Номер провадження: 22-ц/785/4547/14
Номер справи місцевого суду: 505/6303/13-ц
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Станкевич В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Станкевича
В.А.

суддів - Ступакова
О.А.

- Бабія А.П.

при секретарі - Стадніченко
А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою заступника Одеського прокурора
з нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері - в інтересах держави, в
особі Міністерства Оборони України,
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Одеси, до ОСОБА_3, третя особа, що не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору Управління архітектури та
земельних відносин Котовської міської
ради, про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою та
знесення самочинно побудованої
споруди, за апеляційною скаргою
Одеського прокурора з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері
А.Война на рішення Котовського
міськрайонного суду Одеської області
від 06 березня 2014 року, -

встановила:

Заступник Одеського прокурора з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері В.Лузан, звернувся 23.12.2013
року в суд в інтересах держави, в особі
Міністерства Оборони України,
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Одеси з позовом до ОСОБА_3, третя особа,
що не заявляє самостійних вимог на
предмет спору Управління архітектури
та земельних відносин Котовської
міської ради, про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою та
знесення самочинно побудованої
споруди, вказуючи, що відповідно до
статті 10 Закону України «Про оборону
України» Міністерство оборони України,
як центральний орган виконавчої влади,
забезпечує проведення в життя
державної політики у сфері оборони,
функціонування, бойову та
мобілізаційну готовність,
боєздатність і підготовку Збройних Сил
України до здійснення покладених на
них функцій і завдань, є органом,
уповноваженим державою здійснювати
відповідні функції у спірних
правовідносинах.

Відповідно до наведених вимог законів
Міністерство оборони України здійснює
централізоване керівництво
військовими частинами і установами, до
числа яких відноситься
квартирно-експлуатаційний відділ м.
Одеси, який відповідно до статей 1, 3
Закону України «Про господарську
діяльність у Збройних Силах України», є
суб'єктом господарської діяльності,
яка утримується за рахунок коштів
Державного бюджету України, веде
відокремлене господарство, має
самостійний баланс доходів та
видатків, а також окремі рахунки в
банківських установах.

Відповідно до статі 77 Земельного
кодексу України землями оборони
визнаються землі, надані для
розміщення і постійної діяльності
військових частин, установ,
підприємств і організацій Збройних Сил
України, а порядок використання земель
оборони встановлюється Законом.

На розвиток наведеної норми Земельного
кодексу України виданий Закон України
«Про використання земель оборони»
статтею 2 якого встановлено, що
військові частини та установи
зобов'язані використовувати надані їм
земельні ділянки відповідно до вимог
земельного законодавства. Водночас,
статтею 4 цього ж Закону визначений
порядок використання земель оборони в
господарських цілях.

Порушення порядку використання
земельних ділянок, виділених для
потреб оборони, а також об'єктів
нерухомості, що перебувають у
державній власності спричиняє шкоду
Міністерству оборони України, а звідси
- інтересам держави.

Проведеною прокурорською перевіркою
встановлені обставини, які є підставою
для представництва прокурором у суді
інтересів держави в особі Міністерства
оборони України та
квартирно-експлуатаційного відділу м.
Одеси, у формі звернення до суду з цим
позовом та участі у його розгляді.

Необхідність представництва викликана
наступними обставинами.

Відповідно до Державного акту на право
постійного користування землею Б № 032255
Котовській квартирно-експлуатаційною
частині у 1986 році, правонаступником
якої наразі є
квартирно-експлуатаційний відділ
міста Одеси (далі -КЕВ м. Одеси), було
надано для потреб оборони у постійне та
безоплатне користування земельні
ділянки загальною площею 387,3 гектарів,
розташовані в місті Котовськ Одеської
області, до складу яких, також, входить
земельна ділянка площею 343,89 га, на якій
розташоване військове містечко № 1, за
адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.ст. 77, 84 Земельного
кодексу України вказані земельні
ділянки відносяться до земель оборони,
які надані для розміщення і постійної
діяльності військових частин та
формувань Збройних Сил України та не
підлягають передачі до комунальної та
приватної власності.

Водночас, громадянка ОСОБА_3
протиправно, самовільно зайняла
частину земельної ділянки, площею 8,405
кв. м., на території військового
містечка АДРЕСА_1 та за відсутності
відповідних дозволів самовільно
побудувала капітальну будівлю (сарай)
розміром 2,05х 4,1 м.

В ході проведення прокурорської
перевірки громадянка ОСОБА_3 пояснила,
що вказана будівля (сарай) належить їй,
проте правовстановлюючих документів
на неї вона не має.

Зазначені дії ОСОБА_3 щодо будівництва
сараю на земельній ділянці, що належить
на праві постійного користування КЕВ м.
Одеси є незаконними та протиправними з
огляду на наступне.

Відповідно до статті 92 Земельного
кодексу України право постійного
користування земельною ділянкою - це
право володіння і користування
земельною ділянкою, яка перебуває у
державній або комунальній власності
без встановлення строку.

Відповідно до статті 95 Земельного
кодексу України землекористувачі, якщо
інше не передбачено законом або
договором, мають право, зокрема,
самостійно господарювати на земельній
ділянці; на відшкодування збитків, у
випадках передбачених законом;
споруджувати виробничі та інші будівлі
і споруди. Порушені права
землекористувача підлягають
відновленню у порядку, встановленому
законом.

Відповідно до статті 141 Земельного
кодексу України підставами припинення
права користування земельною ділянкою
є: добровільна відмова від права
користування земельною ділянкою
вилучення земельної ділянка у
випадках, передбачених цим Кодексом,
припинення діяльності державних чи
комунальна підприємств, установ та
організацій, використання земельної
ділянки способами, які суперечать
екологічним вимогам, використання
земельної ділянки не за цільовим
призначенням, систематична несплата
земельного податку або орендної плати.

Як встановлено перевіркою, КЕВ м. Одеси
від права постійного користування
земельною ділянкою військового
містечка АДРЕСА_1 не відмовлявся,
будь-які рішення щодо вилучення
зазначеної земельної ділянки органами
державної влади та місцевого
самоврядування з постійного
користування КЕВ м. Одесі не
приймалися.

Крім цього, КЕВ м. Одеси будь-яких
дозволів на здійснення будівництва на
земельній ділянці військового
містечка № 1, не надавала.

Таким чином, громадянка ОСОБА_3
всупереч вище наведених вимог чинного
законодавства протиправно, самовільно
захопила та на цей час незаконно
володіє, використовує частину
земельної ділянки площею 8,405 км. м.,
наданої в постійне користування КЕВ м.
АДРЕСА_1.

Відповідно до статті 152 Земельного
кодексу України землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його права на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. Захист
права громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється шляхом
відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення права, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав.

Відповідно до статті 212 Земельного
кодексу України самовільно зайняті
земельні ділянки підлягають
поверненню землекористувачам без
відшкодування затрат, понесених під
час незаконного використання ними.
Приведення земельних ділянок у
придатний для використання стан,
включаючи знесення будівлі,
здійснюється за рахунок громадян, які
самовільно зайняли земельні ділянки.

Просив ухвалити рішення суду, яким
зобов'язати відповідача звільнити
самовільно зайняту земельну ділянку
площею 8,405 кв.м., що знаходиться
за адресою АДРЕСА_1, територія
військового містечка АДРЕСА_1,
територія військового містечка №1

Старший прокурор Одеської прокуратори
з нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері Додурич СВ., у ході
судового розгляду справи на позові
наполягав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3, яка проживає у
АДРЕСА_1 позов не визнала у повному
обсязі.

Суду пояснювала, що проживає в
двокімнатні квартирі АДРЕСА_1 з кінця
80-х років. Будинок чотирьохквартирний,
одноповерховий. Всі квартири в будинку
приватизовані. Оскільки в будинку було
пічне опалення то свого часу
квартиронаймачам цього будинку були
надані державні сараї які знаходились
неподалік від цього будинку для
зберігання дров та вугілля.

У зв'язку із будівництвом державою
нових об'єктів ці сараї в кінці 80-х
років були знесені та з дозволу
командира гарнізону їй було надано
дозвіл на будівництво для цих цілей
нового сараю на прибудинкові земельні
ділянці. Однак відповідні дозвільні
документи у неї не збереглись. Більше 30
років вона володіє цим сараєм. Ніяких
претензій до неї ніхто з жильців
будинку чи міськвиконкому з цього
приводу не пред'являє. При приватизації
квартири, через юридичну
необізнаність, упустила питання
внесення сараю до плану квартири. Тому
на цей час у неї на сарай не має ніяких
правовстановлюючих документів. Через
спір який виник щодо іншого сараю
співвласника, інспектор ДАБК заодно
підняв питання і по її сараю, як об'єкту
так званої самочинної забудови, її
заява до міськвиконкому про узаконення
сараю на цей час не розглядається до
вирішення цього позову у суді.

Оскільки проживання у квартирі без
сараю є проблематичним із-за побутових
питань та зважаючи на те, що цей сарай
нікому не заважає, просила у позові
відмовити у повному обсязі.

Представник третьої особи, що не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору - Управління архітектури та
земельних відносин Котовської міської
ради, в особі за довіреністю Морозова
С.В., в ході судового розгляду справи
пояснював, що спірний сарай
знаходиться в межах прибудинкової
земельної ділянки. Працівники
управління згідно заяви позивача на
узаконення забудови підготовили з
цього приводу відповідні документи.
Ніяких претензій з боку жильців цього
будинку чи міськвиконкому до
відповідача з приводу спірного сараю
не існує.

Рішенням Котовського міськрайонного
суду Одеської області від 06 березня 2014
року заступнику Одеського прокурора з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері - в інтересах держави, в
особі Міністерства Оборони України,
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Одеси, у позові до ОСОБА_3 про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою та знесення самочинно
побудованої споруди відмовлено
повністю.

Не погодившись з цим рішенням Одеський
прокурор з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері А.Война подав
апеляційну скаргу, в якій ставиться
питання про скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення, яким позовні
вимоги задовольнити повністю.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах позовних

вимог і доводів апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачка
проживає в двокімнатні квартирі
АДРЕСА_1 з кінця 80-х років. Будинок
чотирьохквартирний, одноповерховий.
Всі квартири в будинку приватизовані.
Оскільки в будинку було пічне опалення
то свого часу квартиронаймачам цього
будинку були надані державні сараї які
знаходились неподалік від цього
будинку для зберігання дров та вугілля.

У зв'язку із будівництвом державою
нових об'єктів ці сараї в кінці 80-х
років були знесені, ОСОБА_3 побудувала
для цих цілій на земельній ділянці за
адресою: АДРЕСА_1 капітальну будівлю
(сарай) розміром 2 05х 4,1 м.

Суд першої інстанції відмовляючи в
задоволенні позовних вимог послався на
те, що житловий фонд військового
містечка № 1 м. Котовськ передано до
комунальної власність територіальної
громади м. Котовську в 2003 році, що
підтверджується рішенням Котовської
міської ради від 18.03.2003 року №53-ХХ1У
«Про надання згоди на передачу до
комунальної власності житлового фонду
та комунальних об'єктів військового
містечка» (а.с.47), Акту приймання
передачі до комунальної власності
житлового фоні комунальних об'єктів
військового містечка №1 Котовського
гарнізону (а.с.48-50) та доданого до акту
приймання Опис № 1 будівель житлового
фонду та комунальних споруд...(а.с.51-53)

Згідно цих документів вбачається, що
будинок в якому заходиться квартира
відповідачки перейшов у комунальну
власність міста.

Суд першої інстанції вважав, що
прибудинкові земельні ділянки з
моменту передачі в комунальну
власність міста перейшли у віддання
органу місцевого самоврядування до
Котовської міської ради.

Крім того суд першої інстанції
послався на те, що ОСОБА_3 із своєю
дочкою по приватизації є власниками
квартири АДРЕСА_1 що підтверджується
Свідоцтвом про право власності на
житло від 03.12.2002 року (а.с.39)

Згідно рішення Котовської міської ради
від 19.10.2011 року №145-У1 «Про затвердження
площі прибудинкових територій
багатоквартирних житлових будинків
комунальної власності м. Котовська»
(а.с.45) та з Додатком до нього (а.с.37-38), за
багатоквартирним будинком АДРЕСА_1
закріплена прибудинкова земельна
ділянка площею - 2367,00 кв.м.

Відповідно до схеми прибудинкової
території житлового будинку БОС З
АДРЕСА_1 (а.с.46) та Плану-схеми
техпаспорту позивача на квартиру (а.с.40)
вбачається, що самочинно збудований
сарай під літ. «В» знаходиться в межах
цієї прибудинкової земельної ділянки.

На підставі вищезазначеного суд першої
інстанції вважав, що твердження
прокурора, що спірна земельна ділянка
площею 8,405 кв.м. відноситься до земель
оборони є бездоказовим, а тому лише
Котовська міська рада вправі ставити
питання щодо звільнення відповідачкою
зайнятої земельної ділянки від
самовільно збудованою споруди.

Колегія суддів не може погодитись з
такими висновками суду першої
інстанції.

Відповідно до Державного акту на право
постійного користування землею Б № 032255
Котовською квартирно-експлуатаційною
частиною у 1986 році, правонаступником
якої наразі є
квартирно-експлуатаційний відділ
міста Одеси (далі -КЕВ м. Одеси), було
надано для потреб оборони у постійне та
безоплатне користування земельні
ділянки загальною площею 387,3 гектарів,
розташовані в місті Котовськ Одеської
області, до складу яких, також, входить
земельна ділянка площею 343,89 га, на якій
розташоване військове містечко № 1, за
адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.ст. 77, 84 Земельного
кодексу України вказані земельні
ділянки відносяться до земель оборони,
які надані для розміщення і постійної
діяльності військових частин та
формувань Збройних Сил України та не
підлягають передачі до комунальної та
приватної власності.

ОСОБА_3 стверджувала, що вона
побудувала капітальну будівлю (сарай)
розміром 2 05х 4,1 м. за адресою: АДРЕСА_1 з
дозволу командира гарнізону.

Між тим з матеріалів справи вбачається,
що відповідних дозволів на побудову
капітальної будівлі (сараю) розміром
2,05х 4,1 м. у ОСОБА_3 не має.

Таким чином ОСОБА_3 самовільно зайняла
частину земельної ділянки, площею 8,405
кв. м., на території військового
містечка АДРЕСА_1 та за відсутності
відповідних дозволів самовільно
побудувала капітальну будівлю (сарай)
розміром 2,05х 4,1 м.

Відповідно до статті 92 Земельного
кодексу України право постійного
користування земельною ділянкою - це
право володіння і користування
земельною ділянкою, яка перебуває у
державній або комунальній власності
без встановлення строку.

Відповідно до статті 95 Земельного
кодексу України землекористувачі, якщо
інше не передбачено законом або
договором, мають право, зокрема,
самостійно господарювати на земельній
ділянці; на відшкодування збитків, у
випадках передбачених законом;
споруджувати виробничі та інші будівлі
і споруди. Порушені права
землекористувача підлягають
відновленню у порядку, встановленому
законом.

Відповідно до статті 141 Земельного
кодексу України підставами припинення
права користування земельною ділянкою
є: добровільна відмова від права
користування земельною ділянкою,
вилучення земельної ділянки у
випадках, передбачених цим Кодексом,
припинення діяльності державних чи
комунальних підприємств, установ та
організацій, використання земельної
ділянки способами, які суперечать
екологічним вимогам, використання
земельної ділянки не цільовим
призначенням, систематична несплата
земельного податку або орендної плати.

Як встановлено перевіркою, КЕВ м. Одеси
від права постійного користування
земельною ділянкою військового
містечка АДРЕСА_1 не відмовлявся,
будь-які рішення щодо вилучення
зазначеної земельної ділянки органами
державної влади та місцевого
самоврядування з постійного
користування КЕВ м. Одесі не
приймалися.

Більш того з наданої відповіді
виконавчого комітету Котовської
міської ради після набуття Котовською
міською радою на підставі
розпорядження Державного секрета МО
України від 07.07.2003 року № 23 права
власності на нерухоме майно право
постійного користування земельною
ділянкою залишилося за МО України.
Рішення про передання частини
земельної ділянки юридичним чи
фізичним особам Котовською міською
радою не приймалося. Рішення
Котовської міської ради від 19.10.2011 року
№ 145-VI «Про затвердження площі
прибудинкових територій
багатоквартирних житлових будинків
комунальної власності Котовська» було
прийнято з метою забезпечення
ефективної експлуатації та належного
утримання території, забезпечення
відповідного рівня
житлово-комунальних послуг, розробки
тарифів на послуги утримання будинків
і споруд та прибудинкової території по
кожному багатоквартирному будинку.

Відповіддю Головного Управління
Держземагенства України в Одеській
області Управління Держземагенства
України у Котовському районі Одеської
області підтверджується,що протягом
2013-2014 років цільове призначення земель
МО України на території Котовського
районі Одеської області на
змінювалося.

При таких даних у суду першої інстанції
не було правових підстав відмовляти у
задоволенні позовних вимог.

Оскільки фактичні обставини справи
встановлені судом першої інстанції
вірно, але неправильно застосовані
норми матеріального та процесуального
права, колегія суддів вважає за
необхідне відповідно до ст. 309 ЦПК
України ухвалене судом першої
інстанції рішення скасувати й ухвалити
нове рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу Одеського прокурора
з нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері А.Война - задовольнити.

Рішення Котовського міськрайонного
суду Одеської області від 06 березня 2014
року по справі за позовом заступника
Одеського прокурора з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері - в
інтересах держави, в особі
Міністерства Оборони України,
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Одеси, до ОСОБА_3, третя особа, що не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору Управління архітектури та
земельних відносин Котовської міської
ради, про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою та
знесення самочинно побудованої
споруди - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов
заступника Одеського прокурора з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері - в інтересах держави, в
особі Міністерства Оборони України,
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Одеси, до ОСОБА_3, третя особа, що не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору Управління архітектури та
земельних відносин Котовської міської
ради, про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою та
знесення самочинно побудованої
споруди задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_3 звільнити
самовільно зайняту земельну ділянку
площею 8,405 кв.м., що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1, територія військового
містечка АДРЕСА_1, територія
військового містечка №1

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом 20 днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:
В. А.
Станкевич

Судді:
А.П. Бабій

О.А.
Ступаков