У Х В А Л А

26 травня 2014 року

м. КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.

суддів: Мазур Л.М.,
Мартинюка В.І.,

Наумчука М.І.,
Остапчука Д.О.,

розглянувши заяву Бабенка Максима
Віталійовича, який діє від імені
публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України», про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 5 лютого 2014 року у справі
позовом публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
стягнення кредитної заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Державний ощадний банк
України» звернулося до суду із
указаним позовом, у якому просило
стягнути солідарно з відповідачів суму
заборгованості за кредитним договором
у розмірі 25 600 грн. Зазначало, що 11 липня
2008 року між відкритим акціонерним
товариством «Державний ощадний банк
України» та ОСОБА_6 було укладено
кредитний договір, відповідно до якого
позичальник отримав грошові кошти у
сумі 18 000 грн на споживчі потреби з
терміном остаточного погашення не
пізніше 10 липня 2011 року із
зобов'язанням сплачувати 30 % річних за
користування кредитом. На забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором 11 липня 2008 року між сторонами
було укладено договори поруки. ОСОБА_6
зобов'язань за кредитним договором
належним чином не виконує внаслідок
чого утворилась заборгованість, яка
станом на 11 квітня 2013 року становить 25
600 грн 69 коп.

Заочним рішенням Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 26
червня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 9 вересня 2013 року, позов
задоволено частково. Стягнуто із
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь
публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» в
особі філії - Харківського обласного
управління акціонерного товариства
«Ощадбанк» солідарно заборгованість
за кредитним договором від 11 липня 2008
року в розмірі 19 239 грн 95 коп. У
задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено. Вирішено питання про
стягнення судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 5 лютого 2014 року
касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» в особі філії -
Харківське обласне управління
акціонерного товариства «Ощадбанк»
відхилено. Заочне рішення
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 26 червня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Харківської
області від 9 вересня 2013
року залишено без змін.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
Бабенка М.В., який діє від імені
публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України», про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 5 лютого 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права.

Зі змісту ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 5 лютого 2014 року вбачається,
що суд касаційної інстанції, залишаючи
без змін рішення судів, погодився із їх
висновком про те що, пеню необхідно
стягувати в межах спеціального строку
позовної давності, встановленого ст. 258
ЦК України. Ніяких висновків щодо
збільшення за домовленістю сторін
строку позовної давності щодо вимог
про стягнення неустойки та можливість
його збільшення судові рішення не
містять.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин.

Як приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
заявник наводить ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 листопада 2012 року, 27 березня
2013 року, 26 лютого 2014 року, 5 березня 2014
року та 26 березня 2014 року.

Із ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 лютого 2014 року
вбачається, що суд касаційної
інстанції, скасовуючи рішення
апеляційного суду та залишаючи в силі
рішення суду першої інстанції, виходив
із того, що строк позовної давності
застосовано апеляційним судом без
заяви сторони у спорі, строк позовної
давності до вимог про стягнення пені за
домовленістю сторін збільшений до
трьох років.

Із цих ухвал не вбачається, що у
вказаній справі встановлені судами
фактичні обставини, які мають значення
для вирішення спору, у порівнянні із
справою в якій постановлена ухвала про
перегляд якої подано заяву є тотожними,
а, відповідно, що правовідносини, які
виникли між сторонами, які брали участь
у розгляді справ, подібні і мало місце
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень.

Посилання заявника на
неправильність встановлення фактичних
обставин і помилковість висновків
викладених в ухвалі, яку він просить
переглянути, не може бути підставою для
допуску справи до провадження.

Як на підставу перегляду заявник
посилається і на ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 листопада 2012 року, 27 березня
2013 року, 5 березня 2014 року та 26 березня
2014 року, якими судові рішення
скасовано, а справи направлено на новий
розгляд.

Зі змісту вказаних судових рішень
вбачається, що суд касаційної
інстанції, скасовуючи судові рішенні і
направляючи справи на новий розгляд,
виходив із того, що суди вирішуючи
спір не звернули уваги на те, що умовами
договору було передбачено збільшення
строку позовної давності до вимог про
стягнення пені та оцінки цим
обставинам не дали.

Таким чином, оскільки підставами
скасування судового рішення було
порушення норм процесуального права
щодо встановлення фактичних обставин,
то таке не свідчить про їх тотожність
із встановленими судом фактичними
обставинами у справі, в якій
постановлена ухвала, про перегляд якої
подано заяву.

Оскільки наведені заявником доводи
не містять ознак, які згідно вимог
статті 355 ЦПК України є підставами для
перегляду судових рішень, то у допуску
справи до провадження необхідно
відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом
публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення
кредитної заборгованості відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.О. Кузнєцов

Судді:Л.М. Мазур

В.І. Мартинюк

М.І. Наумчук

Д.О. Остапчук

2

________________________________________________________________________
_____________________

№ 6-20572 зп 14

Доповідач: Наумчук М.І.