Провадження 2/331/505/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2014 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд у складі: головуючого судді Мінасова В.В., при секретарі Нагорном Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа ОСОБА_3 про стягнення боргу за договорами позики,

В С Т А Н О В И В :

09 вересня 2003 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу на загальну суму 749 920 дол. США. 14 листопада 2003 р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу на суму 190 060 дол. США. Ухвалою суду від 13.03.2006 року цивільні справи за зазначеними позовами об'єднані в одне провадження. У позовах зазначено, що 10 вересня 1998 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено два договори позики, відповідно до яких ОСОБА_4 передав ОСОБА_2 кошти у розмірі 688 тис. та 175 тис. дол..США з зобов'язання повернути до 10 вересня 2000 року та 24 листопада 2 000 року відповідно. ОСОБА_2 кошти не повернув. 27 серпня 2003 року ОСОБА_5 уступив право вимоги за наведеними договорами позики ОСОБА_1, уклавши відповідні договори уступки права вимоги. Тому позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 суму основного боргу за договорами в розмірі 863 тис. дол. США, три проценти річних за весь час прострочення - 143 408,71 дол. США, а всього- 1 006 408,71 дол. США.

Позивач неодноразово уточнював позовні вимоги та остаточно просить стягнути з відповідача суму боргу за договорами позики від 10.09.1998 року в розмірі 7 713 494 грн. (що еквівалентно 863000 доларам США за офіційним курсом НБУ на 24.02.2014 року 1 долар США = 8,938 грн.), а також три проценти річних за весь час прострочення в сумі 3 103 862,25 грн. (що еквівалентно 347 265,86 доларів США за офіційним курсом НБУ на 24.02.2014 року 1 долар США = 8,938 грн.), а всього 10 817 356,25 грн. та судові витрати.

У судове засідання позивач та його представник не з'явилися. Представник подав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності. На позові наполягає в повному обсязі.

Відповідач та 3-я особа повторно не з'явилися в судове засідання. Повідомлені належним чином про час та місце слухання справи. Про причини неявки в це судове засідання не повідомили.

Раніше представник відповідача суду надав заперечення, в яких зазначив, що зобов'язання відповідача, які виникли перед ОСОБА_6, а також ОСОБА_7 були повністю виконані відповідачем у січні 2000 року і відповідно припинились. Крім того, щодо більшої частини заявлених позовних вимог було пропущено строк позовної давності. Тому заявляє про застосування позовної давності до позовних вимог позивача, які стосуються грошових зобов'язань, строк яких настав : за розпискою 1 - до 10.08.2000р.( включно), за розпискою 2 - до 24.10.2000 р ( включно).

Суд, вивчивши матеріали справи, надані суду докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що 10 вересня 1998 року між ОСОБА_2 та громадянином Ізраїлю ОСОБА_6 укладено два договори позики, які були оформлені відповідними розписками: - на суму 688000 доларів США ( розписка 1) , - на суму 175 000 доларів США ( розписка 2) на загальну суму 863000 доларів США.

У розписці 1 зазначено: «ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_6 гроші у борг у сумі 688 000 доларів США, які зобов'язується повернути до 10 вересня 2000 року. Борг зобов'язується повертати кожен місяць по 12 798 доларів США, починаючи з 10 грудня 1998 року, а починаючи з 10 травня 2000 року щомісячно повертати по 100 000 доларів США до повного погашення боргу. При цьому, ОСОБА_2 має право на дострокове повернення боргу».

У розписці 2 зазначено: «ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_6 гроші у борг у сумі 175 000 доларів США, які зобов'язується повернути до 24 листопада 2000 року. Борг зобов'язується повертати кожен місяць по 3 333 доларів США, починаючи з 24 грудня 1998 року, а починаючи з 24 серпня 2000 року щомісячно повертати по 25 000 доларів США до повного погашення боргу. При цьому ОСОБА_2 має право на дострокове повернення боргу».

27 серпня 2003 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 було укладено договори уступки вимоги, згідно з якими ОСОБА_9 уступив ОСОБА_1 право вимоги за зазначеними договорами позики.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 03.10.2006 р. в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про визнання недійсним договорів уступки вимоги від 27.08.03 р., було встановлено факт отримання ОСОБА_2 грошових коштів за договорами позики. Судом було встановлено, що 10 вересня 1998 р. між ОСОБА_2 та громадянином Ізраїлю ОСОБА_4 було укладено договори позики, згідно з якими ОСОБА_4 зобов'язався надати, а ОСОБА_2 - одержати у власність 175 000,00 дол. США та 688 000,00 дол. США. Вказані зобов'язання сторонами було виконано, даний факт також встановлений в рішенні Солом'янського райсуду м. Києва від 03.10.06 р. Крім того, вищезазначеним рішенням суду було також встановлено, що ОСОБА_2 визнав факт укладання цих договорів позики та отримання коштів у позику, законність договорів позики не оспорював.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02.02.07 р. рішення Солом'янського райсуду м. Києва від 03.10.06 р. залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду України від 23.08.07 р. рішення Солом'янського райсуду м. Києва від 03.10.06 р. залишено без змін.

Рішенням Солом'янського райсуду м. Києва від 21.12.07 р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів позики було встановлено, що договори позики, укладені 10 вересня 1998 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, не суперечать закону, іншим актам цивільного законодавства, тому у задоволенні позову ОСОБА_2 було відмовлено.

Вказане рішення суду ухвалою апеляційного суду м. Києва від 16.04.08 р. залишено без змін.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Тому суд не може погодитись з доводами представника відповідача, що зобов'язання відповідача які виникли перед ОСОБА_6 і ОСОБА_7 щодо повернення коштів були повністю виконані у січні 2000 року.

З позовом про стягнення боргу за розписками с ОСОБА_2 ОСОБА_9 не звертався.

Відповідно до ст. 71 ЦК УРСР загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Відповідно до ст. 76 ЦК УРСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ст. 77 ЦК УРСР зміна осіб у зобов'язанні не тягне за собою зміни строку позовної давності. Аналогічний припис міститься і у ст. 262 ЦК України.

Згідно з частиною 2 ст. 241 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі № 6-116 цс 13 відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Оскільки розписками було передбачено повернення боргу частинами і встановлено конкретні строки сплати цих частин боргу, про порушення своїх прав ОСОБА_9 дізнався або повинен був дізнатися на наступний день після спливу строку сплати кожної чергової частини боргу.

Таким чином, за розпискою 1 ОСОБА_6 і ОСОБА_1 не було пропущено позовну давність лише щодо останнього платежу у сумі - 100 000 доларів США, за розпискою 2 - 25 000 доларів США, а щодо решти позовних вимог строк позовної давності сплив, тому суд застосовує строк позовної давності

Суд вважає, що сума боргу за розписками складає 125000 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на 24.02.2014 року 1 долар США = 8,938 грн. відповідає 1 117 250 грн.

Відповідно до ст.161 ЦК Української РСР, зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк у відповідності з законом..., договором.

Відповідно до ст.162 ЦК Української РСР, одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається...

Відповідно до ст.214 цього Кодексу, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний заплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо законом чи договором не встановлено інший розмір процентів.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання .

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання , на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За договором позики за розпискою 1 три проценти річних від простроченої суми становлять:

- з 1.09.2000 по 10.09.2013 р- 100000 х 3/100 х13 = 39000 дол. США

- з 11.09.2013 по 23.02.2014 р- 100000 х 3/100/365 х 166 дн = 1364,38 грн.

Всього : 39000,00 + 1364,38 = 40364,38 дол США , що за офіційним курсом НБУ на 24.02.2014 року - 1 долар США = 8,938 грн. відповідає 360776,82 грн.

За договором позики за розпискою 2 три проценти річних від простроченої суми становлять:

- з 25.11.2000 по 24.11.2013 р - 25000 х 3/100 х 13р = 9750 дол. США

- з 25.11.2013 р по 23.02.2014р - 25000 х 3/100/365 х91 дн = 186,99 дол США

Всього : 9750 + 186,99 = 9936,99 дол. США , що за офіційним курсом НБУ на 24.02.2014 року - 1 долар США = 8,938 грн. відповідає 88816,81 грн.

Тому з відповідача підлягає стягненню загальна сума боргу 1566843,63 грн. та судовий збір відповідно до ст..88 ЦПК України у розмірі 3654 грн.

Керуючись ст.. ст.. 10,11,212,214-215, ЦПК України, ст.ст.71,75,76 ЦК УРСР, ст.ст.261,262,625 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договорами позики від 10.09.1998 року у розмірі 1 117 250 грн., що за офіційним курсом НБУ на 24.02.2014 року - 1 долар США = 8,938 грн. відповідає 125000 дол. США, три відсотки річних за весь час прострочення у сумі 449593,63 грн., що за офіційним курсом НБУ на 24.02.2014 року - 1 долар США = 8,938 грн. відповідає 50301,37 доларів США, а всього 1566843,63 грн., а також сплачений судовий збір в розмірі 3654 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Запорізької області на протязі десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.В.Мінасов