АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/2531/14 Головуючий 1-ї інстанції - Скотар А.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Борової С.А.,

суддів - Крилової Т.Г., Маміної О.В.,

при секретарі - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей,-

в с т а н о в и л а:

В грудні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вище вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що від шлюбу з ОСОБА_2, який на теперішній час розірвано, має двох дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 Судовим рішення від 13.05.2010 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача, проте останній сплачує аліменти не регулярно та в мінімальному розмірі, в зв'язку з чим виникла заборгованість з виплати аліментів.

На розвиток здібностей дітей, їх лікування та придбання непродовольчих товарів позивачка витратила 6985,55 грн. і просить стягнути вказану суму з відповідача, посилаючись на норми ст.ст. 150, 185, 188 СК України, які передбачають обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини і прийняття участі у додаткових витратах на дитину.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 12.02.2014 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Московського районного суду від 12.02.2014 року та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_2 додаткові витрати на виховання, розвиток, лікування та утримання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 6985,55 грн. та судовий збір у розмірі 229,40 грн.

Посилається на неповне з'ясування судом першої інстанції фактичних обставин справи, порушення норм матеріального і процесуального права. Висновки суду не відповідають обставинам справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним та обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правовідносини, які між ними виникли та закон їх регулюючий, виходячи з того, що позивачка не надала доказів щодо наявності особливих обставин, які б свідчили про потребу у додаткових витратах на дитину.

Висновок суду, з яким погоджується судова колегія, ґрунтується на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, відповідає положенням ст. ст. 57-60, 64 ЦПК України, та нормам матеріального права.

До такого висновку судова колегія прийшла виходячи з наступного:

Матеріалами справи встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання яких з відповідача згідно рішення Московського районного суду м. Харкова від 13.05.2010 стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (а.с. 12, 14).

Згідно розрахунку державного виконавця Московського відділу ДВС Харківського міського управління юстиції заборгованість з виплати ОСОБА_2 аліментів станом на 01.02.2014 складає 18995,26 грн. (а.с. 43).

Згідно ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Таким чином, законодавець вказує на «особливі» обставини, які можуть бути зумовлені не лише хворобою, а й фактами позитивними, бажаними: схильністю до музики (іншого), необхідності оздоровлення дитини та інше.

Суд вірно прийшов до висновку, що надані позивачкою товарні чеки не свідчать про наявність особливих обставин, що вимагають додаткових витрат на дітей.

До таких обставин, також не можна віднести факт навчання у загальноосвітньому навчальному закладі. Витрати, які з цим пов'язані (а.с. 5-6), не є додатковими витратами на дитину в розумінні ст. 185 СК України, витрати на придбання одягу чи взуття, медикаментів, засобів гігієни чи комп'ютерної техніки (а.с. 7-10), якщо вони не викликані особливою обставиною, як то наявністю діагнозу, що свідчить про тяжку хворобу, лікування якої потребує додаткових зусиль; навчанням у платному навчальному закладі чи відвідуванням додаткових занять; придбанням спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини тощо.

Діти зареєстровані за місцем проживання бабусі: АДРЕСА_1, де і оплачуються з урахуванням їх місця реєстрації комунальні послуги. Їх мати, позивачка у справі за даною адресою не мешкає.

Наявність заборгованості по аліментам та недостатність аліментних виплат також не відносяться до особливих обставин, а їх питання вирішується у передбаченому законом порядку.

Висновок суду є обґрунтованим, оскільки суд дійшов його на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи та наявних в ній доказів, яким дана відповідна оцінка.

Правильно встановивши юридичну природу виниклих правовідносин, суд застосував закон, який їх регулює.

Доводи викладені в апеляційній скарзі були предметом судової перевірки і не дістали об'єктивного підтвердження.

Наведені в рішенні мотиви визнання цих доводів безпідставними, судова колегія вважає обґрунтованими, такими що відповідають матеріалам справи.

Суд дав належну оцінку всім наявним у справі доказам, та навів у рішенні мотиви спростування кожного з доводів, які наводилися.

Оскільки судове рішення ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення відносно скасування чи зміни оскаржуємого судового рішення і висновків суду першої інстанції не спростовують, в її задоволенні належить відмовити на підставі ст.308 ЦПК України.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319ЦПК України, судова колегія,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді: