У Х В А Л А

2 червня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Амеліна В.І.,
Висоцької В.С.,

Умнової О.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22 січня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до Коростенської
міської ради, виконавчого комітету
Коростенської міської ради
Житомирської області, ОСОБА_4 про
стягнення вартості знищеної квартири
та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що їй на праві приватної власності
належало 40/100 частини АДРЕСА_2. Рішенням
виконавчого комітету Коростенської
міської ради Житомирської області від
17 червня 1992 року їй виділено квартиру
АДРЕСА_1 у зв'язку із відселенням із
аварійного будинку по АДРЕСА_2. У 2009
року у квартиру АДРЕСА_2 вселилась
ОСОБА_4, яка в подальшому приватизувала
цю квартиру. Також рішенням
Коростенської міської ради
Житомирської області від 7 липня 2011
року ОСОБА_4 виділено у приватну
власність земельна ділянка площею 0,12
га по АДРЕСА_2. ОСОБА_4 замовила
проектно-кошторисну документацію на
реконструкцію житлового будинку по
АДРЕСА_2 та зруйнувала його. Однак
позивач зазначає, що вона не втратила
право власності на свою частку у
зруйнованому будинку у зв'язку із чим
просила суд стягнути в солідарному
порядку з виконавчого комітету
Коростенської міської ради
Житомирської області та ОСОБА_4 200 грн.
грн. на відшкодування матеріальної
шкоди, на відшкодування моральної
шкоди з ОСОБА_4 40 тис. грн., з виконавчого
комітету Коростенської міської ради
Житомирської області та Коростенської
міської ради Житомирської області по 5
тис. грн. з кожного.

Рішенням Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 27 травня 2013 року позов
задоволено частково. Стягнуто з
виконавчого комітету Коростенської
міської ради Житомирської області на
користь ОСОБА_3 3 тис. грн. на
відшкодування спричиненої моральної
шкоди. В решті позову відмовлено.
Вирішено питання судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 28 жовтня
2013 року рішення міськрайонного суду в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 до Коростенської міської
ради, виконавчого комітету
Коростенської міської ради
Житомирської області, ОСОБА_4 про
стягнення вартості самовільно
знищеної квартири скасовано, ухвалено
нове рішення, яким в задоволенні
позовних вимог відмовлено. В решті
рішення суду першої інстанції залишено
без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 22 січня 2014 року
рішення Коростенського міськрайонного
суду Житомирської області від 27 травня
2013 року в нескасованій частині та
рішення апеляційного суду
Житомирської області від 28 жовтня 2013
року залишено без змін.

У травні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 22 січня 2014 року
з підстав неоднакового застосування
судами касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, а
саме ст. 1192 ЦК України.

До заяви про перегляд судових рішень
як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, додано копії: ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 1 серпня 2012 року у
справі про відшкодування матеріальної
і моральної шкоди, спричиненої
внаслідок пожежі; ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17 липня 2013 року у справі про
надання житлового приміщення у зв'язку
із відселення; постанови Верховного
Суду України від 15 травня 2013 року у
справі про надання квартири у зв'язку
зі знесенням житлового будинку.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

У п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» роз'яснено, що заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах із підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК,
може бути подана за сукупності таких
умов: судом (судами) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ неоднаково застосовано одні й ті
самі норми матеріального права; справи
стосуються спорів, які виникли з
подібних правовідносин; має місце
ухвалення різних за змістом судових
рішень судом (судами) касаційної
інстанції. Неоднакове застосування
одних і тих самих норм матеріального
права полягає, зокрема: у різному
тлумаченні судами змісту і сутності
правових норм, що призвело до різних
висновків про наявність чи відсутність
суб'єктивних прав та обов'язків
учасників відповідних правовідносин; у
різному застосуванні правил
конкуренції правових норм при
вирішенні колізій між ними з
урахуванням юридичної сили цих
правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; у різному визначенні
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосуванні різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
правовідносин або поширенні дії норми
на певні правовідносини в одних
випадках і незастосуванні цієї самої
норми до аналогічних відносин в інших
випадках, тобто різне застосування
закону, який не підлягав застосуванню;
у різному застосуванні правил аналогії
права чи закону у подібних
правовідносинах. Під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.
Зміст правовідносин із метою
з'ясування їх подібності в різних
судових рішеннях суду (судів)
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи.
Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Із змісту заяви та долученої до неї
копії ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 1 серпня 2012 року
на яке здійснюється посилання як на
приклад неоднакового застосування
норм матеріального права судом
касаційної інстанції, не вбачається
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права. Зокрема,
судові рішення судів касаційної
інстанції ухвалені у справах, в яких
предмет спору, підстави позову та зміст
позовних вимог не є тотожним, та в
справах за різних встановлених судами
фактичних обставин.

Одночасно з копії ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17 липня 2013 року на яку
здійснюється посилання, як на приклад
неоднакового застосування норм
матеріального права, вбачається, що
судові рішення у справі скасовано, а
справу передано на новий судовий
розгляд. Посилання на ухвалу суду
касаційної інстанції, якою справу
передано на новий судовий розгляд, не є
підставою для допуску справи для
перегляду Верховним Судом України
оскільки у ній не висловлено правові
позиції щодо застосування норм
матеріального права, а стосується
процесу доказування, встановлення
фактичних обставин, що є застосуванням
норм процесуального права.

У п. 5 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» роз'яснено, що встановлений
ст. 355 ЦПК перелік підстав для подання
заяви про перегляд Верховним Судом
України судових рішень у цивільних
справах є вичерпним і розширеному
тлумаченню не підлягає. Неоднакове
застосування норм процесуального
права не може бути підставою для
подання заяви про перегляд судових
рішень Верховним Судом України згідно
з п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК.

У п. 9 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» роз'яснено, що судовими
рішеннями, на які заявник посилається
на підтвердження підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України,
можуть бути рішення:

- Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ;

- Вищого адміністративного суду
України;

- Вищого господарського суду України;

- Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України, ухвалені як
судом касаційної інстанції;

- апеляційних судів загальної
юрисдикції, як судів касаційної
інстанції в цивільних справах, яким
право на перегляд у касаційному
порядку цивільних справ було надано
Законом "Про внесення змін до Закону
України "Про судоустрій України щодо
забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ" від 22 лютого 2007 року N
697-V.

Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним. Обов'язковою є
умова, щоб цими рішеннями, які набрали
законної сили, вирішено спір по суті, та
в них судом (судами) касаційної
інстанції неоднаково застосовано одні
й ті самі норми матеріального права.

Постанова Верховного Суду України
від 15 травня 2013 року ухвалена не як
судом касаційної інстанції, а, відтак,
не є судовими рішеннями, на яке заявник
може посилатися на підтвердження
підстави неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права.

За таких обставин, неоднакового
застосування судами касаційних
інстанцій одних і тих самих норм
матеріального права не відбулось, а
тому у допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_3
до Коростенської міської ради,
виконавчого комітету Коростенської
міської ради Житомирської області,
ОСОБА_4 про стягнення вартості знищеної
квартири та відшкодування моральної
шкоди, за заявою ОСОБА_3 про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22 січня 2014 року, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.І.
Амелін

В.С. Висоцька

О.В. Умнова

І.М. Фаловська

5

№ 6- 19674 зп 14

Головуючий у першій інстанції
Ольшевська Н.В.

Доповідач Ткачук О.С.