Справа №: 343/889/14-ц
Провадження №: 2/0343/457/14
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2014 року м.Долина

Долинський районний суд
Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді -
Лицура І. М.,

секретаря - Бойків
В. П.,

з участю адвоката - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в місті
Долина Івано-Франківської області
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про встановлення
факту прийняття спадщини після смерті
матері та визнання права власності на
спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом, в
якому просив встановити факт
прийняття ним спадщини після смерті
своєї матері ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, шляхом вступу в
управління та володіння спадковим
майном - домоволодінням по АДРЕСА_1 та
визнати за ним право власності на 7/24
часток вказаного домоволодіння. Свої
вимоги мотивував тим, що він постійно
проживав разом матір'ю ОСОБА_6, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, до дня її
смерті в АДРЕСА_1. Однак, з незрозумілих
причин сільська рада після надання
йому земельної ділянки для
будівництва, відкрила окремий
погосподарський номер, знявши його з
реєстрації в будинку батьків, хоч
жодної заяви про це він не писав, та
зареєструвала його по місцю побудови
майбутнього будинку. Проте, він завжди
допомагав батькові, який був інвалідом
першої групи, сестрі ОСОБА_2, яка також
була інвалідом та матері у веденні
господарства, а також після смерті
батьків здійснив їхнє поховання та
встановив пам'ятники. Про факт вступу в
управління спадковим майном свідчить і
те, що в 1989 році сталась пожежа,
внаслідок якої згоріли господарські
будівлі, які ним згодом ним були
відновлені. Також він обробляв
земельні ділянки, доглядав за садом та
сплачував страхові внески за будинок,
хоч формально платником була ОСОБА_2,
але вона не працювала, пенсію не
отримувала і відповідно не мала коштів
для внесення платежів. Від спадщини, що
залишилась після смерті батька ОСОБА_7,
він, а також син спадкодавця ОСОБА_8,
відмовилися в користь своєї сестри
ОСОБА_2 Таким чином спадкоємцями майна
ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року,
стали дружина померлого ОСОБА_6, син
ОСОБА_9 та дочка ОСОБА_2 Після смерті
матері ОСОБА_6 відкрилась спадщина на
7/12 часток спірного будинковолодіння,
які їй належали: 6/12 на праві спільної
сумісної власності подружжя, а 1/12
успадкована нею після смерті чоловіка
ОСОБА_7 Вказану спадщину разом з ним в
рівних частках також прийняла і дочка
спадкодавця ОСОБА_2, тобто вони
прийняли по 7/24 часток домоволодіння.
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла і він
успадкував належне їй майно, про що
02.06.1992 року отримав відповідне
свідоцтво. За таких обставин, оскільки
в позасудовому порядку неможливо
документально підтвердити факт вступу
в управління та володіння спадковим
майном після смерті матері ОСОБА_6, який
дозволив би звернутись до нотаріуса із
заявою про видачу свідоцтва про право
на спадщину за законом, він змушений
звернутися в суд з даним позовом.

В судовому засіданні позивач та його
представник за довіреністю від 26.05.2014
року ОСОБА_10 позов підтримали та
просили його задоволити, зіславшись на
вищевикладені підстави.

Відповідачка ОСОБА_3 та представник
відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 адвокат
ОСОБА_11 позов не визнали, пояснивши, що
позивач ОСОБА_2 спадщину після смерті
своєї матері ОСОБА_6 в порядку
спадкування за законом не прийняв,
оскільки здійснювалося спадкування за
заповітом і спадкоємцем майна після
смерті ОСОБА_6 стала її дочка ОСОБА_2 З
приводу спірного будинковолодіння є
рішення судів, постановлені ще 1980-их
роках, якими встановлено, що після
смерті ОСОБА_6 власником 2/3 часток
спірного домоволодінням по АДРЕСА_1
стала її дочка ОСОБА_2, а власником 1/3
частки даного домоволодіння - її син
ОСОБА_9 Тому просили в задоволенні
позову відмовити за безпідставністю
позовних вимог.

Дослідивши та оцінивши здобуті й
перевірені в судовому засіданні докази
в їх сукупності, суд вважає, що даний
позов до задоволення не підлягає,
виходячи з наступного:

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного
кодексу України, який набрав чинності з
01 січня 2004 року, даний кодекс
застосовується до цивільних відносин,
що виникли після набрання ним чинності.

Таким чином, до даних спірних
правовідносин щодо визнання права
власності на спадкове майно після
смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1
року, застосовуються положення
Цивільного кодексу Української РСР від
18 липня 1963 року, з відповідними змінами
та доповненнями.

Згідно зі ст. 524 ч.1 Цивільного кодексу
УРСР, спадкоємство здійснюється за
законом і за заповітом.

Відповідно до ч.2 цієї ж статті
вказаного Кодексу, спадкоємство за
законом має місце, коли і оскільки воно
не змінено заповітом.

Частиною 1 ст. 534 даного кодексу
встановлено, що кожний громадянин може
залишити за заповітом усе своє майно
або частину його (не виключаючи
предметів звичайної домашньої
обстановки і вжитку) одній або кільком
особам як тим, що входять, так і тим, що
не входять до кола спадкоємців за
законом, а також державі або окремим
державним, кооперативним та іншим
громадським організаціям.

За змістом ст. 549 ЦК УРСР передбачено,
що спадкоємець прийняв спадщину, якщо
він або фактично вступив в управління
або володіння спадковим майном, або
якщо він подав державній нотаріальній
конторі за місцем відкриття спадщини
заяву про прийняття спадщини.
Зазначені в цій статті дії повинні бути
вчинені протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх позовних вимог і
заперечень.

Згідно ч.3 ст. 61 даного кодексу,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно з свідоцтвом про смерть серії
НОМЕР_1 від 18.03.2014 року, що

повторно видано відділом ДРАЦС
Болехівського міського управління
юстиції Івано-Франківської області,
ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_6 30.05.1980 року належне їй майно
заповіла своїй дочці ОСОБА_2, що
підтверджується рішенням народного
суду Долинського району
Івано-Франківської області від 31.08.1984
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_9 про визнання права власності на
будинковолодіння, яким за позивачкою
ОСОБА_2 визнано право власності на 2/3
частини спірного будинковолодіння
після смерті її матері ОСОБА_6

Дане рішення суду залишено без змін
ухвалою судової колегії по цивільних
справах Івано-Франківського обласного
суду від 09.10.1984 року, а отже набрало
законної сили.

Факт спадкування дочкою ОСОБА_2 за
заповітом майна після смерті своєї
матері ОСОБА_6 підтверджується також
довідкою Тяпчанської сільської ради №
595 від 14.12.2013 року, виданою на запит
адвоката ОСОБА_1, в якій зазначено, що в
погосподарській книзі № 2 за 1980-1982 роки,
особовий рахунок № НОМЕР_2, вказано, що
голова домогосподарства ОСОБА_6
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а/з № 17, на
день її смерті зареєстрована дочка
ОСОБА_2, «від 21.12.1977 року числиться 2/3
житлового будинку згідно рішення
суду». В погосподарській книзі № 2 за
1983-1985 роки, особовий рахунок № НОМЕР_3,
вказано, що голова господарства ОСОБА_2
зареєстрована одна в 2/3 жилого будинку
1929 року побудови.

Таким чином судом встановлено, що
після смерті спадкодавця ОСОБА_6 мало
місце спадкування за заповітом, а не за
законом, як це вважає позивач.

Враховуючи вищенаведене, а також те,
що спадкодавець ОСОБА_6 своє майно
заповіла своїй дочці ОСОБА_2, а не
позивачу, суд приходить до висновку, що
в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слід відмовити за
безпідставністю позовних вимог.

На підставі викладеного, ст.ст.
524,534,549-550 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст.
392 ЦК України, керуючись ст.ст. 60,61,213-215
ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про встановлення
факту прийняття спадщини після смерті
матері та визнання права власності на
спадкове майно - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржено в 10-денний
строк з дня його проголошення до
апеляційного суду Івано-Франківської
області через Долинський районний суд.

Суддя: