Справа № 127/2410/13- ц
Провадження № 22-ц/772/816/2014Головуючий в
суді першої інстанції:ОСОБА_1Категорія:
7 Доповідач: Жданкін В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2014 р. м. Вінниця

колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючого: Жданкіна В.В.

Суддів: Медяного В.М., Пащенко Л.В.

При секретарі: Агеєвій Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Апеляційного суду Вінницької області
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Управління Держземагенства у
Вінницькому районі Вінницької області,
Державної реєстраційної служби
Вінницького міського управління
юстиції, третя особа на стороні
відповідача: Вінницька міська рада,
третя особа на стороні відповідача:
ОСОБА_3, про визнання недійсним
Державного акту на право власності на
земельну ділянку за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_3 – ОСОБА_4
на рішення Вінницького міського суду
від 13.11.2013 року, -

В С Т А Н О В И Л
А :

13 листопада 2013 року
Вінницький міський суд Вінницької
області ухвалив рішення, яким
задоволив позов ОСОБА_2 до Управління
Держземагенства у Вінницькому районі
Вінницької області, Державної
реєстраційної служби Вінницького
міського управління юстиції, третя
особа на стороні відповідача -
Вінницька міська рада, третя особа на
стороні відповідача: ОСОБА_3, про
визнання недійсним Державного акту на
право власності на земельну ділянку за
адресою: м. Вінниця, вул. Д. Нечая, буд. 82,
серії ЯИ №972 146 від 12 січня 2010 р., який
зареєстровано в Книзі записів
реєстрації державних актів,
кадастровий номер: 0510:37000:022:0156.

Визначив порядок виконання
судового рішення вказавши, що воно є
підставою для скасування
Реєстраційною службою Вінницького
міського управління юстиції
реєстрації права власності за ОСОБА_3
на земельну ділянку площею 0,1 га
розташованого за адресою м. Вінниця
вул. Д. Нечая, буд. 82 кадастровий номер
:03:022:00156, та для внесення
Управлінням Держземагенства у
Вінницькій області відповідних змін у
Поземельні книги.

В апеляційній скарзі, представник
апелянта ОСОБА_4 просить, рішення
скасувати як незаконне і ухвалити нове,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід частково задоволити з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права.

Обґрунтованим визнається рішення,
коли висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

У рішенні суду обов'язково повинні бути
зазначені судом факти і відповідні їм
правовідносини.

Проте зазначені вимоги закону
залишаються поза увагою суду.

З матеріалів справи вбачається, що
12 січня 2010 року ОСОБА_3 видано державний
акт серії ЯИ 972146 на право власності на
земельну ділянку площею 0,1000 га, яка
розташована по ОСОБА_5, буд. 82 м. Вінниця
для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд.

Вказаний державний акт зареєстровано у
Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею,
договір оренди землі за №.

Державний акт на право власності
на земельну ділянку видано на підставі
рішення Вінницької міської ради № 2434
від 26.06.2009 року 38 сесії 5 скликання,
відповідно до якої за ОСОБА_3 передано у
власність на земельну ділянку площею
0,1000 га за адресою м. Вінниця вул. Д.
Нечая кадастровий номер :03:022:0156.

Проте ОСОБА_2 звернувся до
Вінницького міського суду в порядку
адміністративного судочинства з
позовом «Про визнання незаконним та
скасування рішення суб'єкта владних
повноважень – рішення Вінницької
міської ради №2434 від 26.06.2009 року.

Постановою Вінницького міського
суду від 20.06.2013 року позов задоволено –
визнано незаконним рішення Вінницької
міської ради №2434 від 26.06.2009 року 38 сесії
5 скликання, яким затверджено технічну
документацію, щодо складання
документів, що посвідчують право
ОСОБА_3 на земельну ділянку, площею 1117
кв. м., розташовану по вул. Д. Нечая, буд.
82 м. Вінниця.

Ухвалою Вінницького апеляційного
суду від 3 вересня 2013 року постанову
Вінницького міського суду Вінницької
області залишено без змін.

Таким чином, на теперішній час, рішення
Вінницької міської ради, яке було
підставою для видачі державного акта
на право власності на вказану земельну
ділянку, скасоване.

Відповідно до ст. 126 Земельного
Кодексу України (чинного на момент
відчуження земельної ділянки) та п. 1.1
Інструкції про порядок складання
видачі, реєстрації і зберігання
державних актів на право приватної
власності на землю, право колективної
власності на землю, договорів на право
тимчасового користування землею та
договорів оренди землі, затвердженої
наказом Державного комітету України
поземельних ресурсах від 04.05.1999 №43
передбачено, що право власності на
земельну ділянку посвідчується
Державним актом.

Відповідно до п. 1.16 вказаної
Інструкції технічна документація із
складання державного акта на право
власності на земельну ділянку включає
виписку з рішення відповідної ради або
державної адміністрації про надання у
постійне користування, передачу у
власність або продаж земельної
ділянки, договір відчуження земельної
ділянки (договір купівлі-продажу,
дарування, міни, інші цивільно-правові
угоди), а також рішення суду.

Колегія суддів вважає, що висновок
суду щодо позовної вимоги про визнання
недійсним Державного акту на право
власності на земельну ділянку
відповідає дійсним обставинам справи
та вимогам чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги в цій
частині безпідставні.

Разом з тим колегія суддів не
погоджується з висновком суду, що
визначення порядку виконання судового
рішення.

Суд не повно з'ясував дійсні
обставини справи і не дав належної
оцінки доказам представника
відповідача.

Разом з тим, 1 січня 2013 року було
прийнято низку нормативно-правових
актів в сфері державного регулювання
реєстрації права власності на земельні
ділянки та їх обмежень, а також порядку
скасування такого права. Зокрема, набув
чинності в новій редакції Закон
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень».

Система державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно, яка
започаткована вказаним Законом,
передбачає проведення державної
реєстрації всіх речових прав на
нерухоме майно одним державним органом
в єдиному державному реєстрі.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно – офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення. переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» (далі – Закон) у Державному
реєстрі прав реєструються речові права
та їх обтяження на земельні ділянки, а
також на об'єкти нерухомого майна,
розташовані на земельній ділянці,
переміщення яких неможливе без їх
знецінення та зміни призначення, а
саме: підприємства як єдині майнові
комплекси, житлові будинки, будівлі,
споруди (їх окремі частини), квартири,
житлові та нежитлові приміщення.

Відповідно до норм цього Закону
завдання щодо внесення записів до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно покладено на державного
реєстратора, який відповідно до п. 2 ч. 2
ст. 9 Закону приймає рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, про відмову в державній
реєстрації, про її зупинення та
внесення змін до Державного реєстру
прав.

Так, згідно до ч. 2 ст. 26 Закону у разі
скасування на підставі рішення суду
рішення про державну реєстрацію прав
державним реєстратором вноситься до
Державного реєстру прав запис про
скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону державний
реєстратор самостійно приймає рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або відмову у такій
реєстрації.

Втручання будь-яких органів,
посадових і службових осіб, громадян та
їх об'єднань у діяльність державного
реєстратора, пов'язану з проведенням
державної реєстрації прав,
забороняється і тягне за собою
відповідальність згідно із законом.

Враховуючи вищевикладене,
Управління Держземагенства у
Вінницькому районі не є органом, що
здійснює державну реєстрацію права на
земельну ділянку, а також проводить
його скасування.

Згідно положень ст. 202 Земельного
кодексу України, що втратили чинність з
1 січня 2013 року, державна реєстрація
земельних ділянок здійснювалася у
складі державного реєстру земель.
Державний реєстр земель до 1 січня 2013
року складався з двох частин: Книги
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі із зазначенням
кадастрових номерів та Поземельної
книги, яка містить відомості про
земельну ділянку.

Книга записів реєстрації
державних актів на право власності на
землю та на право користування землею,
договорів оренди землі – це документ
суворого обліку, який є складовою
частиною державного реєстру земель.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 09.09.2009 №1021 «Про
затвердження порядків ведення
Поземельної книги і Книги записів про
державну реєстрацію державних актів на
право власності на земельну ділянку та
на право постійного користування
земельною ділянкою, договорів оренди
землі», яка втратила чинність на
підставі постанови КМУ від 17.10.2012 №1051,
що вступила в силу з 1 січня 2013 року,
територіальний орган Держземагенства
забезпечує зберігання книг записів з
метою запобігання їх викраденню,
втраті, знищенню або пошкодженню. Книга
записів відкривається та ведеться у
паперовому вигляді територіальним
органом Держземагенства, а в
електронному – операторами
структурними підрозділами державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру».

Книга записів у паперовому вигляді
зберігається у територіальному органі
Держземагенства за місцем
розташування земельної ділянки.

Так, як місце розташування спірної
земельної ділянки – м. Вінниця, вул. Д.
Нечая, то й Книга записів, в якій було
зареєстровано державний акт на право
власності на земельну ділянку, велася
до 1 січня 2013 року та зберігалася в
управління Держкомзему у м. Вінниці.

Відповідно до п. 15 постанови КМУ від
09.09.2009 №1021 том розділу Книги записів
закривається після внесення
останнього запису. Том розділу Книги
записів вважається закритим після
зазначення дати закриття на титулі
розділу Книги записів і завірення
підписом посадової особи, скріпленим
печаткою територіального органу
Держземагенства. Унесення нових
записів після закриття тому розділу
Книги записів забороняється.

А тому з 1 січня 2013 року в силу ряду
змін в земельному законодавстві
Управління Держземагенства у
Вінницькому районі втратило
повноваження щодо ведення Книги
записів, в зв'язку з відміною видачі
державних актів на право власності на
земельну ділянку та наділенням
функцією здійснення державної
реєстрації права власності на нерухомі
об'єкти (в тому числі й земельні
ділянки) органами державної реєстрації
прав. Внесення записів до Книги
реєстрації після її закриття є
неможливим і забороняється законом.

Враховуючи вищевикладене, позовна
вимога щодо скасування записів у Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю, не відповідає
вимогам діючого земельного
законодавства, а Управління
Держземагенства, в свою чергу здійснює
свою діяльність відповідно до діючих
актів земельного законодавства та діє
на підставі Положення про Управління
Держземагенства у Вінницькому районі
Вінницької області, затвердженого
наказом Державного агенства земельних
ресурсів України від 13.09.2012 року №433.

Позивач у своїй позовній заяві
стверджує, що Управлінням Держкомзему
у м. Вінниці Вінницької області був
виданий гр. ОСОБА_3 державний акт на
право власності на земельну ділянку на
підставі рішення Вінницької міської
ради від 26.06.2009 №2434.

Державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯИ №972146,
виданий ОСОБА_3, зареєстровано
реєстратором Вінницької філії ДП
«Центр державного земельного
кадастру» від 21 січня 2010 року.

На момент здійснення державної
реєстрації державного акту (21 січня 2010
року) діяв Тимчасовий порядок ведення
державного реєстру земель,
затверджений наказом Держкомзему №174
від 02.07.2003 року.

Відповідно до п. 1.2 Тимчасового
порядку реєстратори державного
реєстру земель (далі – реєстратори) –
структурні підрозділи Центру ДЗК, які
мали доступ та вносили відомості до
бази даних АС ДЗК, вели Поземельну
книгу, здійснювали видачу та
реєстрацію державних актів на право
власності на земельну ділянку та на
право постійного користування
земельною ділянкою, договорів оренди
(суборенди) землі, а також вели книгу
реєстрації.

Відповідно до п. 2.1. Виконавець робіт
(проектна організація, що виконувала
роботи по складанню проекту відведення
земельної ділянки) формувала та
надавала реєстратору обмінний файл
разом з технічною документацією.
Обмінний файл надавався реєстратору на
гнучкому магнітному носії або
компакт-диску.

Реєстратор здійснював процедуру
перевірки та приймання обмінного
файлу, у тому числі порівняння з
технічною документацією. У разі
відповідності обмінного файлу
відомостям, які наведено в технічній
документації, та вимогам до структури,
змісту та формату обміну даними, за
результатами перевірки та приймання
реєстратором робиться відмітка на
титульному аркуші технічної
документації про приймання обмінного
файлу, після чого заповнюється
реєстраційна картка.

У разі негативного висновку щодо
результатів перевірки та приймання
обмінного файлу виконавцю робіт для
доопрацювання надавався список
конкретних вимог та зауважень у
вигляді протоколу перевірки,
відповідно до якого необхідно внести
зміни і доповнення.

Реєстратор перевіряв структуру,
формат, об'єм та склад
земельнокадастрових даних, що містить
обмінний файл.

У разі позитивного результату вище
вказаної перевірки здійснювався друк
державного акту.

Враховуючи вищевикладене,
Управління Держземагенства у
Вінницькому районі Вінницької області
на момент здійснення державної
реєстрації не володіло інформацією про
зміст обмінного файлу, який було
підготовлено проектною організацією, у
якої Відповідач замовив проект
відведення земельної ділянки та не
мало законних підстав і не зобов'язано
було нею володіти.

Вказаний обмінний файл мав бути
перевірений оператором ВФ ДП «Центр
державного земельного кадастру» при
внесенні інформації до АБ ДЗК, в тому
числі – щодо наявності накладки на
суміжні земельні ділянки, що
перебували у постійному користуванні
чи у власності громадян.

На момент здійснення державної
реєстрації державного акту до
повноважень Управління
Держземагенства у Вінницькому районі
Вінницької області належало лише
перевірка достовірності відомостей,
які відображені в технічній
документації (реєстраційній справі),
реєстраційній картці та бланку
державного акта на право власності на
земельну ділянку (державного акта на
право постійного користування
земельною ділянкою) або договору
оренди землі, при відсутності
розбіжностей, засвідчується в
реєстраційній картці підписом
керівника територіального органу
земельних ресурсів з зазначенням
прізвища та ініціалів та скріплюється
печаткою.

В Управління Держземагенства у
Вінницькому районі Вінницької області
не володіє інформацією, на підставі
яких саме ВФ ДП «Центр державного
земельного кадастру» вносило
інформацію про земельну ділянку до АБ
даних.

З огляду на викладене колегія
суддів вважає, що рішення суду слід
змінити і виключити з резолютивної
частини вказівку про визначення
порядку виконання судового рішення.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А
:

Апеляційну скаргу представника
третьої особи ОСОБА_3 задоволити
частково.

Рішення Вінницького міського суду
від 13 листопада 2013 р. по справі змінити
і виключити вказівку про визначення
порядку виконання судового рішення, а в
решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено протягом 20 днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом вірно: