Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/1552/14
Головуючий у 1 інстанції: Стоматов
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 року
м . Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі

Головуючого: Кочеткової І.В.,
суддів Маловічко С.В., Воробйової І.А.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву ОСОБА_2 про роз'яснення
ухвали апеляційного суду Запорізької
області від 27 березня 2014 року у справі
за скаргою ОСОБА_2 на дії державного
виконавця Комунарського відділу
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції Алімової Євгенії Анатоліївни,
заінтересована особа - Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Заможність 2009»,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду зі скаргою на дії державного
виконавця Комунарського відділу
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції Алімової Євгенії Анатоліївни.

Ухвалою Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 21 лютого 2014 року в
задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 27 березня року апеляційну
скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.
Ухвалу Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 21 лютого 2014 року змінено.

Визнано неправомірними дії державного
виконавця Комунарського відділу
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції Алімової Євгенії Анатоліївни
щодо відправлення ОСОБА_2 постанови про
відкриття виконавчого провадження з
порушення передбачених ч. 5 ст.25 ЗУ «Про
виконавче провадження» строків.

Зобов'язано державного виконавця
Алімову Євгенію Анатоліївну надати
ОСОБА_2 додатковий строк для
добровільного виконання рішення,
відклавши провадження виконавчих дій.

В іншій частині ухвала суду залишена
без змін.

До апеляційного суду Запорізької
області надійшла заява від ОСОБА_2 про
роз'яснення ухвали апеляційного суду
Запорізької області від 27 березня 2014
року в порядку ст. 221 ЦПК України, а
також про вирішення питання щодо
судових витрат.

В заяві зазначає, що ухвала
апеляційного суду є незрозумілою і
потребує роз'яснення в частині мотивів
відмови в задоволенні його скарги щодо
неправомірності дій державного
виконавця відносно арешту його майна
за заявою стягувача без направлення
боржнику відповідної постанови, як
того вимагають п. 1 ст. 31, п. 4 ст. 57 ЗУ «Про
виконавче провадження» і без внесення
інформації про винесення цієї
постанови до Єдиного Реєстру
виконавчих проваджень Міністерства
Юстиції. Саме на ці дії державного
виконавця скаржник вказував у своїй
апеляційній скарзі і у судовому
засіданні як на підстави для визнання
незаконною постанови про арешт майна,
винесеної одночасно з відкриттям
виконавчого провадження.

При цьому, апеляційним судом в ухвалі
про зміну ухвали місцевого суду взятий
до уваги факт несвоєчасного
направлення скаржнику державним
виконавцем постанови про відкриття
виконавчого провадження і частково
задоволено апеляційну скаргу
скаржника. Однак визнано правильними
висновки суду першої інстанції в тій
частині, що дії державного виконавця
Алімової Є.А. щодо винесення одночасно
з постановою про відкриття виконавчого
провадження постанови про накладення
арешту на майно боржника відповідають
вимогам п. 2 ч. 2 ст. 25 ЗУ "Про виконавче
провадження".

В заяві про роз»яснення ухвали
апеляційного суду ОСОБА_2 зазначає, що
саме невиконання державним виконавцем
дій, що передбачають обов'язковість
повідомлення боржника про винесення
постанови про арешт майна, та
відсутність реєстрації накладення
арешту у Єдиному реєстрі виконавчих
проваджень, що підтверджують витяги з
офіційного сайту Міністерства Юстиції,
на погляд скаржника, є грубим
порушенням його прав і підставою для
визнання незаконними цих дій
державного виконавця і відносно
винесеної ним постанови про арешт
майна скаржника.

Заявник вважає, що обидві постанови
державного виконавця як про відкриття
виконавчого провадження, так і про
арешт майна винесенні за наявності
законних підстав, але в обох випадках
дії державного виконавця мають ознаки
грубих порушень: або порушують
регламентовані терміни надсилання
процесуальних документів боржнику або
вони взагалі не надсилаються. При
цьому, скаржнику незрозуміло: чому суд
в першому випадку бере цей факт до
уваги, а в другому - ні.

У зв'язку з вищевикладеним просить суд
роз'яснити, чому всупереч вимог п.1 ст. 31,
п. 4 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження»
доказане невідправлення скаржнику
постанови про накладення арешту на
його майно і невнесення цієї
процесуальної дії до інформації про
виконавче провадження (що
підтверджують Витяги з офіційного
сайту Міністерства Юстиції),
апеляційний суд не вважає
неправомірними такі дії державного
виконавця Алімової Є.А, якими порушені
права скаржника і відмовляє йому своєю
ухвалою у їх відновленні.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
беруть участь у справі, вивчивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 221 ЦПК
України, якщо рішення суду є
незрозумілим для осіб, які брали участь
у справі, або для державного виконавця,
суд за їхньою заявою постановляє
ухвалу, в якій роз»ясніє своє рішення,
не змінюючи при цьому його змісту.

Рішення суду має бути зрозумілим.
Зрозумілість рішення полягає в тому, що
його резолютивна частина не припускає
кількох варіантів тлумачення. У заяві
про роз»яснення рішення зазначається,
що саме у резолютивній частині є
незрозумілим, які припускаються
варіанти тлумачення рішення, як це
впливає на його виконання. Роз»яснення
інших частин рішення (крім
резолютивної) не має правового
значення, оскільки вони не мають
обов»язкового характера і не
підлягають примусовому виконанню.

Заявник, як слідує зі змісту його заяви,
визнає, що обидві постанови винесено
державним виконавцем згідно із Законом
України «Про виконавче провадження».

Колегія вважає, що не направлення
постанови про відкриття виконавчого
провадження тягнула за собою певні
наслідки для боржника, який у зв»язку з
цим не зміг виконати вимоги про
добровільне виконання рішення суду,
тому в цій частині права його були явно
порушені.

Разом з тим, постанова про накладення
арешту була видана державним
виконавцем законно, що визнає і сам
заявник, а її ненаправлення йому та
пізнє внесення до Єдиного Реєстру
виконавчих проваджень, не тягнуло за
собою її скасування як
забезпечувального заходу з огляду на
те, що боржник навіть не намагався
погасити борг, узнавши про відкриття
виконавчого провадження.

Відмовляючи у визнанні незаконними дій
державного виконавця щодо накладення
арешту на майно боржника та скасування
відповідної постанови, колегія
визнала, що державний виконавець діяла
у відповідності до вимог п. 2 ч. 2 ст. 25 ЗУ
«Про виконавче провадження», якою їй
надані такі повноваження, про що і
зазначено в мотивувальній частині
ухвали, що, на думку колегії, є
зрозумілим та не потребує додаткового
роз»яснення. Фактично скаржник просить
повторно відмотивувати відмову в його
скарзі в частині визнання незаконними
дій державного виконавця щодо
накладення арешту на його майно,
зробивши при цьому додатковий
порівняльний аналіз, чому задоволено
одні його вимоги та відхилено інші, що
не передбачено процедурою роз»яснення
судового рішення.

Інша частина заяви ОСОБА_2 щодо
постановлення у справі додаткової
ухвали про вирішення питання про
розподіл судових витрат є
обгрунтованою.

Так, частково задовольняючи скаргу
ОСОБА_2, колегія взагалі не вирішила
питання щодо судових витрат, які
підлягають у відповідності до вимог ст.
88 ЦПК України відшкодовуватись йому
пропорційно до задоволеної частини
вимог.

ОСОБА_2 сплачено судовий збір за
подання апеляційної скарги у розмірі
121,80 грн. ( а.с. 79), тому у зв»язку із
задоволення половини доводів його
скарги стягненню з виконавчої служби
підлягає половина вказаної суми у
розмірі 60,90 грн.

Керуючись ст ст. 307, 220, 221 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Заяву ОСОБА_2 про роз'яснення ухвали
апеляційного суду Запорізької області
від 27 березня року у справі за скаргою
ОСОБА_2 на дії державного виконавця
Комунарського відділу державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції Алімової
Євгенії Анатоліївни, заінтересована
особа - Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Заможність
2009» залишити без задоволення.

Постановити додаткову ухвалу щодо
розподілу судових витрат. Стягнути з
Комунарського відділу державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції Головного
управління юстиції у Запорізькій
області на користь ОСОБА_2 судовий збір
у сумі 60 грн. 90 копійок.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
Кочеткова І.В.

Судді:
Маловічко С.В.

Воробйова І.А.