УХВАЛА

2 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.

суддів: Висоцької В.С., Амеліна
В.І.,

Умнової О.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 травня 2013 року у справі за
позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк «Надра» до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором;
за зустрічним позовом ОСОБА_3 до
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Надра», приватного
підприємства «УкрБелВест» про
визнання договору поруки припиненим;
зустрічним позовом ОСОБА_4 до
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Надра», приватного
підприємства «УкрБелВест» про
визнання договору поруки припиненим,

в с т а н о в и л а :

У липні 2009 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк «Надра»
(далі - Банк) звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4про стягнення
заборгованості за кредитним договором
у розмірі 1 320 743,44 грн.

Позов мотивовано тим, що 3 квітня 2008
року між ВАТ КБ «Надра» та приватним
підприємством «УкрБелВест» (далі - ПП
«УкрБелВест») було укладено кредитний
договір про надання кредитної лінії з
траншевим режимом кредитування, за
умови якого Банк встановив ліміт
заборгованості за кредитною лінією у
сумі, яка не може перевищувати 1 250 000
грн, до 2 квітня 2010 року включно, зі
сплатою процентної ставки за
користування кредитною лінією у
розмірі 19,5 % річних.

Виконання зобов'язань за кредитним
договором забезпечено укладеними 3
квітня 2008 року договорами поруки між
Банком та ОСОБА_4 і ОСОБА_3 з кожним
окремо, відповідно до яких останні
взяли на себе зобов'язання відповідати
перед банком за невиконання
позичальником умов кредитного
договору у повному обсязі, включаючи
сплату підприємством основного боргу,
відсотків та неустойки.

У зв'язку з неналежним виконанням ПП
«УкрБелВест» своїх зобов'язань за
кредитним договором станом на 3 липня
2009 року утворилась заборгованість, яка
в добровільному порядку сплачена не
була.

ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з
зустрічними позовами до ПАТ КБ «Надра»,
ПП «УкрБелВест» про визнання поруки
припиненою, посилаючись на те, що
зобов'язання за кредитним договором
було збільшено без згоди поручителів.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 5 грудня 2012 року у
задоволенні позову ПАТ КБ «Надра»
відмовлено.

Позови ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено.

Визнано припиненою поруку ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 перед ПАТ КБ «Надра» за
виконання ПП «УкрБелВест» зобов'язань
за кредитним договором про надання
кредитної лінії з траншевим режимом
кредитування, який було укладено 3
квітня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ПП
«УкрБелВест».

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 29 квітня
2013 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення, яким позов ПАТ КБ «Надра»
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«Надра» заборгованість у розмірі 2 217
895,63 грн на виконання солідарного
зобов'язання ПП «УкрБелВест», що
виникло за кредитним договором про
надання кредитної лінії з траншевим
режимом кредитування за від 3 квітня 2008
року, укладеним між ВАТ КБ «Надра» та ПП
«УкрБелВест».

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ
«Надра» заборгованість у розмірі 2 217
895 грн 63 коп. на виконання солідарного
зобов'язання ПП «УкрБелВест», що
виникло за кредитним договором про
надання кредитної лінії з траншевим
режимом кредитування за від 3 квітня 2008
року, укладеним між ВАТ КБ «Надра» та ПП
«УкрБелВест». Вирішено питання про
відшкодування судових витрат.

Відмовлено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у
задоволенні зустрічних позовів.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 27 травня 2013 року
відмовлено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у
відкритті касаційного провадження на
рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 29 квітня 2013
року з підстав передбачених п.5 ч. 3 ст.
328 ЦПК України.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 травня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме ч.1 ст.
559 ЦК України, яка містить клопотання
про поновлення процесуального строку.

Клопотання про поновлення строку на
звернення із заявою про перегляд
рішення Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 27 травня 2013
року підлягає задоволенню, оскільки
причини пропуску строку, на які
посилається заявник, є поважними.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, а саме
ч. 1 ст. 559 ЦК України заявник
посилається на постанови Верховного
Суду України від 5 червня 2013 року у
справі про визнання поруки припиненою,
від 5 лютого 2014 року у справі про
стягнення заборгованості за
кредитними договорами; ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 січня 2013 року у справі про
припинення договору поруки; рішення
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 грудня 2013 року у справі про
стягнення заборгованості; постанову
Вищого господарського суду України від
20 березня 2012 року у справ про стягнення
заборгованості.

Як роз'яснив пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п.4 постанови №11 від 30 вересня
2011 року «Про судову практику
застосування статей 353-360 Цивільного
процесуального кодексу України», з
подальшими змінами та доповненнями,
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах із підстав
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, подається до
Верховного Суду України через Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ після
їх перегляду в касаційному порядку,
тобто: після ухвалення Вищим
спеціалізованим судом України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ судового рішення за наслідками
розгляду касаційної скарги;після
ухвалення Верховним Судом України як
судом касаційної інстанції судового
рішення за наслідками розгляду
касаційної скарги, яка подана до 15
жовтня 2010 року.

Із змісту доданих до заяви постанов
Верховного Суду України від 5 червня 2013
року та від 5 лютого 2014 року вбачається,
що даними судовими рішеннями справа
розглядалася Верховним Судом України,
з підстав передбачених Главою 3 ЦПК
України, що не означає остаточного
вирішення спору, а відтак, на них не
може здійснюватися посилання на
підтвердження неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права.

Суд касаційної інстанції в
ухвалі, щодо якої ставиться питання про
її перегляд, погодився з правовою
позицією апеляційного суду про те, що
оскільки додатковий договір про
збільшення процентної ставки
підписаний особисто ОСОБА_4, як
керівником ПП «УкрБелВест», а ОСОБА_3 є
його власником, то вони знали про
підвищення відсоткової ставки, і цим
самим висловили свою згоду на
збільшення обсягу своєї
відповідальності як поручителі за
зобов'язаннями підприємства, у зв'язку
з чим підстави для припинення поруки
відсутні.

При цьому, в ухвалі Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 січня 2013 року, на яку
робиться посилання щодо неоднакового
застосування норм матеріального права,
суд касаційної інстанції, скасовуючи
рішення суду апеляційної інстанції не
погодився з його висновком щодо ОСОБА
З, яка є засновником ТОВ «Чернігівська
торгівельна компанія», йому належить 50%
статутного капіталу. Він був обізнаний
з усією господарською діяльністю
товариства, додаткова угода №4 про
викладення договору кредитної лінії в
новій редакції підписана директором
ТОВ «Чернігівська торгівельна
компанія» за попередньою згодою
учасників товариства, в тому числі і
поручителя ОСОБА З. При цьому погодився
з висновком суду першої інстанції, що
обсяг відповідальності поручителя
ОСОБА З був збільшений без його згоди, а
тому у відповідності до вимог ч.1 ст. 559
ЦК України договір поруки є припиненим.

Тобто суд касаційної інстанції виходив
із того, що ОСОБА З, діяла як учасник
господарського товариства, а не як
поручитель. Як поручитель, вона у
спосіб, передбачений договором, згоди
на збільшення своєї власної
відповідальності не давала.

Відмовляючи у стягненні
заборгованості за кредитними
договорами Вищий спеціалізований суд
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у рішенні від 11
грудня 2013 року, яке надано, як приклад
неоднакового застосування норм
матеріального права, суд касаційної
інстанції дійшов висновку про те, що
порука ОСОБА З припинилася, оскільки
внесення змін до кредитних договорів
без згоди ОСОБА З, як поручителя,
призвело до збільшення обсягу його
відповідальності.

До такого ж висновку у своїй постанові
від 20 березня 2012 року дійшов Вищий
господарський суд України, на яку як на
приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції однієї і
тієї самої норми матеріального права
посилаються у своїй заяві ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, яка додана до заяви.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що цивільна справа підлягає
допуску до провадження Верховного Суду
України, оскільки у наведених рішеннях
судів касаційної інстанції вбачається
неоднакове застосування норм
матеріального права, а саме ч. 1 ст. 559 ЦК
України.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Поновити ОСОБА_3 та ОСОБА_4, строк на
звернення із заявою про перегляд
рішення Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 27 травня 2013
року.

Допустити до перегляду Верховним Судом
України ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 травня 2013 року у справі за
позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк «Надра» до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором;
за зустрічним позовом ОСОБА_3 до
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Надра», приватного
підприємства «УкрБелВест» про
визнання договору поруки припиненим;
зустрічним позовом ОСОБА_4 до
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Надра», приватного
підприємства «УкрБелВест» про
визнання договору поруки припиненим.

Копію ухвали із копією заяви надіслати
особам, які беруть участь у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
В. С. Висоцька

В.І. Амелін

О.В. Умнова

І.М. Фаловська