У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2014 року
м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Ткачука О.С.

Суддів:Висоцької В.С., Гримич М.К.,
Колодійчука В.М., Умнової
О.В.,розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_5 до публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк», треті особи:
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
Відділ державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції у місті Києві, ОСОБА_7 про
визнання виконавчого напису таким, що
не підлягає виконанню, за касаційною
скаргою публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» на рішення
апеляційного суду м. Києва
від 19 грудня 2013 року,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом, в якому просив визнати
таким, що не підлягає виконанню
виконавчий напис приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, зареєстрованого
у реєстрі за № 1379 11 червня 2013 року, про
звернення стягнення на нерухоме майно -
двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка
належить на праві власності ОСОБА_5

Позов мотивовано тим, що нотаріус не
мав права на вчинення виконавчого
напису, оскільки не мав у своєму
розпорядженні доказів безспірності
заборгованості позивача перед банком,
не перевірив первинні бухгалтерські
документи. Нотаріусом вчинено
виконавчий напис на завищену суму
заборгованості, яка не відповідає сумі
заборгованості, що визначена у
досудовій вимозі, надісланій позивачу.
В досудовій вимозі від 1 березня 2013
року вказано суму заборгованості у
розмірі 102 636,20 доларів США, а у
виконавчому написі нотаріуса - у
розмірі 106 288,51 доларів США (94
684 доларів США - заборгованість за
кредитом та 11 423,57 доларів США -
відсотки).

Рішенням Печерського районного суду
міста Києва від 4 листопада 2013
року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва
від 19 грудня 2013 року апеляційну скаргу
представника ОСОБА_5 задоволено.
Рішення місцевого суду скасовано та
ухвалено нове рішення, яким позов
задоволено. Визнано виконавчий напис,
зареєстрований в реєстрі за № 1379 та
вчинений 11 червня 2013 року приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 про
звернення стягнення на квартиру
АДРЕСА_1 на користь публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
в рахунок погашення заборгованості у
розмірі 849 564,06 грн., з яких: сума
заборгованості за кредитом 94 864,94
долари США, що за курсом НБУ складає 758
255,47 грн., та заборгованості по
відсоткам 11 423,57 доларів США,
що за курсом НБУ складає 91 308,60 грн. -
таким, що не підлягає виконанню.
Вирішено питання про розподілу судових
витрат.

Представник відповідача, не
погоджуючись з даним рішенням суду
апеляційної інстанції подав касаційну
скаргу, в якій, посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального та порушення норм
процесуального права, просить його
скасувати та залишити в силі рішення
місцевого суду.

Заслухавши доповідь судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали цивільної
справи, перевіривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційну скаргу слід
задовольнити, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позову виходив з того, що
приватний нотаріус під час вчинення
оспорюваного виконавчого напису діяла
відповідно до вимог Закону України
«Про нотаріат» та постанови Кабінету
Міністрів України «Про затвердження
переліку документів, за якими
стягнення заборгованості проводиться
у безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів» від 29
червня 1999 року, а тому позовні вимоги є
необґрунтованими та такими, що
задоволенню не підлягають.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції з ухваленням нового рішення
про задоволення позову апеляційний суд
виходив з того, що заборгованість
позивача становить 106288,51 долари США, що
за курсом НБУ складає 849564,06 грн., з яких:
сума заборгованості за кредитом 94 864,94
долари США (за курсом НБУ складає 758 255,47
грн.), та заборгованість по відсоткам 11
423,57 долари США (за курсом НБУ - 91308,60
грн.). Відповідач повинен був
проінформувати позивача про
збільшення розміру заборгованості, або
звернутися із заявою про вчинення
виконавчого напису лише на ту суму
заборгованості, яка була зазначена у
вимозі, про яку був обізнаний позивач
та яку останній не оспорював. Вчинення
виконавчого провадження щодо
заборгованості, про яку не було
проінформовано боржника та визнання
такої заборгованості безспірною
суперечить вимогам закону.

Разом з тим, з такими висновками
апеляційного суду погодитися не можна,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення
апеляційного суду не відповідає.

Статтею 87 Закону України «Про
нотаріат» та пунктом 282 Інструкції
про порядок вчинення нотаріальних
дій нотаріусами України, яка
затверджена наказом Міністерства
юстиції України від 3 березня 2004 року №
20/5, передбачено, що для стягнення
грошових сум або витребування від
боржника майна нотаріуси вчиняють
виконавчі написи на документах, що
встановлюють заборгованість. Перелік
документів, за якими стягнення
заборгованості провадиться у
безспірному порядку на підставі
виконавчих написів, встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Частиною 4 пункту 283 Інструкції
передбачено, що вчинення виконавчого
напису в разі порушення основного
зобов'язання та (або) умов іпотечного
договору здійснюється
нотаріусом після спливу тридцяти днів
з моменту одержання іпотекодавцем та
боржником, якщо він є відмінним від
іпотекодавця, письмової вимоги про
усунення порушень.

Згідно пункту 284 зазначеної
Інструкції нотаріус вчиняє виконавчі
написи, зокрема, якщо подані документи
підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем.

Пунктом 286 Інструкції передбачено, що
при вчиненні виконавчого напису
нотаріус повинен перевірити, чи подано
на обґрунтування стягнення документи,
зазначені у Переліку документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету
Міністрів України «Про затвердження
переліку документів, за якими
стягнення заборгованості провадиться
у безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів» від 29
червня 1999 року № 1172 для одержання
виконавчого напису для стягнення
заборгованості за нотаріально
посвідченими угодами подаються,
зокрема, оригінал нотаріально
посвідченої угоди; документи, що
підтверджують безспірність
заборгованості боржника та
встановлюють прострочення виконання
зобов'язання.

Судом першої інстанції встановлено,
що позивачу ОСОБА_5 та третій особі
ОСОБА_7 направлялася письмова вимога
про усунення порушення умов кредитного
договору. Вимога була отримана
позивачем та третьою особою 21 березня
2013 pоку, що підтверджується
рекомендованим повідомленням про
вручення.

При подачі заяви про вчинення
виконавчого напису відповідачем було
надано нотаріусу оригінал нотаріально
посвідченого іпотечного договору та
документи, що підтверджують
безспірність заборгованості боржника
та встановлюють прострочення
виконання зобов'язання.

Вказані документи зазначені у заяві
на вчинення виконавчого напису:
розрахунок суми заборгованості,
іпотечний договір від 18 листопада
2004 pоку, що посвідчений приватним
нотаріусом КМНО ОСОБА_9 та
зареєстрований в реєстрі за № 14313,
копія кредитного договору №441/л від 18
листопада 2004 pоку, копія договору
купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ
«Сведбанк» та AT «Дельта Банк» 25 травня
2012 pоку, копія акту приймання-передачі
кредитних справ ОСОБА_7, копія
повідомлення позичальнику про
порушення основного зобов'язання,
копія повідомлення про вручення
поштового відправлення, копія паспорта
та податкового номера ОСОБА_7, копія
повідомлення іпотекодавцю про
порушення основного зобов'язання,
копія повідомлення про вручення
поштового відправлення, копія паспорта
та податкового номера ОСОБА_5, копія
довіреності представника ПАТ «Дельта
Банк».

Суд апеляційної інстанції зазначене
не врахував та дійшов неправильного
висновку про те, що виконавчий напис
вчинено на більшу суму, ніж позивачу
надіслано претензію. При цьому, не
врахував, що різниця в сумі, вказаній в
претензії та виконавчому написі
пов'язана з часом, який минув після
направлення претензії і за цей час
нараховані суми, передбачені
договором, про що в претензії
позичальник попереджався, проте вимог
не виконав, борг не повернув.

Суд першої інстанції, з урахуванням
встановлених обставин дійшов
обґрунтованого висновку, що приватний
нотаріус під час вчинення оспорюваного
виконавчого напису діяла відповідно до
вимог Закону України «Про нотаріат» та
постанови Кабінету Міністрів України
«Про затвердження переліку документів,
за якими стягнення заборгованості
проводиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів
нотаріусів» від 29 червня 1999 року, а тому
позовні вимоги є необґрунтованими та
такими, що задоволенню не підлягають.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції апеляційний суд прийшов до
хибного висновку про наявність
правових підстав для задоволення
позову про визнання виконавчого напису
нотаріуса таким, що не підлягає
виконанню, у зв'язку із чим, помилково
скасував рішення місцевого суду.

Враховуючи наведене, рішення
апеляційного суду слід скасувати з
підстав, передбачених ст.339 ЦПК України,
із залишенням в силі рішення суду
першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 339, 344, 345 ЦПК
України, Колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
задовольнити.

Рішення апеляційного суду м. Києва
від 19 грудня 2013 року скасувати, рішення
Печерського районного суду м. Києва від
4 листопада 2013 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Ткачук О.С. судді
Висоцька В.С. Гримич М.К.
Колодійчук В.М. Умнова О.В.