі
переживання щодо долі своїх
багаторічних заощаджень, оскільки все
відбувалося ще й під час подій так
званої «кримської весни», коли
майбутнє її родини є непрогнозованим і
примарним. Вказує, що впродовж останніх
місяців вона та її родина знаходяться у
скрутному матеріальному становищі,
через що порушився попередній уклад
сімейного життя та виникла напруга у
сімейних стосунках. Вказує, що через
переживання щодо загрози неповернення
вкладу, у неї виникли систематичні
головні болі, порушення апетиту,
безсоння, депресія, почуття тривоги.
Крім того, вважає неповернення їй
вкладу із нарахованими відсотками з
боку Відповідача проявом
дискримінації, через місце її
помешкання на Кримському півострові та
через статус жителя анексованої
території, у зв'язку з чим вказана
обставина викликає додаткові
страждання й емоційні переживання.

В ході судового розгляду справи
Позивач уточнила позовні вимоги в
частині щодо визначення суми вкладу в
гривневому еквіваленті, виходячи із
офіційного курсу НБУ та просила суд
ухвалити судове рішення, яким стягнути
із Відповідача суму вкладу 10 000 доларів
США, що в гривневому еквіваленті станом
на 17 листопада 2014 року складає 154 000 грн.
та суму відсотків у розмір 49, 39 доларів
США, що в гривневому еквіваленті,
станом на 17 листопада 2014 року, складає
760 грн. 60 коп.

Крім того, згідно ухвали
Шевченківського районного суду м.
Києва від 17 листопада 2014 року,
задоволено заяву Позивача про
залишення позову без розгляду в
частині щодо зобов'язання Відповідача
нарахувати та виплатити на її користь
суми відсотків, нарахованих на залишок
заборгованості, із розрахунку 3 % річних
за фактичну кількість днів
користування вкладом під час
прострочення його повернення з 01
червня 2014 року до дня напередодні
повернення вкладу.

У судовому засіданні Позивач позов
підтримала, просила суд позовні вимоги
задовольнити, з урахуванням ухвали
Шевченківського районного суду м.
Києва від 17 листопада 2014 року.

Представник Відповідача у судовому
засіданні позов визнав частково,
зокрема: в частині стягнення суми
вкладу у розмірі 10 000,00 доларів США та
суми нарахованих відсотків у розмірі
43,04 доларів США. В іншій частині позовні
вимоги не визнав, просив суд у
задоволені позову відмовити, оскільки
вважає, що вказані позовні вимоги є
безпідставними та недоведеними. Крім
того, просив суд, з урахуванням
часткового визнання позову, на
підставі частини 1 статті 217 Цивільного
процесуального кодексу України,
визначити спосіб виконання рішення
суду шляхом стягнення із Відповідача
на користь Позивача суми задоволених
позовних вимог частинами, у
відповідності до положень постанови
Національного банку України № 540 від 29
серпня 2014 року «Про введення
додаткових механізмів для
стабілізації грошово-кредитного та
валютного ринків України».

Заслухавши пояснення Позивача та
представника Відповідача, дослідивши
матеріали справи, оцінивши зібрані у
справі докази в їх сукупності, суд
знаходить позов таким, що підлягає
задоволенню частково, з таких підстав.

Судом встановлено, що 26 грудня 2013 року
між Публічним акціонерним товариством
«Банк «Фінанси та Кредит», з одного
боку, та ОСОБА_1, з другого боку,
укладено Договір-заява (депозит)
«Класік» (далі - Договір), згідно якого
ОСОБА_1 розмістила на депозитний
рахунок кошти у розмірі 10 000,00 доларів
США строком на 370 днів, із нарахуванням
на суму вкладу 11 % річних (а.с. 10).

Згідно квитанції № 590/22 від 26 грудня 2013
року, відповідно до умов Договору,
Публічним акціонерним товариством
«Банк «Фінанси та Кредит» прийнято на
депозит від ОСОБА_1 кошти у розмірі 10
000,00 доларів США (а.с. 11).

Крім того, 01 червня 2014 року ОСОБА_1,
подала повідомлення про розірвання
Договору-заяви № 300131/54370/370-13 про
банківський строковий вклад (депозит)
«Класік», згідно якого сторони дійшли
до згоди припинити дію Договору-заяви
№ 300131/54370/370-13 про банківський строковий
вклад (депозит) «Класік» від 26 грудня 2013
року (а.с. 17).

Як вбачається із матеріалів справи,
після розірвання Договору, укладеного
між сторонами, згідно листа від 05
червня 2014 року, Позивач вимагала від
Відповідача повернення вкладу (а.с. 21).

Судом встановлено, що на час судового
розгляду справи, взяті на себе
зобов'язання згідно зазначеного
Договору, Відповідачем не виконано та
суму вкладу із відсотками Позивачеві
не повернуто.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

Згідно статті 625 Цивільного кодексу
України, боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 1058 Цивільного
кодексу України, за договором
банківського вкладу (депозиту) одна
сторона (банк), що прийняла від другої
сторони (вкладника) або для неї грошову
суму (вклад), що надійшла,
зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу, в якому
вкладником є фізична особа, є публічним
договором (стаття 633 цього Кодексу).

До відносин банку та вкладника за
рахунком, на який внесений вклад,
застосовуються положення про договір
банківського рахунка (глава 72 цього
Кодексу), якщо інше не встановлено цією
главою або не випливає із суті договору
банківського вкладу.

Крім того, за змістом частин 1, 2, 6 статті
1060 Цивільного кодексу України, договір
банківського вкладу укладається на
умовах видачі вкладу на першу вимогу
(вклад на вимогу) або на умовах
повернення вкладу зі сплином
встановленого договором строку
(строковий вклад).

За договором банківського вкладу
незалежно від його виду банк
зобов'язаний видати вклад або його
частину на першу вимогу вкладника.

У разі повернення вкладу виплачуються
усі нараховані до цього моменту
проценти.

Відповідно до частини 1 статті 57
Цивільного процесуального кодексу
України, доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

За змістом частини 1 статті 60
Цивільного процесуального кодексу
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Суд знаходить, що Позивачем надано
достатньо доказів в обґрунтування
своїх вимог в частині щодо невиконання
Відповідачем взятих на себе
зобов'язань за вказаним Договором.
Зокрема, не повернуто Позивачеві на
вимогу останньої вкладені нею кошти у
розмірі 10 000,00 доларів США та суми
нарахованих процентів. Разом з тим, суд
приймає до уваги застереження сторони
Відповідача і вважає, що розмір
нарахованих відсотків має складати 43,04
доларів США. А всього, сума
заборгованості Відповідача перед
Позивачем складає 10 043,04 доларів США, що
в еквіваленті за курсом НБУ складає 154
662,82 грн., які підлягають стягненню із
Відповідача на користь Позивача.

Крім того, Позивач також просить суд
ухвалити судове рішення, яким
відшкодувати збитки у розмірі 332 грн. 68
коп.

Позов в цій частині також підлягає
задоволенню, з таких підстав.

За змістом частини 1, пункту 1 частини 2
статті 22 Цивільного кодексу України,
особа, які завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, які особа зробила
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки).

Судом встановлено, 13 травня 2014 року
Позивач подала Відповідачу заяву про
дострокове розірвання договору та
вимагала повернення суми вкладу і
виплати відсотків за договором (а.с. 17).
Судом також встановлено, що взяті на
себе зобов'язання за Договором,
Відповідач не виконав, у зв'язку з чим, 05
червня 2014 року Позивач змушена була
приїхати в м. Київ повторно. Із
матеріалів справи вбачається, що
вартість проїзного квитка до м. Києва
складає 332 грн. 78 коп. (а.с. 20), які
підлягають стягненню із Відповідача,
як реальні збитки, які Позивач змушена
була зробити для відновлення свого
порушеного права.

Крім того, Позивач також просить суд
ухвалити судове рішення, яким визнати
неправомірними та дискримінаційними
дії Відповідача, пов'язані із
неповерненням коштів за правочином та
відшкодувати моральну шкоду.

Позов в цій частині задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2, та 3 статті 16
Цивільного кодексу України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: визнання права;
визнання правочину недійсним;
припинення дії, яка порушує право;
відновлення становища, яке існувало до
порушення; примусове виконання
обов'язку в натурі; зміна
правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що між сторонами
виникли цивільні правові відносини на
підставі вищевказаного Договору, із
умов якого не вбачається такий спосіб
захисту, як визнання дій
неправомірними, у зв'язку з чим суд
знаходить позов в цій частині
безпідставним та таким, що задоволенню
не підлягає.

Крім того, відповідно до пункту 2
частини 1 статті 1 Закону України «Про
засади запобігання та протидії
дискримінації в Україні», у цьому
Законі наведені нижче терміни
вживаються в такому значенні:
дискримінація - ситуація, за якої особа
та/або група осіб за їх ознаками раси,
кольору шкіри, політичних, релігійних
та інших переконань, статі, віку,
інвалідності, етнічного та соціального
походження, громадянства, сімейного та
майнового стану, місця проживання,
мовними або іншими ознаками, які були, є
та можуть бути дійсними або
припущеними, зазнає обмеження в
визнанні, реалізації або користуванні
правами і свободами в будь-якій формі,
встановлені цим Законом, крім випадків,
коли таке обмеження має правомірну,
об'єктивно обґрунтовану мету, способи
досягнення якої є належними та
необхідними.

За змістом частини 1 статті 60
Цивільного процесуального кодексу
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 57
Цивільного процесуального кодексу
України, доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

При зверненні до суду із позовом та в
ході розгляду справи по суті, належних
доказів в цій частині Позивач суду не
надала. Оскільки позов в цій частині не
знайшов свого підтвердження, позиція
Позивача є такою, що ґрунтується на
припущенні останньої, суд знаходить
позов в цій частині необґрунтованим та
таким, що задоволенню не підлягає.

Крім того, Позивач просить суд ухвалити
судове рішення, яким стягнути з
Відповідача на її користь 6 000 грн.
моральної шкоди.

Позов в цій частині також задоволенню
не підлягає, з таких підстав.

За змістом частини першої, пункту
другого частини другої та частини
п`ятої статті 23 Цивільного кодексу
України, особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується
одноразово, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Аналізуючи фактичні обставини справи,
зібрані у справі докази, вивчивши умови
Договору, суд прийшов до висновку, що у
Позивача відсутні правові підстави для
стягнення із Відповідача моральної
шкоди, оскільки умовами Договору
відшкодування моральної шкоди не
передбачено, а діючим законодавством
для такого роду правовідносин, що
склалися між Позивачем та Відповідачем
відшкодування моральної шкоди також не
встановлено, у зв'язку з чим позов у
частині відшкодування Відповідачем
Позивачеві моральної шкоди є
безпідставним та таким, що задоволенню
не підлягає.

Крім того, відповідно до вимог статті 88
Цивільного процесуального кодексу
України, із Відповідача на користь
Позивача підлягають присудженню
судові витрати, пов'язані із розглядом
справи у розмірі 1 460 грн. 57 грн. та із
Відповідача на користь держави
підлягає стягненню судовий збір у
розмірі 1 549 грн. 96 коп.

Щодо вирішення питання про визначення
способу виконання рішення суду,
запропонованого представником
Відповідача, суд не вбачає підстав для
задоволення вказаної заяви, оскільки
щодо задоволення зазначеної заяви
заперечувала сама Позивач, мотивуючи
скрутним матеріальним становищем. Крім
того, як вбачається із постанови
Національного банку України «Про
введення додаткових механізмів для
стабілізації грошово-кредитного та
валютного ринків України» від 28 серпня
2014 року № 50, якою представник
Відповідача обґрунтовував вказану
заяву, вона носить тимчасовий характер.

З урахуванням викладеного, на підставі
статей 16, 22, 23, 526, 625, 1058, 1060 Цивільного
кодексу України, Закону України «Про
засади запобігання та протидії
дискримінації в Україні», керуючись
статтями 10, 11, 13, 57, 60, 88, 209, 212-215
Цивільного процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» про визнання дій
неправомірними та дискримінаційними,
повернення вкладу, стягнення відсотків
за вкладом, пені, коштів за невиконання
грошового зобов'язання за правочином,
відшкодування збитків та моральної
шкоди - з а д о в о л ь н и т и частково.

Стягнути із Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит»
(ідентифікаційний код 09807856) на користь
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
10 043,04 доларів США (десять тисяч сорок
три долари чотири центи), що в
еквіваленті за курсом НБУ складає 154 662
(сто п'ятдесят чотири тисячі шістсот
шістдесят два) гривні 82 коп., збитки у
розмірі 332 грн. 68 коп. та судові витрати,
пов'язані із розглядом справи, у
розмірі 1 460 (одна тисяча чотириста
шістдесят) гривень 57 коп.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог - в і д м о в и т и.

Стягнути із Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит»
(ідентифікаційний код 09807856) на користь
держави судовий збір у розмірі 1 549 (одна
тисяча п'ятсот сорок дев'ять) гривень 96
коп..

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подання через Шевченківський районний
суд м. Києва апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а у разі, якщо
рішення було проголошено без участі
особи, яка його оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення зазначених вище строків або
після розгляду справи в апеляційному
порядку Апеляційним судом м. Києва,
якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :