Справа № 500/2682/13-ц
Провадження № 2/500/217/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2014 року Ізмаїльській
міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого - судді Грубіян
Л.І.,

при секретарі - Зубенко Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2, в якому просить провести
розподіл майна, яке придбане ними у
період шлюбу.

У судовому засіданні представник
позивачки ОСОБА_3, позовні вимоги
підтримав.

Відповідач ОСОБА_2, позовні вимоги
визнав частково та пояснив, що дійсно
ними у період шлюбу було придбано майно
вказане в позові та ряд іншого яке
позивачка забрала в особисте
користування та для її донки, але він не
заперечує щодо розподілу зазначеного у
позовній заяві майна, але позивачка має
вивезти виділене їй майно із його
будинку.

Вислухавши пояснення представника
позивачки, відповідача, розглянувши
матеріали справи, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень, які містяться
у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 11 від 21.12.2007 року "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя", вирішуючи
спори між подружжям про майно,
необхідно встановлювати обсяг спільно
нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання."

Реєстрація шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
17.05.1983 року, який зареєстрований
відділом РАГС м. Ізмаїл, актовий запис
№ 329, підтверджується свідоцтвом про
шлюб виданого повторно 04.10.2006 року
відділом реєстрації актів цивільного
стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 19.04.2013 року
шлюб між ними розірваний.

Відповідно до ст. 60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Судом встановлено, що в період шлюбу
сторонами придбано рухоме майно, а
саме: стінка «Мрія» вартістю 1000 грн. два
крісла, вартістю 300 грн., стіл
(полірований) вартістю 120 грн., пральна
машину «Малютка» - вартістю 85 грн.,
диван - вартістю 250 грн., холодильник -
вартістю 3200 грн., мікрохвильова піч -
вартістю 840 грн., витяжка вартістю 480
грн., коврова доріжка 3х6 вартістю 750
грн., килим (настінний) 2х3 - вартістю 550
грн., килим на підлогу 4х5 вартістю 750
грн., килим шерстяний 1,5 х 2,5 вартістю 150
грн., штори (в залі) 20 метрів - вартістю 250
грн., карнизи 4 шт. - вартістю 200 грн., тюль
на веранду - вартістю 350 грн., тюль на
вікно в залі - вартістю 350 грн.
автомобіль марки «Волга» - вартістю 10 000
грн., килим 2х3 - вартістю 560 грн., вуголок
«Гонг» з кріслом вартістю 2500 грн.,
пральна машина автомат - вартістю 2300
грн., телевізор - вартістю 200 грн.

Всього подружжям придбано майна на
загальну суму 25185 грн.

Згідно ст. 70 СК України, у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.
Оскільки між сторонами не було
шлюбного договору, відповідно майно
підлягає розподілу в рівних частках
тобто кожному 1/2 частина.

Вказане майно відповідно до вимог ст. 22,
28 КпШС України, який регулює
правовідносини між сторонами на час
набуття права на майно, а також ст. 60-63
СК України в редакції на час звернення
позивачки до суду 05 серпня 2003 року
визнається спільною сумісною
власністю, на яку сторони мають право в
рівних частках.

Вищенаведені норми матеріального
права передбачають розподіл майна з
визначенням його вартості.

Відповідно до роз'яснень п.12 постанови
№ 20 пленуму Верховного суду України
від 22 грудня 1995 року «Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності» суд
визначає вартість спірного майна за
погодженням сторін, а за його
відсутності - за дійсною вартістю майна
на час розгляду спору. Під дійсною
вартістю розуміється грошова сума, за
яку майно може бути продано в даному
населеному пункті чи місцевості. Для її
визначення при необхідності
призначається експертиза. Сторони у
судовому засіданні дійшли згоди про
розподіл майна та до погодження
вартості майна, клопотання про
призначення експертизи до суду не
надходили. Всього подружжям придбано
майна на загальну суму 25185 грн. 1/2 якого
має становити12595,50 грн.

Суд вважає можливим провезти розподіл
спільного майна подружжя, виділивши
позивачці майно на загальну суму 9625
грн. залишивши відповідачу у
користуванні майно на загальну суму 15560
грн.

Оскільки сторони дійшли згоди про
розподіл майна позивачка не просила
стягнення з відповідача грошової
компенсації різниці в ідеальних
частках.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10,60,212-215 ЦПК України, ст. ст. 60,69, 70,71
СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл
майна подружжя - задовольнити.

Виділити ОСОБА_1, наступне майно, а
саме: стінку «Мрія» вартістю 1000 грн. два
крісла, вартістю 300 грн., стіл
(полірований) вартістю 120 грн., пральну
машину «Малютка» - вартістю 85 грн.,
диван - вартістю 250 грн., холодильник -
вартістю 3200 грн., мікрохвильова піч -
вартістю 840 грн., витяжка вартістю 480
грн., коврова доріжка 3х6 вартістю 750
грн., килим (настінний) 2х3 - вартістю 550
грн., килим на підлогу 4х5 вартістю 750
грн., килим шерстяний 1,5 х 2,5 вартістю 150
грн., штори (в залі) 20 метрів - вартістю 250
грн., карнизи 4 шт. - вартістю 200 грн., тюль
на веранду - вартістю 350 грн., тюль на
вікно в залі - вартістю 350 грн., всього
майна на загальну суму 9625 грн.

Залишити ОСОБА_2 у користуванні,
наступне майно, а саме: автомобіль
марки «Волга» - вартістю 10 000 грн., килим
2х3 - вартістю 560 грн., вуголок «Гонг» з
кріслом вартістю 2500 грн., пральна
машина автомат - вартістю 2300 грн.,
телевізор - вартістю 200 грн., всього
майна на загальну суму 15560 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Одеської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя Л. І. Грубіян