Справа № 447/3133/13
Головуючий у 1 інстанції: Бачун О.І.
Провадження № 22-ц/783/6591/14
Доповідач в 2-й інстанції: Курій Н. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого -
судді Курій Н.М.,

суддів:
Мельничук О.Я., Ніткевича А.В.,

за секретаря
Куцика І.Б.,

з участю
представника апелянта - Богач О.В.,

представника позивача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз» на заочне рішення
Миколаївського районного суду
Львівської області від 09 грудня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_4 до Філії
Миколаївського управління по
експлуатації газового господарства
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз» про захист прав споживача
щодо порушення договору про надання
послуг із газопостачання і компенсації
моральної (немайнової) шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка ОСОБА_4 звернулася в суд з
позовом до Філії Миколаївського
управління по експлуатації газового
господарства Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації «Львівгаз» про захист
прав споживачів та про відшкодування
моральної шкоди.

ОСОБА_4 свої позовні вимоги
обґрунтовувала тим, що відповідач з
10.06.2004 року по 01.10.2013 року надавав їй
комунальні послуги із газопостачання
відповідно до договору про надання
такого виду послуг.

Позивач зазначила, що оплату за наданні
послуги вона здійснювала вчасно та
заборгованість по оплаті за
газопостачання в неї відсутня.

Позивач зауважила, що відповідач є
виконавцем послуг щодо технічного
обслуговування газопроводів, газових
приладів та пристроїв, дворових
газопроводів приватних будинків.

ОСОБА_4 ствердила, що відповідач
порушив умови договору №0220037 від 10.06.2004
року, припинивши в односторонньому
порядку газопостачання до її будинку
за її відсутності в будинку, склавши
про це акт від 01.10.2013 року на виключення
газу.

Позивач, посилаючись на те, що
зазначені вище дії відповідача є
незаконними і такими, що порушують її
права як споживача газу, просила її
позовні вимоги задовольнити.

Заочним рішенням Миколаївського
районного суду Львівської області від
09 грудня 2013 року вищезазначений позов
задоволено частково.

Суд визнав незаконними дії Філії
Миколаївського управління по
експлуатації газового господарства
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз» щодо припинення
газопостачання до житлового будинку в
АДРЕСА_1 та зобов'язав Філію
Миколаївського управління по
експлуатації газового господарства
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз» поновити газопостачання
будинку зазначеного будинку.

Суд також стягнув з Філії
Миколаївського управління по
експлуатації газового господарства
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз» в користь ОСОБА_4 моральну
(немайнову) шкоду в розмірі 1000 грн.

Суд стягнув з Філії Миколаївського
управління по експлуатації газового
господарства Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації «Львівгаз» в користь
держави судовий збір в розмірі 229 грн. 40
коп.

Ухвалою Миколаївського районного суду
Львівської області від 27 серпня 2014 року
залишено без задоволення заяву
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз» про перегляд зазначеного
вище заочного рішення суду.

Рішення суду оскаржило Публічне
акціонерне товариство по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз» в загальному порядку.

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на те, що рішення суду є
незаконним та необґрунтованим,
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
на основі неповного з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
а висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Апелянт зазначає, що Філія
Миколаївського управління по
експлуатації газового господарства
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз» є неналежним відповідачем у
справі, оскільки відповідно до ст. 95 ЦК
України філія не є юридичною особою, а
лише відокремленим підрозділом
юридичної особи, а тому суд першої
інстанції безпідставно задовольнив
позов до неналежного відповідача.

Крім того, апелянт зазначає, що філія
Миколаївського УЕГГ ліквідована, а її
правонаступником є філія
Пустомитівське УЕГГ.

Апелянт стверджує, що газопостачання
до будинку позивача було припинено на
законних підставах, про що складений
акт на відключення газу від 01.10.2013 року.

Апелянт також не погоджується із
стягненням моральної шкоди, оскільки
вважає, що таку шкоду позивач не довів
та не подав належних доказів на
підтвердження заподіяння такої шкоди.

Апелянт просить заочне рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді апеляційної
інстанції, пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши
матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційну
скаргу необхідно задовольнити з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи у апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є порушення
або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Із позовних вимог ОСОБА_4 випливає, що
підставою її позову є дії відповідача
щодо виключення газу в її будинку
АДРЕСА_1, які на її думку, порушують її
права як споживача послуг із
газопостачання.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення про задоволення позову ОСОБА_4
не врахував того, що позивач, подавши
позов про захист її прав як споживача
щодо порушення відповідачем договору
про надання послуг із газопостачання і
компенсації моральної (немайнової)
шкоди, зазначила відповідачем Філію
Миколаївського управління по
експлуатації газового господарства
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз», яка відповідно до ст. 95 ЦК
України є неналежним відповідачем,
оскільки лише вчиняє юридичні дії від
імені ПАТ «Львівгаз», а тому
цивільно-правові підстави пред'явлення
такого позову до зазначеного вище
відповідача відсутні.

Згідно зі ст.30 ЦПК України, сторонами в
цивільному процесі є позивач і
відповідач.

Відповідно до ст. 96 ЦК України, юридична
особа самостійно відповідає за своїми
зобов'язаннями.

Відповідно до ст.95 ЦК України, філії та
представництва не є юридичними
особами, діють на підставі
затвердженого товариством Положення,
їх керівники призначаються юридичною
особою і діють на підставі виданої
довіреності.

Відповідно до положень Статуту ПАТ
«Львівгаз», останнє має правовий
статус юридичної особи та має право
створювати (відкривати) філії та
представництва та інші відокремлені
підрозділи (а.с. 46-49).

З урахуванням зазначеного вище, філія
Миколаївського управління по
експлуатації газового господарства
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз» не є належним відповідачем
у справі, оскільки послуги по
газифікації та газопостачанню надає
юридична особа ПАТ «Львівгаз».

За наведених обставин, очевидним є те,
що вирішення даного спору
безпосередньо стосується прав та
обов'язків ПАТ «Львівгаз», яке
необхідно було залучити до участі в
справі як відповідача.

Суд апеляційної інстанції відповідно
до чинного Цивільно-процесуального
кодексу України позбавлений
можливості залучати до участі в справі
сторін та інших осіб, як і направити
справу на новий розгляд у зв'язку із
порушенням судом норм процесуального
права.

Порушення норм процесуального права
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи.

З огляду на наведене вище, колегія
суддів доходить висновку, що оскаржене
заочне рішення Миколаївського
районного суду Львівської області від
09 грудня 2013 року ухвалено з порушеннями
вимог процесуального права, тому таке
рішення згідно з положеннями п.4 ч.1 ст.309
ЦПК України залишатись в законній силі
не може та його необхідно скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову в
позові, що не позбавляє позивача
можливості звернутись у встановленому
законом порядку за захистом порушеного
права.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч.1 ст. 307, ст. 309, ч. 2
ст. 314, ст. 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз» задовольнити.

Заочне рішення Миколаївського
районного суду Львівської області від
09 грудня 2013 року скасувати та ухвалити
нове рішення, яким в позові ОСОБА_4 до
Філії Миколаївського управління по
експлуатації газового господарства
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз» про захист прав споживача
щодо порушення договору про надання
послуг із газопостачання і компенсації
моральної (немайнової) шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішенням
апеляційного суду.

Головуючий:
Курій Н.М.

Судді:
Мельничук О.Я.

Ніткевич А.В.