АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 601/3202/13-ц Головуючий у 1-й
інстанції Білосевич Г.С. Провадження №
22-ц/789/1313/14 Доповідач - Ткач О.І.Категорія
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2014 р. Колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Ткач О.І.

суддів - Бахметова В. Х., Гірський Б. О.,

при секретарі Майці Р.Ю.

з участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ПАТ
"ПриватБанк" на рішення Кременецького
районного суду Тернопільської області
від 13.10.2014 року у цивільній справі за
позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, який також є законним
представником неповнолітніх ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, третя особа-Служба у справах
дітей Кременецької
райдержадміністрації Тернопільської
області про виселення,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2013 року ПАТ "ПриватБанк"
звернувся із вищевказаним позовом до
ОСОБА_1 посилаючись на те, що чинним
рішенням Кременецького районного суду
від 12.12.2011 року, звернено стягнення на
іпотечне майно - квартиру, яка
розташована на АДРЕСА_1 в м. Кременець.
Враховуючи те, що вимоги
іпотекодержателя добровільно
звільнити житлове приміщення
відповідачка не виконує, просить
позовні вимоги про виселення
задовольнити.

В процесі розгляду справи позивачем
доповнено вимоги про виселення ОСОБА_2
та його дітей, оскільки в серпні 2013 року
без погодження з ними ОСОБА_1 їх
поселила та зареєструвала в квартирі.

25.04.2014 року заочним рішенням
Кременецького районного суду позов про
виселення задоволено.

27.07.2014 року було поновлено строк та
скасовано заочне рішення.

Рішенням Кременецького районного
суду від 13 жовтня 2014 року у задоволенні
позову ПАТ КБ "Приват Банк" до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, який також є законним
представником неповнолітніх ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, третя особа - Служба у справах
дітей Кременецької
райдержадміністрації Тернопільської
області про виселення - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
"ПриватБанк" просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким його
позовні вимоги задовольнити,
посилаючись на те, що винесено воно з
порушенням норм матеріального права та
невідповідністі висновків суду
обставинам справи.

Зокрема, апелянт зазначив, що суд
першої інстанції, ухвалюючи рішення,
неправомірно застосував Закон України
"Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті", оскільки уже звернено
стягнення на предмет іпотеки за
судовим рішенням 2011 року. Позов про
виселення мешканців є окремим
самостійним способом захисту і вказані
правовідносини не регулюються
вищезгаданим Законом.

В суді апеляційної інстанції
представник апелянта, апеляційну
скаргу підтримав та спростовуючи
заперечення представника відповідачки
додатково пояснив, що Банк є належним
позивачем, оскільки довіреністю від
10.03.2010 року "Юкрейн Мортгейдж Лоун
Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ" та "Ті-Ем-Еф Трасті
Лімітед" уповноважили ПАТ КБ
"ПриватБанк" замість них представляти
їхні інтереси в судах України.

В суді апеляційної інстанції
представник відповідача доводи
апеляційної скарги заперечила та суду
пояснила, що вимоги ПАТ КБ "ПриватБанку"
про виселення є незаконні, оскільки він
є неналежним позивачем, тому що
іпотекодержателем спірної квартири з
2007 року є "Юкрейн Мортгейдж Лоун
Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ", а пред'явлене
доручення не передбачає прав ПАТ КБ
ПриватБанку на пред'явлення від свого
імені позову про виселення.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги та межах позовних
вимог, заслухавши пояснення
представників сторін, перевіривши
законність та обґрунтованість
судового рішення, суд апеляційної
інстанції прийшов до висновку, що
апеляційну скаргу слід задовольнити.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог про виселення відповідачів, суд
першої інстанції виходив із того, що
спірні правовідносини підпадають під
дію Закону України "Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті", а тому не підлягають
до задоволення.

Із вказаним висновком суду не
погоджується суд апеляційної
інстанції, оскільки він суперечить
нормам матеріального права, виходячи
із наступного.

Судом першої інстанції встановлено,
що 30.08.2006 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та
ОСОБА_1, укладено кредитний договір №
ТЕК0GК00520014, на суму 21774 дол. США, який
забезпечений іпотечним договором на
належну відповідачці квартиру на
АДРЕСА_1 в м. Кременець.

Рішенням Кременецького районного
суду Тернопільської області від 12
грудня 2011 року звернуто стягнення в
розмірі 19168,87 доларів США на предмет
іпотеки: квартиру на АДРЕСА_1 в м.
Кременець. Станом на день укладення
кредитного договору та ухвалення
вказаного рішення ОСОБА_1 була єдиним
мешканцем та власником іпотечної
квартири.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 40 Закону
України "Про іпотеку" звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
є підставою для виселення всіх
мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей… Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
обровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

В лютому 2013 року з дотримання вимог
закону ОСОБА_1 попереджено про
добровільне звільнення нею спірної
квартири; а в жовтні 2013 року повторно
попереджено її та членів її сім'ї ( т. 1
а.с. 82, 14).

Згідно ч. 1, 3 ст. 109 ЖК УРСР виселення
із займаного житлового приміщення
допускається з підстав, установлених
законом. Виселення проводиться
добровільно або в судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що
на забезпечення кредитного договору
між Банком та ОСОБА_1 укладено договір
іпотеки. Згідно п. 14 та 18.7 вказаного
договору іпотекодавець не вправі без
погодження з Банком вселяти в квартиру
інших осіб ( т.1, а.с. 9).

З тих же матеріалів справи
вбачається, що без погодження з
іпотекодержателем вселено та
зареєстровано осіб 13.08.2013 року в
квартирі сина іпотекодателя ОСОБА_2 з
його дітьми (т. 1 а.с. 86-88).

Із судового рішення, яке ухвалено
Кременецьким районним судом 13 жовтня
2014 року, вбачається, що відмова у
задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
"ПриватБанку" мотивована застосуванням
Закону України "Про мораторій та
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті, який набув чинності з
03.06.2014 року.

У відповідності до ст. 58 Конституції
України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Таким чином, вказаний Закон України,
який набув чинності 03.06.2014 року немає
зворотньої дії в часі і не міг бути
застосований судом першої інстанції
при перегляді заочного рішення про
виселення, оскільки вказана позовна
вимога є окремим судовим спором,
основою якого слугувало судове рішення
про звернення стягнення на предмет
іпотеки, яке пройшло всі рівні
оскаржень та вступило в законну силу.

Рівнозначна позиція висвітлена і в
ухвалі Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 01.10.2014 року.

Враховуючи вищенаведене, рішення
суду першої інстанції слід скасувати
та ухвалити нове, яким позовні вимоги
ПАТ КБ "ПриватБанку" задовольнити в
повному обсязі.

Доводи представника відповідача про
неналежність позивача, суд апеляційної
інстанції не приймає до уваги виходячи
з наступного.

З наданого представником ОСОБА_1
витягу з державного реєстру іпотеки
вбачається, що з березня 2007 року
іпотекодержателем спірної квартири
згідно договору купівлі-продажу
(відступу права вимоги) є компанія
"Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1
ПІ-ЕЛ-СІ" (т.2, а.с. 107 об.).

В суді апеляційної інстанції
представник ПАТ КБ "ПриватБанк" надав
довіреність від 10.03.2010 р., яка
посвідчена нотаріусом кк SAVILLF & CO,
згідно якої компаніями "Юкрейн
Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ" та
"Ті -Ем-Еф Трасті Лімітед" уповноважено
ПАТ КБ "ПриватБанк" діяти в якості їх
довіреної особи від імені Довірителя
або іншим чином, та замість нього:
представляти інтереси в будь-яких і у
всіх судах у зв'язку з будь-якими та
усіма справами, що стосуються будь-яких
кредитів, де Емітент володіє (як особа,
якій були відступлені права, або іншим
чином) правами вимоги кредитора за
кредитними договорами або іпотеками,
правами вимоги іпотекодержателя за
договорами іпотеки, але не обмежуючись
цим, правами стосовно будь-якого
позичальника.

Значення словосполучення "замість
нього" в українській мові вказує на
"заміну кого-, чого-небудь кимсь або
чимсь іншим" (Новий тлумачний словник
т.2, К. 2000, Вид.-"Аконіт").

Таким чином, обсяг прав та
відсутність будь-яких застережень щодо
їх здійснення, в тому числі і форми
представництва їх інтересів надає
право ПАТ КБ "ПриватБанк" на участь у
вказаній справі.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України,
суд апеляційної інстанції,-

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ "Приват
Банк" - задовольнити.

Рішення Кременецького районного
суду від 13 жовтня 2014 року - скасувати та
ухвалити нове, яким позовні вимоги ПАТ
КБ "Приват Банк" задовольнити.

Виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2, який є
законним представником неповнолітніх,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 без
надання іншого житла зі зняттям їх з
реєстраційного обліку.

Стягнути порівну з ОСОБА_1 та ОСОБА_2
114 (сто чотирнадцять) гривень 70
(сімдесят) копійок сплаченого судового
збору.

Рішення набирає чинності з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області О.І. Ткач