У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2014 року
м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Колодійчука В.М.

Суддів: Висоцької, Кафідової О.В.,
Умнової О.В., Фаловської
І.М.,розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_5 до приватного підприємства
«Грандфінресурс» про захист прав
споживачів, стягнення матеріальної
шкоди, за касаційною скаргою
приватного підприємства
«Грандфінресурс» в особі представника
Дудушко Марини Миколаївни на рішення
апеляційного суду Сумської області від
6 лютого 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом, в якому просив стягнути
з відповідача на його користь 1466,67 грн.
сплачених за договором від 27 серпня 2012
року та 800 грн. судових витрат.

Позов мотивовано тим, що з метою
отримання позики позивач звернувся до
відповідача та 27 серпня 2012 року уклав
договір, за умовами якого сплатив 975
грн. одноразового комісійного внеску,
416,67 грн. щомісячного загального внеску,
75 грн. адміністративних витрат, а
всього 1466,67 грн. При цьому, представник
відповідача приватного підприємства
запевнив, що суму позики у розмірі 15 000
грн. позивач отримає протягом трьох
банківських днів. Разом з тим, у
вказаний строк коштів позивач не
отримав та забажав розірвати укладений
договір. Представник відповідача
повідомив, що сплачені за договором
кошти йому не повернуть. Позивач
вважає, що укладений договір
суперечить законодавству України та
порушує його права як споживача,
посилається на його нікчемність, на
дисбаланс прав і обов'язків сторін,
нечесну підприємницьку діяльність
відповідача, а також на наявність у
діях відповідача ознак фінансової
піраміди. Посилаючись на вказані
обставини, на підставі Закону України
«Про захист прав споживачів» просив
суд стягнути з ПП «Грандфінресурс» 1466,67
грн., сплачених за договором.

Рішенням Сумського районного суду
Сумської області від 20 грудня 2013
року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Сумської
області від 6 лютого 2014 року апеляційну
скаргу ОСОБА_5 задоволено. Рішення
місцевого суду скасовано з ухваленням
нового рішення, яким позов задоволено.
Стягнуто з ПП «Грандфінресурс» на
користь позивача 1 466,67 грн. сплачених за
договором. Вирішено питання щодо
розподілу судових витрат.

Відповідач, не погоджуючись з даним
рішенням суду апеляційної інстанції
подав касаційну скаргу, в якій,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
та порушення норм процесуального
права, просить його скасувати та
залишити в силі рішення місцевого суду.

Заслухавши доповідь судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали цивільної
справи, перевіривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційну скаргу слід
задовольнити частково, виходячи з
наступного.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позову виходив з того, що
договір, укладений між сторонами
відповідає вимогам закону, не є
нікчемним, не порушує прав позивача,
відповідає вимогам Закону України «Про
захист прав споживачів», тому підстави
для повернення коштів позивачу
відсутні.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції з ухваленням нового рішення
про задоволення позову апеляційний суд
виходив з того, що діяльність
відповідача по своїй суті є
пірамідальною схемою, на час укладення
угоди фактично ввела позивача як
споживача в оману, тому спірний договір
є нікчемним (його недійсність
встановлена законом) і до нього слід
застосувати наслідки недійсності
правочину, передбачені ст. 216 ЦК
України.

З такими висновками суду апеляційної
інстанції погодитися не можна,
оскільки вони зроблені без належного
з'ясування дійсних обставин справи,
прав та обов'язків сторін, без належної
оцінки наявних у матеріалах справи
доказів, з неправильним застосуванням
норм матеріального права, з огляду на
наступне.

Згідно зі ст.ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Вказаним вимогам рішення суду
апеляційної інстанції не відповідає.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього
Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Відповідно до положень, закріплених
у ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
забороняється здійснення нечесної
підприємницької практики. Нечесна
підприємницька практика включає в себе
будь-яку діяльність (дії або
бездіяльність), що вводить споживача в
оману або є агресивною. Зокрема,
відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 19 цього Закону
забороняються як такі, що вводять в
оману, утворення, експлуатація або
сприяння розвитку пірамідальних схем,
коли споживач сплачує за можливість
одержання компенсації, яка надається
за рахунок залучення інших споживачів
до такої схеми, а не за рахунок продажу
або споживання продукції. Правочини,
здійснені з використанням нечесної
підприємницької практики, є
недійсними.

Аналіз п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України
«Про захист прав споживачів» дає
підстави для висновку, що поняття
"пірамідальна схема" у розумінні цієї
норми має такі обов'язкові ознаки: а)
здійснення сплати за можливість
одержання учасником компенсації; б)
компенсація надається за рахунок
залучення учасником інших споживачів
схеми; в) відсутність продажу або
споживання товару.

Таким чином, для кваліфікації
«пірамідальної схеми» необхідна
наявність усіх зазначених ознак.

Відсутність вищевказаних ознак
виключає можливість визнання схеми як
"пірамідальної'', тобто такої, що
порушує норми чинного законодавства
України.

Вказана позиція викладена в
постанові Верховного Суду України
від 11 вересня 2013 року № 6-40цс13, яка
згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковою для судів.

Законом України «Про внесення змін до
деяких законів України щодо
регулювання ринків фінансових послуг»
від 2 червня 2011 року (введено в дію
з 9 січня 2012 року) внесено зміни до ч.
1 ст. 4 Закону України «Про фінансові
послуги та регулювання ринків
фінансових послуг» та доповнено її п.111,
яким до фінансових послуг віднесено
послугу з адміністрування фінансових
активів для придбання товарів у групах.

У порушення ст. ст. 212 - 214, 316 ЦПК
України суд апеляційної інстанції на
зазначені вимоги закону та обставини
справи уваги не звернув, не дав
належної оцінки умовам та змісту
укладеного між сторонами правочину,
дійшов передчасного висновку про
наявність підстав для задоволення
позову. Свої висновки щодо обману та
ознак «пірамідальної схеми» у діях
ПП «Грандфінресурс» під час
укладення договору належним чином не
мотивував, з урахуванням положень п. 7 ч.
3 ст. 19 Закону України «Про захист прав
споживачів» у взаємозв'язку з нормами
Закону України «Про фінансові послуги
та регулювання ринків фінансових
послуг».

Зазначене вище свідчить про неповне
встановлення судом апеляційної
інстанції фактичних обставин, які
мають істотне значення для правильного
вирішення справи, неповноту перевірки
законності і обґрунтованості рішення
місцевого суду, порушення норм
матеріального та процесуального права,
що в свою чергу, призвело до
поверхневого вирішення спору.

За таких обставин, ухвалене судом
апеляційної інстанції рішення не може
вважатися законним і обґрунтованим, у
зв'язку із чим, відповідно до ст.ст.336, 338
ЦПК України його слід скасувати з
передачею справи на новий розгляд до
цього ж суду.

Керуючись ст.ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК
України, Колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного
підприємства «Грандфінресурс»
задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Сумської
області від 6 лютого 2014 року скасувати.

Справу передати до суду апеляційної
інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Колодійчук В.М. судді
Висоцька В.С. Кафідова О.В. Умнова
О.В. Фаловська І.М.