Справа № 565/1511/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2014 року
м.
Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської
області у складі:

головуючого судді
Зейкана І.Ю.,

з участю

секретаря судового засідання
Бірюк Л.М.,

позивача
ОСОБА_1,

відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Кузнецовського
міського суду Рівненської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зняття арешту з
майна,-

В С Т А Н О В И В:

До Кузнецовського міського суду
звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, у якій просить зняти
арешт з належної їй на праві приватної
власності квартири АДРЕСА_1, що
накладений державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Кузнецовського міського управління
юстиції Рівненської області Ярошик С.
М. відповідно до постанови від 06.11.2012
року про арешт майна та оголошення
заборони на його відчуження за боргами
громадянина ОСОБА_2 по виконавчому
листу № 2-115/10.

Відповідно ухвали Кузнецовського
міського суду від 12.06.2014 року, між нею та
відповідачем відбувся поділ квартири
шляхом укладання мирової угоди. Так,
вона та відповідач дійшли згоди про
поділ квартири № 11 шляхом її виділення
у її приватну власність з грошовою
компенсацією відповідачу вартості
його частки в квартирі в розмірі 60000,00
грн. При цьому вартість частки квартири
вона передала відповідачу в повному
обсязі 06.06.2014 року, про що відповідач
написав розписку, оригінал якої
зберігається у неї. На даний час
вказана квартира перебуває виключно в
її власності.

Однак при зверненні до реєстраційної
служби Кузнецовського міського
управління юстиції Рівненської
області із заявою про реєстрацію за нею
прав власності на квартиру,
з'ясувалось, що на неї накладено арешт,
що унеможливлює проведення такої
реєстрації прав власності. Арешт на
квартиру накладено на підставі
постанови про арешт майна та оголошено
заборону на його відчуження боржника
ОСОБА_2, виданої 06.11.2012 року державним
виконавцем Ярошик С. М. відділу
Державної виконавчої служби
Кузнецовського міського управління
юстиції Рівненської області. Оскільки
вона не є боржником по виконавчому
листу № 2-115/10, на підставі якого
накладено арешту на квартиру, тому
просить зняти арешт з належного їй
майна.

Позивач ОСОБА_1 та її представника
ОСОБА_5, будучи належним чином
повідомлені, у судове засідання не
з'явились, про причини неявки не
повідомили. Від представника позивача
надійшла заява про розгляд справи за її
відсутності. У заяві просила врахувати,
що іпотечний договір, на підставі якого
накладене ще одне обтяження на
квартиру АДРЕСА_1, діє до 2036 року, а тому
незалежно від зняття арешту з квартири
чи залишення її під арештом, вимоги
стягувача ОСОБА_3 не можуть бути
задоволені до закінчення дії договору.
Також те, що сума, що підлягає до
стягнення з ОСОБА_2 не спів мірна з
вартістю квартири. Також просила
врахувати недобросовісність ОСОБА_2 у
справі щодо поділу майна, яка
виразилась у неповідомленні про
обтяження спірної квартири.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, будучи
належним чином повідомлені про день,
час та місце розгляду справи, у судове
засідання не з'явились, заперечення на
позов не подали, про причини неявки до
суду не повідомили.

Від третьої особи відділу ДВС
Кузнецовського міського управління
юстиції у Рівненській області надійшли
заперечення, які обґрунтовує тим, що
станом на 04.11.2014 року ОСОБА_2 борг по
виконавчому документі не сплачено, а
тому вважає, що підстав для звільнення
майна з під арешту немає. Також
надійшла заява про розгляд справи за їх
відсутності.

Від третьої особи Реєстраційної служби
Кузнецовського міського управління
юстиції Рівненської області надійшла
заява про розгляд справи за
відсутності їх представника, а також
пояснення, якими підтверджується, що
позивач зверталась до реєстраційної
служби про оформлення на неї права
власності на квартиру АДРЕСА_1, але їй
відмовлено у зв'язку з наявністю
арешту, який накладений відділом ДВС.

Суд, дослідивши наявні в справі докази,
вважає, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Ухвалою Кузнецовського міського суду
від 12.06.2014 року визнано мирову угоду від
12.06.2014 року у справі за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про поділ спільного майна
подружжя, згідно з якою, виділено
ОСОБА_1 у приватну власність квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 83,9 мІ,
житловою площею 47,3 мІ; припинено право
спільної сумісної власності ОСОБА_2 на
квартиру АДРЕСА_1; з моменту визнання
даної мирової угоди усі права та
обов'язки позичальника за кредитною
угодою № 25 від 04.09.2003 року, укладеною
між Рівненським регіональним
відділенням Державного фонду сприяння
молодіжному житловому будівництву та
сім'єю ОСОБА_2, покладено на ОСОБА_1
18.06.2014 року ухвала набрала законної
сили.

Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України, право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Зважаючи на те, що ухвала
Кузнецовського міського суду від 12.06.2014
року набрала законної сили, сторони до
суду не подали інших рішень суду про
незаконність набуття права власності
позивачем, суд приходить до висновку,
що ОСОБА_1 правомірно набула право
власності на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до пояснень реєстраційної
служби Кузнецовського міського
управління юстиції, 11.07.2014 року ОСОБА_1
звернулась із заявою про реєстрацію
права власності на об'єкт нерухомого
майна, а саме квартиру АДРЕСА_1 У
процесі розгляду цієї заяви
встановлено наявність обтяження щодо
цього майна у Єдиному реєстрі заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна, а
саме арешту, зареєстрованого 06.11.2012
року на підставі постанови про арешт
майна боржника ОСОБА_2

Копією постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 01.11.2012 року, яка
винесена державним виконавцем
Солодким Д.Д., підтверджується
накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1,
та заборонено здійснювати відчуження
будь-якого майна, яке належить боржнику
лише в межах суми боргу.

Право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом, як
то передбачено ч.1 ст.328 ЦК України.

Беручи до уваги, що ухвала
Кузнецовського міського суду від 12.06.2014
року, якою затверджено мирову угоду та
визнано право власності на вище
згадувану квартиру за ОСОБА_1, а також
припинено право власності на цю
квартиру ОСОБА_2, набрала законної сили,
і до дня винесення рішення у цій справі
не оскаржувалась, суд приходить до
висновку, що позивач набула право
власності на вказану квартиру.

З положень ст.ст. 316, 319 ЦК України,
випливає, що правом власності є право
особи на річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб. Власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно із ст.60 Закону України «Про
виконавче провадження», особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

На підставі викладеного суд приходить
до висновку про наявність підстав для
зняття арешту з квартири АДРЕСА_1.

Приймаючи таке рішення, суд також
врахував, що боржник по виконавчому
листу №2-115/10 ОСОБА_2 працює, і з нього
стягується борг на користь ОСОБА_3 Так
на час винесення рішення у справі по
виконавчому листу на користь ОСОБА_3
стягнуто 2 286,30 грн., залишок боргу
складає 10 443,70 грн. та 1200 грн.
виконавчого збору, що підтверджується
листом відділу ДВС №6392 від 15.12.2014 року.
Тобто є підстави вважати, що ОСОБА_2
сплатить борг перед ОСОБА_3 за рахунок
стягнень із його заробітної плати.

Судом встановлено, що крім обтяження
вчиненого відділом ДВС, шляхом
накладення арешту на квартиру, на цій
квартирі зареєстроване ще одне
обтяження у виді заборони на нерухоме
майно, на підставі іпотечного договору
№3927 від 20.10.2006 року. За умовами п.1.1
вказаного договору іпотеки, згідно з
кредитним договором від 04.09.2003 року №25
додатками до нього іпотекодержатель
надав іпотекодавцю кредит на
будівництво житла за адресою: АДРЕСА_1,
терміном повернення до 09.09.2033 року.
Пунктом 1.2 цього договору передбачено,
що для забезпечення своєчасного
виконання зобов'язань за кредитним
договором іпотекодавець передає в
іпотеку іпотекодержателю вищевказану
квартиру.

З викладеного випливає висновок, що
незалежно від зняття арешту з вказаної
квартири стягувач ОСОБА_3 не зможе
задовольнити свої вимоги за рахунок
цієї квартири у зв'язку з перебуванням
її в іпотеці, до закінчення строку дії
договору.

До того ж суд бере до уваги, що борг,
який залишився сплатити ОСОБА_2 є
значно меншим від його частки у цій
квартирі, яка відповідно до ухвали
Кузнецовського міського суду від 12.06.2014
року становить 60 000 грн.

Судом враховано і те, що стягувач
ОСОБА_3 знаючи про наявність ухвали
Кузнецовського міського суду від 12.06.2014
року, маючи всі підстави подати
апеляційну скаргу не це рішення, своїм
правом не скористався і скарги не
подав.

На підставі викладеного, керуючись ст.60
Закону України «Про виконавче
провадження», ст.ст.316, 319, 328 ЦК України,
ст.ст. 208, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1, який
накладений державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Кузнецовського міського управління
юстиції Рівненської області,
відповідно до постанови від 06.11.2012 року
про арешт та оголошення заборони на
його відчуження за боргами ОСОБА_2 по
виконавчому листу №2-115/10.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Рівненської області через
Кузнецовський міський суд Рівненської
області. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя

І.Зейкан