Справа № 2-905/11
Номер провадження 2/559/9/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 року Дубенський
міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді
Ходак С.К.,

при секретарі
Крушняк О.С. ,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

представників відповідачів
ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дубно справу за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про визнання недійсними
договорів купівлі-продажу
транспортних засобів та поділ майна
подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог
позивачка посилається на те, що з
відповідачем по справі, ОСОБА_5,
перебувала в шлюбі, зареєстрованому 01
квітня 2000 року відділом РАЦС
Дубенського міськрайонного управління
юстиції, актовий запис №61. Рішенням
Дубенського міськрайонного суду від 15
грудня 2010 року, шлюб між ними був
розірваний.

За час спільного подружнього життя
придбали ряд транспортних засобів,
зокрема:

автомобіль IVECO DAILY 59E12, 1999 року випуску,
державний номер НОМЕР_1, у квітні 2006
року, автобус IVECO OTOYOL M29, 1998 року випуску,
державний номер НОМЕР_2 у вересні 2006
року, автомобіль MERSEDES-BENZ 408D, 1995 року
випуску, державний номер НОМЕР_3 у
вересні 2003 року, автобус БАЗ А079.14, 2006
року випуску, державний номер НОМЕР_4, у
жовтні 2008 року, автобус ПАЗ 32051, 2003 року
випуску, державний номер НОМЕР_5, у
серпні 2006 року, автомобіль AUDI 80, 1988 року
випуску, державний номер НОМЕР_10, у
вересні 2010 року. Всі перераховані
транспортні засоби були зареєстровані
за ОСОБА_5. 12 квітня 2011 року ОСОБА_5 зняв
з обліку вказані транспортні засоби, з
метою їх відчуження, про що свідчить
довідка ВРЕР м.Дубно від 26 травня 2011
року. Такі транспортні засоби, як
автобус IVECO OTOYOL M29, автомобіль AUDI 80,
автобус ПАЗ 32051 та автобус БАЗ А079.14
відчужені на ім»я його матері, ОСОБА_6.
Відчуження транспортних засобів
проводилось через комісійний магазин
ТзОВ «Захід-Авто-Трейд». Договір
купівлі-продажу цих транспортних
засобів був належним чином оформлений
і на ім.»я ОСОБА_6 була видана
довідка-рахунок щодо кожного з
зазначених транспортних засобів від 15
квітня 2011 року.

Окрім того, всупереч ухвали суду від 05
серпня 2011 року, ОСОБА_6 12 жовтня 2011 року
відчужила автобус БАЗ А079.14, 2006 року
випуску, ОСОБА_7 Вказаний транспортний
засіб належав ОСОБА_6 на праві
приватної власності, що стверджується
довідкою ВРЕР м.Дубно УДАІ УМВС України
в Рівненській області від 26 травня 2011
року.

Вважає договори купівлі-продажу
вказаних транспортних засобів
недійсними, так як вони були укладені
без її згоди, а договір укладений між
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під час існування
заборони на вчинення будь-яких дій
відносно транспортного засобу БАЗ А079.14

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_4
та її представник підтримали позовні
вимоги з підстав викладених у позовній
заяві.

Відповідач ОСОБА_5 та його представник
позовні вимоги визнали частково, та
пояснили, що дійсно в період шлюбу було
набуто майно, а саме, БАЗ А079.14, 2006 року
випуску, ПАЗ 32051, 2003 року випуску, IVECO OTOYOL
M29, 1998 року випуску, AUDI 80, 1988 року
випуску, IVECO DAILY 59E12, 1999 року випуску,
MERSEDES-BENZ 408D, 1995 року випуску. При поділі
вказаного майна подружжя, просить суд
виділити йому ПАЗ 32051, 2003 року випуску,
IVECO OTOYOL M29, 1998 року випуску, так як дані
транспортні засоби задіяні в
перевезенні пасажирів на автобусному
маршруті загального користування, що
підтверджується договором за № 0465.
Виділення даних транспортних засобів
позивачці призведе до того, що люди не
зможуть добиратись з сіл. За автобус
БАЗ А079.14, 2006 року випуску, згідний
сплатити компенсацію позивачці, так як
на даний момент власником даного
транспортного засобу є ОСОБА_7 Не
заперечує, щоб решту транспортних
засобів було виділено позивачці. В
решті позовні вимоги вважає
безпідставними та такими, що не
підлягають до задоволення.

Відповідач ОСОБА_7 та його представник
позовні вимоги не визнали та пояснили,
що 12 жовтня 2011 року на законних
підставах було придбано автобус БАЗ
А079.14, 2006 року випуску. Купівля-продаж
була оформлена згідно вимог чинного
законодавства, оплатив обумовлену суму
та отримав у власність транспортний
засіб, який використовує за
призначенням у своїй діяльності.
Жодних перешкод щодо укладення даного
договору на момент його укладення та
виконання не було виявлено. Продавцем
було надано всі необхідні документи,
які підтверджували право власності на
транспортний засіб та право на його
продаж. При переоформленні не було в
наявності жодних обмежень чи заборон.
Протягом всього часу являється
законним власником транспортного
засобу і користується ним як
добросовісний набувач.

Відповідачка ОСОБА_6 на неодноразові
виклики суду в зал судового засідання
не з»явилась, хоча про день та час
слухання справи, повідомлялась
належним чином, судовими повістками.

Суд, заслухавши сторони по справі,
дослідивши матеріали справи, приходить
до висновку, що позовні вимоги
підлягають до часткового задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що 01
квітня 2000 року ОСОБА_4 уклала шлюб з
ОСОБА_5. Рішенням Дубенського
міськрайонного суду від 15 грудня 2010
року, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був
розірваний (т.1 а.с.4).

За час шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 набули у
власність слідуюче рухоме майно: БАЗ
А079.14, 2006 року випуску, ПАЗ 32051, 2003 року
випуску, IVECO OTOYOL M29, 1998 року випуску, AUDI 80,
1988 року випуску, IVECO DAILY 59E12, 1999 року
випуску, MERSEDES-BENZ 408D, 1995 року випуску. (т.1
а.с.5-10).

Дані обставини справи сторонами не
оспорюються, окрім того
підтверджуються дослідженими в
судовому засіданні письмовими
доказами.

12 квітня 2011 року ОСОБА_5, такі
транспортні засоби, як автобус IVECO OTOYOL
M29, автомобіль AUDI 80, автобус ПАЗ 32051 та
автобус БАЗ А079.14 відчужив ОСОБА_6 через
комісійний магазин ТзОВ
«Захід-Авто-Трейд» шляхом укладення
Договорів купівлі-продажу від 15 квітня
2011 року (т.1 а.с.20, 21, 22, 23, т.2 а.с.113).

Згідно ч.2 ст. 68 Сімейного кодексу
України розпорядження майном, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності, після розірвання шлюбу
здійснюється співвласниками виключно
за взаємною згодою, відповідно до
Цивільного кодексу України.

Відповідно до п.19 постанови Пленуму
Верховного суду України від 21.12.2007 № 11
"Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" вирішуючи
спори про поділ майна подружжя, суди
повинні враховувати, що само по собі
розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності подружжя
на майно, набуте за час шлюбу. Проте,
розпорядження таким майном після
розірвання шлюбу здійснюється
колишнім подружжям виключно за
взаємною згодою відповідно до
положень ЦК, оскільки в таких випадках
презумпція згоди одного з подружжя на
укладення другим договорів з
розпорядження майном, що є у спільній
сумісній власності подружжя вже не діє.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_5
не заперечує, що транспортні засоби, як
автобус IVECO OTOYOL M29, автомобіль AUDI 80,
автобус ПАЗ 32051 та автобус БАЗ А079.14 він
відчужив ОСОБА_6 після розірвання шлюбу
з позивачкою та без згоди ОСОБА_4 За
таких обставин позовні вимоги ОСОБА_4 в
частині визнання недійсними договорів
купівлі-продажу вказаних транспортних
засобів, що укладені 15 квітня 2011 року
через комісійний магазин ТОВ
"Захід-Авто-Трейд" між ОСОБА_5 та ОСОБА_6
підлягають до задоволення.

Вирішуючи спір в частині поділу
спірних транспортних засобів між
сторонами, суд виходить з слідуючого.

За змістом ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу
України, майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя (ч. 2 ст. 60 СК
України).

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного
кодексу України, у разі поділу майна, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Згідно до ч. 1 ст. 71 Сімейного кодексу
України, майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
ділиться між ними в натурі. Якщо
дружина та чоловік не домовилися про
порядок поділу майна, спір може бути
вирішений судом.

У відповідності до п. 22 постанови
Пленуму Верховного суду України від
21.12.2007 № 11 "Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" вартість
майна, що підлягає поділу,
визначається за погодженням між
подружжям, а при недосягненні згоди -
виходячи з дійсної його вартості на
час розгляду справи.

Позивака ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_5
погодились в судовому засіданні, що
вартість спірних транспортних засобів
становить: автобусу IVECO OTOYOL M29 - 61000
(шістдесят одна тисяча) гривень,
автомобіля AUDI 80 - 19000 (дев'ятнадцять
тисяч) гривень, автобусу ПАЗ 32051- 39000
(тридцять дев»ять тисяч) гривень,
автобусу БАЗ А079.14 - 73450 (сімдесят три
тисячі чотириста п'ятдесят) гривень.

Висновком експерта № 40217/3 ПС судової
автотоварознавчої експертизи від 18
березня 2014 року визначено вартість
автомобіля IVECO DAILY 59E12, 1999 року випуску -
48664 (сорок вісім тисяч шістсот
шістдесят чотири) гривні, MERSEDES-BENZ 408D, 1995
року випуску - 45080 (сорок п'ять тисяч
вісімдесят) гривень (т.2 а.с.127-150).

Суд вважає, відповідачу ОСОБА_5 в
порядку поділу майна подружжя
необхідно виділити слідуючі
транспортні засоби: ПАЗ 32051, 2003 року
випуску, IVECO OTOYOL M29, 1998 року випуску, так
як дані транспортні засоби
використовуються ним у
підприємницькій діяльності та задіяні
в перевезенні пасажирів на автобусному
маршруті загального користування, що
підтверджується договором за № 0465 (т. 2
а.с.168-170), загальна вартість яких
становить - 100000 (сто тисяч) гривень.
ОСОБА_4 необхідно виділити транспортні
засоби: AUDI 80, 1988 року випуску, IVECO DAILY 59E12,
1999 року випуску, MERSEDES-BENZ 408D, 1995 року
випуску - загальна вартість яких
становить - 112744 (сто дванадцять тисяч
сімсот сорок чотири) гривні.

Окрім того, позивачка ОСОБА_4 просить
визнати недійсним договір
купівлі-продажу автобуса БАЗ А079.14, 2006
року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7
від 12 жовтня 2011 року.

Стаття 215 ЦК України встановлює
загальне правило про те, що правочин є
недійсним у зв'язку з недодержанням в
момент його вчинення стороною
(сторонами) загальних вимог, які
необхідні для чинності правочину,
передбачених ст. 203 ЦК України.

Однак ст. 216 ЦК України визначено
особливі правові наслідки недійсності
правочину. Зокрема, кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення -
відшкодувати вартість того, що
одержано, за цінами, які існують на
момент відшкодування, якщо законом не
встановлені особливі умови їх
застосування або особливі правові
наслідки окремих видів недійсних
правочинів.

Отже, на угоду, укладену з порушенням
вимог закону, не поширюється загальне
правило про наслідки недійсності
правочину (двостороння реституція)
якщо сам закон передбачає інші
наслідки такого порушення.

Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо
майно відчужене особою, яка не мала на
це права, добросовісний набувач
набуває право власності на нього, якщо
відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно
не може бути витребуване у нього.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України
передбачено, що в разі придбання майна
за виплатним договором у особи, яка не
мала права його відчужувати, про що
набувач не знав і не міг знати
(добросовісний набувач), власник має
право витребувати це майно від
набувача лише у випадку, якщо майно
вибуло з володіння власника або особи,
якій він передав майно у володіння, не з
їхньої волі іншим шляхом.

Згідно зі ст. 388 ЦК України добросовісне
придбання можливе тоді, коли майно
придбане не безпосередньо у власника, а
у особи, яка не мала права відчужувати
це майно. Наслідком угоди, укладеної з
таким порушенням, є не двостороння
реституція, а повернення майна з чужого
незаконного володіння (віндикація).

Таким чином, права особи, яка вважає
себе власником майна, не підлягають
захистові шляхом задоволення позову до
добросовісного набувача з
використанням правового механізму,
встановленого ст.ст. 215, 216 ЦК України.
Такий захист можливий лише шляхом
задоволення віндикаційного позову,
якщо є підстави, передбачені ст. 388 ЦК
України, які дають право витребувати
майно у добросовісного набувача.

Позивачка ОСОБА_4 вимогу про повернення
майна з чужого незаконного володіння
не ставила, таким чином в цій частині
позовні вимоги не підлягають до
задоволення.

Згідно п. 30 постанови Пленуму
Верховного суду України від 21.12.2007 № 11
"Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" у випадку
коли при розгляді вимоги про поділ
спільного сумісного майна подружжя
буде встановлено, що один із них
здійснив його відчуження чи
використав його на свій розсуд проти
волі іншого з подружжя і не в інтересах
сім'ї чи не на її потреби або приховав
його, таке майно або його вартість
враховується при поділі.

В судовому засіданні факт реалізації
ОСОБА_5 автобуса БАЗ А079.14, 2006 року
випуску ОСОБА_6, в подальшому ОСОБА_7
сторонами визнається та
підтверджується матеріалами справи,
тому на підставі вищевикладеного з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 підлягає
стягненню 1/2 компенсації за автобус БАЗ
А079.14, 2006 року, що становить 36725 (тридцять
шість тисяч сімсот двадцять п'ять)
гривень.

В суму компенсації, що підлягає
стягненню з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4
повинна бути врахована різниця
вартості виділених сторонам
транспортних засобів, що становить 12 744
(дванадцять тисяч сімсот сорок чотири)
гривні, яка б повинна була стягнута з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 Таким чином,
компенсація, що підлягає стягненню з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 має становити
23981 (двадцять три тисячі дев"ятсот
вісімдесят одна) гривня 00 копійок.

Не підлягають задоволенню і позовні
вимоги в частині стягнення з ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_6 вартості транспортних
засобів згідно укладених договорів
купівлі-продажу від 15 квітня 2011 року
через комісійний магазин ТОВ
"Захід-Авто-Трейд" між ОСОБА_5 та ОСОБА_6
та повернення транспортних засобів
ОСОБА_6, ОСОБА_5, так як з такими
позовними вимогами сторони угод не
звертались.

Керуючись: ст. ст. 60, 212, 213, 215 ЦПК України,
ст.ст. 60, 68, 70, 71 Сімейного кодексу
України, ст.ст. 215, 216, 330, 388 ЦК України,
Постановою Пленуму Верховного суду
України від 21.12.2007 № 11 "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя", суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсними
договорів купівлі-продажу
транспортних засобів та поділ майна
подружжя - задоволити частково.

Визнати недійсними договори
купівлі-продажу транспортних засобів
БАЗ А079.14, 2006 року випуску, жовтий,
№двиг.НОМЕР_14, №куз.НОМЕР_15, д.н. НОМЕР_7
(довідка-рахунок №702510), ПАЗ 32051, 2003 року
випуску, білий, № двиг. НОМЕР_16, №шас.
НОМЕР_17, д.н. НОМЕР_8 (довідка-рахунок
№702513), IVECO OTOYOL M29, 1998 року випуску, білий,
№ двиг. НОМЕР_18, № куз. НОМЕР_19, д.н.
НОМЕР_2 (довідка-рахунок №702512),
автомобіля AUDI 80, 1988 року випуску,
зелений, № двиг. НОМЕР_20,№ куз. НОМЕР_21,
д.н. НОМЕР_10 (довідка-рахунок №702511),
укладені 15 квітня 2011 року через
комісійний магазин ТОВ
«Захід-Авто-Трейд» між ОСОБА_5 та
ОСОБА_6.

Виділити ОСОБА_5 в порядку поділу майна
подружжя слідуючі транспортні засоби:
ПАЗ 32051, 2003 року випуску, білий, № двиг.
НОМЕР_16, №шас. НОМЕР_17, д.н. НОМЕР_8, IVECO
OTOYOL M29, 1998 року випуску, білий, № двиг.
НОМЕР_18, № куз. НОМЕР_19, д.н. НОМЕР_2.

Виділити ОСОБА_8 в порядку поділу майна
подружжя слідуючі транспортні засоби:
AUDI 80, 1988 року випуску, зелений, № двиг.
НОМЕР_20, № куз. НОМЕР_21, д.н. НОМЕР_10, IVECO
DAILY 59E12, 1999 року випуску, білий, №двиг.
НОМЕР_22, № куз. НОМЕР_23, д.н. НОМЕР_1,
MERSEDES-BENZ 408D, 1995 року випуску, білий, №
двиг.НОМЕР_24, №куз. НОМЕР_25, д.н. НОМЕР_3.

Стягнути з ОСОБА_5, ідентифікаційний
номер НОМЕР_12, на користь ОСОБА_4,
ідентифікаційний номер НОМЕР_13,
компенсацію в сумі 23981 (двадцять три
тисячі дев»ятсот вісімдесят одна)
гривня 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_5, ідентифікаційний
номер НОМЕР_12, на користь держави 850
(вісімсот п»ятдесят) гривень 00 копійок
судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Рівненської області
через Дубенський міськрайонний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: