У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» на
рішення Вижницького районного суду
Чернівецької області від 17 грудня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Чернівецької області від 5 лютого 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
вищезазначеним позовом, посилаючись на
те, що 27 лютого 2007 року згідно з
кредитним договором ОСОБА_4 надано
кредит у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою за користування кредитом
36 % річних на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки. Взяті на себе
зобов'язання відповідач не виконав, у
зв'язку з чим станом на 31 жовтня 2013 року
виникла заборгованість за кредитним
договором у розмірі 15 508 грн 19 коп., яку
позивач просив стягнути з ОСОБА_4 та
судові витрати.

Рішенням Вижницького районного суду
Чернівецької області від 17
грудня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Чернівецької області від 5 лютого 2014
року, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить оскаржувані
судові рішення скасувати, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
й процесуального права, та передати
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ
КБ «ПриватБанк», суди на підставі
належним чином оцінених доказів,
поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України),
дійшли правильного висновку про те, що
банк звернувся до суду з позовом після
спливу строку позовної давності,
оскільки останній платіж відповідачем
проведено 20 травня 2008 року, строк дії
картки до лютого 2008 року, отже,
право вимоги у банка виникло 20 травня
2008 року, а позов пред'явлено 21 листопада
2013 року.

Разом з тим ОСОБА_4 заявляв про
застосування строку позовної давності
(а.с. 31), що відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК
України є підставою для відмови у
позові.

Аналогічна позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
19 березня 2014 року № 6-14цс14, яка
згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковою для судів.

Ураховуючи наведене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судові
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Вижницького районного суду
Чернівецької області від 17
грудня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Чернівецької області від
5 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник Б.І. Гулько С.Ф.
Хопта