Справа № 457/1689/13
Головуючий у 1 інстанції: Марчук В.І.
Провадження № 22-ц/783/6404/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук
Категорія справи: 43
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Курій Н.М.
і Ванівський О.М.

при секретарі
Куцик І.Б.

за участю позивача ОСОБА_3, третьої
особи-ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_4,
представника ОСОБА_5 на заочне рішення
Трускавецького міського суду
Львівської області від 07 березня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7,
Трускавецький міський сектор ДМС
України у Львівській області про
позбавлення права користування
житловим приміщенням, зобов"язання
усунути перешкоди, зобов"язання зняти з
реєстрації місця проживання,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до
ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7,
Трускавецький міський сектор ДМС
України у Львівській області про
позбавлення права користування
житловим приміщенням, зобов'язання
усунути перешкоди, виселення,
зобов'язання зняти з реєстрації місця
проживання.

Позивач мотивує позов тим, що вона
перебувала з відповідачем в
зареєстрованому шлюбі. Під час
перебування у шлюбі ними набуто
квартиру, шляхом укладання договору
міни. 22.04.2004 року між відповідачем та
позивачем шлюб розірвано. Після
розірвання шлюбу позивачем змінено
прізвище з ОСОБА_3 на ОСОБА_3, потім з
ОСОБА_3 на ОСОБА_3. Нерухоме майно
(квартира) в якому прописаний
відповідач належить позивачу та дітям
на підставі права власності та на
момент подання позову відповідач вже
не має в ньому жодної із часток. Дане
майно, а саме: 1/4 частки квартири
відповідача придбано позивачем у
законному порядку через аукціон у
зв'язку із постійним ухилянням
відповідача від обов'язку сплати
аліментів на утримання спільних з
відповідачем дітей. Позивач, спільне
проживання із відповідачем на одній
житловій площі, вважає нестерпним та
неможливим. Поведінка відповідача
негативно впливає на дітей. Позивачу з
дітьми ще під час спільного проживання
неодноразово доводилось викликати
міліцію, щоб захиститись від нападів
відповідача. Заходи запобігання і
громадського впливу не дали жодних
результатів. Враховуючи вищезазначене
позивач змушена звернутись до суду з
даним позовом.

Заочним рішенням Трускавеьцького
міського суду Львівської області від 07
березня 2014 року позов ОСОБА_3
задоволено.

Позбавлено ОСОБА_5 права
користування житловим приміщенням
(квартирою), що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

Визнано ОСОБА_5 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_5 усунути перешкоди у
користуванні приватним житловим
приміщенням (квартирою), що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1.

Виселено ОСОБА_5 з квартири, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, без
надання іншого житла.

Зобов'язано Трускавецький міський
сектор ДМС України в Львівській
області зняти ОСОБА_5 з реєстрації
місця проживання з належної йому
приватної жилої квартири, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Вирішено питання судових витрат.

Вищезгадане рішення в
апеляційному порядку в інтересах
відповідача - ОСОБА_5 оскаржив його
представник - ОСОБА_4. Вважає рішення
суду незаконним, необгрунтованим,
таким, що ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
при неповно з"ясованих обставинах
справи. Також вважає, що суд не вправі
був ухвалювати рішення оскільки у
цивільній справі №457/1962/13-ц за позовом
ОСОБА_5 до відділу ДВС Трускавецького
міського управління юстиції,
Приватного підприємства "Нива-В.М.",
третя особа: ОСОБА_3 про визнання
недійсним прилюдних торгів можуть бути
встановлені обставини, які мають
істотне значення для правильного
вирішення даної справи. В апеляційній
скарзі апелянт звертає увагу, що
відповідач належним чином в суді
першої інстанції не повідомлявся. В
зв"язку з наведеним, просить рішення
Трускавецького міського суду
Львівської області від 07 березня 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи
та законність і обґрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга до задоволення не
підлягає із наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.ст.11, 59, 60 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше, як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
вимог цього Кодексу, в межах заявлених
ними вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб які беруть участь у
справі. При цьому, кожна із сторін
зобов'язана довести ті обставини на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, а обставини справи,
які за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК
України - рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції таким вимогам в
повній мірі не відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5
перебували в зареєстрованому шлюбі.
Шлюб між ними розірвано 22.04.2004 року,
підтвердженням чого є свідоцтво про
розірвання шлюбу серії 1-СГ №126328. Під
час проживання в шлюбі у них
народилися: дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1
та дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Також під
час перебування в шлюбі сторони згідно
договору міни придбали однокімнатну
квартиру АДРЕСА_1. Згідно договору міни
та довідки КП ЛОР "Дрогобицьке МБТІ та
ЕО", співвласниками даної квартири є
ОСОБА_3, ОСОБА_5 та їх діти ОСОБА_6, ОСОБА_7
Згідно довідки № 6756, виданої 24.10.2013
року КП "Трускавецьжитло", в квартирі
АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_5

Вироком Трускавецького міського суду
від 23.11.2005 року по справі №1-56/2005 р.,
ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за
ч.1 ст.164 КК України (злісне ухилення від
сплати встановлених рішенням суду
коштів на утримання дітей (аліментів),
ст.166 КК України (злісне невиконання
батьками встановлених законом
обов'язків по догляду за дитиною), ч.1 ст.
383 КК України (завідомо неправдиве
повідомлення органу досудового
розслідування про вчинення злочину).

Згідно Свідоцтва від 12.08.2013 року,
зареєстрованого в реєстрі за № 808,
приватним нотаріусом Трускавецького
міського нотаріального округу ОСОБА_8
посвідчено, що ОСОБА_3, що зареєстрована
за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві
власності майно, що складається з 1/4
частини квартири № 37, яка складається з
однієї житлової кімнати, загальною
площею 31,3 кв.м. та знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, вартістю 26820,00 гривень
00 копійок, оскільки майно не
реалізоване/торги не відбулися і
стягувач ОСОБА_3 виявила бажання
залишити за собою непродане майно, що
раніше належало ОСОБА_5 на підставі
Договору міни.

В судовому засіданні в суді
апеляційної інстанції встановлено, що
також підтверджено вироком
Трускавецького міського суду від 23.11.2005
року, що відповідач ОСОБА_5 зловживає
спиртними напитками, постійно здійснює
в квартирі скандали з своєю сім'єю.
Позивач неодноразово зверталась в
міліцію на протиправну поведінку
відповідача, однак заходи запобігання
і громадського впливу виявились
безрезультатними, оскільки відповідач
і в подальшому вчиняє вищезазначені
протиправні дії.

Відповідно до ст.157 Житлового кодексу
Української РСР членів сім'ї власника
жилого будинку (квартири) може бути
виселено у випадках, передбачених
частиною першою статті 116 цього
Кодексу. Виселення провадиться у
судовому порядку без надання іншого
жилого приміщення.

Відповідно до ст.116 Житлового кодексу
Української РСР якщо наймач, члени його
сім'ї або інші особи, які проживають
разом з ним, систематично руйнують чи
псують жиле приміщення, або
використовують його не за
призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання з ними в одній квартирі чи в
одному будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

Згідно п.2 ст.386 ЦК України - власник який
має підстави передбачати можливість
порушення свого права власності іншою
особою, може звернутися до суду з
вимогою про заборону вчинення нею дій,
які можуть порушити його право, або з
вимогою про вчинення певних дій для
запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст.387 ЦК України - власник
має право витребувати своє майно від
особи, яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст.391 ЦК України - власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється на підставі судового
рішення, яке набрало законної сили, про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, про виселення,
про визнання особи безвісно відсутньою
або оголошення її померлою.

Задовольняючи позов та позбавляючи
ОСОБА_5 права користуватися житловим
приміщенням (квартирою), визнаючи
ОСОБА_5 таким, що втратив право
користуватися житловим приміщення, що
знаходиться в АДРЕСА_1, зобов"язуючи
ОСОБА_5 усунути перешкоди у
користуванні приватним житловим
приміщенням, а також виселяючи ОСОБА_5 з
вищезгаданої квартири без надання
іншого житла, суд виходив з тих підстав,
що відповідач - ОСОБА_5 не являється
власником 1/4 частини квартири АДРЕСА_1,
однак і надалі займає приміщення
квартири, тим самим здійснює перешкоду
законним власникам в користуванні та
розпорядженні своїм майном,
систематично порушує правила
співжиття, в зв"зку з чим суд прийшов до
висновку про підставність позовних
вимог.

З такими висновками суду колегія
суддів погоджується в повній мірі,
однак колегія суддів не погоджується з
висновком про задоволення позовної
вимоги в частині зобов"язання
Трускавецького міського сектора ДМУ
України в Львівській області зняти
ОСОБА_5 з реєстрації місця проживання з
належної йому приватної житлової
квартири, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 із наступних підстав.

Відповідно до ст.215 ЦПК України,
мотивувальна частина рішення повинна
містити, зокрема, висновки про те чи
були порушені, не визнані або оспорені
права, свободи чи інтереси, за захистом
яких особа звернулася до суду, а якщо
були, то ким.

Ухвалюючи рішення, та зобов'язуючи
Трускавецький міський сектор ДМУ
України в Львівській області зняти
ОСОБА_5 з реєстрації місця проживання з
належної йому приватної житлової
квартири, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, районний суд не навів жодних
мотивів, за яких підстав він прийшов до
висновку, що таким органом порушено
права позивача по справі і що такі не
визнаються або оспорюються.

Згідно з ч. 1 ст.3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Суд першої інстанції не звернув уваги
на зазначені вище положення закону та
обставини справи, належної оцінки їм не
дав та ухвалив помилкове рішення через
неправильне застосування норм
матеріального права та у зв'язку із
порушенням норм процесуального права,
що відповідно до вимог ст.309 ЦПК України
є підставою для скасування рішення в
цій частині та ухвалення нового
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог про зобов"язання
Трускавецького міського сектор ДМС
України у Львівській області зняти
ОСОБА_5 з реєстрації місця проживання, а
саме з квартири АДРЕСА_1.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4,
представника ОСОБА_5 про незаконність
рішення в цілому, окрім тих, що визнані
судом, висновків суду не спростовують,
в зв"язку з чим, апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307, ч.1
ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст. ст.316, 317, 319, 325 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, представника
ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення Трускавецького міського суду
Львівської області від 07 березня 2014
року в частині зобов"язання
Трускавецького міського сектор ДМС
України у Львівській області зняти
ОСОБА_5 з реєстрації місця проживання, а
саме з квартири АДРЕСА_1 скасувати та в
цій частині ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позовної вимоги
ОСОБА_3.

В решті рішення Трускавецького
міського суду Львівської області від 07
березня 2014 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржене до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням законної сили.

Головуючий:
О.Я. Мельничук

Судді:
Н.М. Курій

О.М.
Ванівський