Справа № 463/901/14 Головуючий у 1 інстанції: Мармаш В.Я.
Провадження № 22-ц/783/5734/14 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Гриновця Б.М., Богонюка М.Я.,

при секретарі: Жукровській Х.І..

за участю: апелянта ОСОБА_2 та її представника - ОСОБА_3,

позивачів(відповідачів за зустрічним позовом) - ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 04 липня 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

В лютому 2014р. ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись в суд із позовом до ОСОБА_2, в якому просили визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 зі зняттям її з реєстрації за вказаною адресою. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що з 2008 р. відповідач не проживає у зазначеній квартирі без поважних причин, залишивши квартиру, вона жодного разу у ній не з'являлась, не отримувана поштову кореспонденцію за цією адресою та не оплачувала житлово-комунальних послуг. Вказані обставини стверджуються актами ЛКП «№ 507» та показаннями свідків. З підстав, передбачених ст. 71 ЖК України, оскільки відповідач була відсутня понад шість місяців у житловому приміщенні квартири АДРЕСА_1 просили визнати її такою, що втратила право користування квартирою.

Відповідач(позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, в якому просила усунути перешкоди в користуванні кімнатою, вселивши її у квартиру АДРЕСА_1. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є основним квартиронаймачем вказаного житлового приміщення, яке складалось із однієї кімнати у гуртожитку, яке було одержано на неї як працівника Агрофірми «Провесінь», її покійного чоловіка та двох її дітей. В подальшому у 2007 році для покращення житлових умов їй було додатково надано ще одну кімнату гуртожитку, розташовану поряд. Оскільки покійний чоловік постійно спричиняв їй тілесні ушкодження, починаючи з 2008 року вона неодноразово змушена була не проживати вдома, з приводу чого зверталась у правоохоронні органи. Після смерті чоловіка в кінці 2010 року у неї склались конфліктні відносини з невісткою, яка самовільно без її згоди викинула її речі із квартири, здійснила самочинну реконструкцію квартири, приєднавши її кімнату до своєї, яку використовує як кухню, внаслідок чого вона позбавлена можливості проживання у квартирі. Оскільки іншого житла у м. Львові вона не має, виконує обов'язки опікуна відносно матері, а відтак просить її позов задоволити та усунути перешкоди, які їй чинять відповідачі у користуванні кімнатою в гуртожитку.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 04 липня 2014 року в задоволені позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третьої особи Личаківського РВ ГУ ДМСУ у Львівської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, вселення - відмовлено.

Рішення суду оскаржила відповідач(позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2

В апеляційній скарзі апелянт покликається на те, що судом порушено норми матеріального права, та безпідставно відмовлено їй у зустрічному позові, так як вона є основним квартиронаймачем житлових приміщень АДРЕСА_1. Згідно протоколу №51 для покращення житлових умов їй надано кімнату №420, площею 12,90 кв.м. Оскільки, відповідачі за зустрічним позовом переобладнали кімнату розміром 12,90 м.кв. в кухню, а з кімнати №419 зробили житлову кімнату з окремим входом через кімнату №420, замурувавши стіну, а відтак, відповідачі позбавили її права користування належним їй житлом. Враховуючи викладене, просить суд скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови усунення перешкод в користуванні жилим приміщення та ухвалити нове рішення по про задоволення її позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та її представника на підтримання доводів апеляційної скарги, позивачів(відповідачів за зустрічним позовом) ОСОБА_4, ОСОБА_5 на її заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з таких підстав.

Згідност.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскільки рішення суду оскаржено лише позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 в частині не задоволення її позовних вимог, то Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в цій частині.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні кімнатою в гуртожитку, суд першої інстанції виходив з того, що жодних перешкод позивачу не чиниться, оскільки остання має ключі від її кімнати, і у цій кімнаті є її ліжко та речі.

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна, так як він не відповідає обставинам справи та вимогам закону з наступних підстав.

Згідно із ст.ст.3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Перелік можливих способів захисту міститься в ст.16 ЦК України.

Скориставшись своїм правом, ОСОБА_2, вважаючи свої права порушеними, просила захистити їх, зобов'язавши ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не чинити їй перешкод в користуванні кімнатою АДРЕСА_1 шляхом надання їй ключів та вселення.

Статтею 47 Конституції України закріплено право кожного громадянина України на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

За приписами ст.ст.6,127 ЖК України жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Гуртожитки можуть використовуватись для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання.

Статтею ст.129 ЖК Української РСР, ч.1 п.10 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 року № 208 передбачено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Матеріалами справи та судом встановлено, що у гуртожитку в кімнаті АДРЕСА_1, зареєстровані позивач ОСОБА_2, як основний квартиронаймач та відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 із двома неповнолітніми дітьми(ОСОБА_7, ОСОБА_8.).(а.с.4)

Як вбачається із інвентаризаційного акту володіння фізичною особою жилими приміщенням у гуртожитку для тимчасового проживання громадян за адресою: АДРЕСА_1 та витягу з протоколу № 51 спільного засідання правління та профкому ВАТ «Агрофірма «Провесінь» від 02.04.2007р., позивачу ОСОБА_2 та членам її сім'ї в кількості 4 чол. у 1991 році було надано у користування кімнату № 419 у гуртожитку за вищевказаною адресою, після чого у 2007 році для покращення житлових умов останнім було надано додатково кімнату № 420 у гуртожитку, що знаходилась поряд. (а.с.32,43).

Як вбачається із технічного паспорту на будинок (гуртожиток) АДРЕСА_1 від 09.04.2013р.(а.с.50-52), кімнати № 419 та № 420 у гуртожитку були приєднані одна до одної шляхом закладення окремого дверного отвору у кімнату № 419 та вибиття такого через кімнату № 420. Документів щодо законності здійсненої реконструкції сторони суду не представили, однак встановлено, що підтверджується численними зверненнями відповідача у правоохоронні органи та Личаківську районну адміністрацію ЛМР між сторонами з приводу здійсненої реконструкції існують конфліктні відносини, оскільки відповідач оспорює законність здійсненої реконструкції, що підтверджується матеріалами перевірок проведених Личаківським РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області. Вказані обставини визнали в судовому засіданні сторони, а відтак такі відповідно до вимог ч.1 ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягають.

Крім того, Апеляційним судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 закрили кімнату АДРЕСА_1 на ключ, а відтак позивач ОСОБА_2 не має доступу до цієї кімнати, хоча є основним квартиронаймачем такої.

Із врахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що зазначеним обставинам, які безпосередньо стосуються предмета даного спору, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення.

Згідно роз'яснень даних в п.17 Постанови ПВС України від 24.10.2008 № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення суд апеляційної інстанції з'ясовує чи враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти), якими мотивовано рішення, належними й допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримано та чи правильно застосовані норми матеріального й процесуального права. В п. 19 вищезгаданої постанови за наявності підстав, передбачених статтею 309 ЦПК апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення або змінює його й не має права передавати із цих підстав справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Зазначеними підставами є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні кімнатою у гуртожитку підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення її позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309, 314 , 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 04 липня 2014 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні кімнатою АДРЕСА_1 - скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2.

Зобов'язати ОСОБА_4, ОСОБА_5 не чинити перешкод в користуванні кімнатою АДРЕСА_1 шляхом надання ключів та вселення.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення Апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий : О.М.Ванівський

Судді: М.Я.Богонюк

Б.М.Гриновець