Суддя Сітало А. К.
Справа № 644/2918/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2014 року м.
Харків

Орджонікідзевський районний суд м.
Харкова у складі:

головуючого - судді Сітало А.К.,

за участю секретаря - Лазарєвої М.Ю.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідачів: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представників відповідачів: ОСОБА_5,
ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка
діє також в інтересах неповнолітнього
сина ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3-тя
особа: Управління служб у справах дітей
Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради про
визначення ідеальних часток,
припинення права спільної сумісної
власності та визнання права власності,
-

встановив:

Позивач, яка діє також в інтересах
неповнолітнього сина ОСОБА_7
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа: Управління служб у
справах дітей Департаменту праці та
соціальної політики Харківської
міської ради, після остаточного
уточнення позовних вимог, просила
визначити ідеальні частки
співвласників у праві власності на
квартиру АДРЕСА_1, відповідно до
сплачених коштів і визнати за
позивачем право власності на 22/100
частини квартири, за сином ОСОБА_7 на
19/100.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначила те, що 18.08.1999 р. вона
зареєструвала шлюб з відповідачем,
ОСОБА_3 2 липня 2013 року шлюб між ними
було розірвано. В шлюбі з відповідачем,
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, народився син ОСОБА_8,
який був зареєстрований в АДРЕСА_2 де
мешкало подружжя.

В цій квартирі також мешкали і були
зареєстровані мати колишнього
чоловіка ОСОБА_4 та його сестра, ОСОБА_9
і її син ОСОБА_10

В 2002 році за спільною заявою
зареєстрованих в квартирі мешканців її
було приватизовано в таких частках: 53/100
частки квартири на праві спільної
сумісної власності ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_7, 47/100 часток квартири на праві
спільної сумісної власності ОСОБА_9 та
ОСОБА_10

Мешкати в одній квартирі двом сім'ям
було дуже важко, тому вирішили продати
квартиру в цілому і купити кожній сім'ї
два окремих помешкання.

12.12.2003 р. був укладений договір
купівлі-продажу, за яким відповідач,
ОСОБА_3, купив 2-х кімнатну ізольовану
квартиру АДРЕСА_1 за 56135 гривень, з яких
31610 гривень сплатив в момент підписання
договору, а другу частину грошей за
придбання квартири в сумі 24525 гривень
було сплачено з кредитних коштів за
договором кредиту, який позивач та
відповідач брали у двох (майно набуте в
шлюбі).

В новому помешканні, у квартирі АДРЕСА_1
позивач не змогла мешкати у зв'язку із
постійними сварками з чоловіком та
його родичами і вимушена була
переїхати до квартири своєї матері.

02.07.2013 р. рішенням Київського районного
суду м. Харкова (а.с. 97) шлюб між ОСОБА_1
та ОСОБА_3 було розірвано, залишено
ОСОБА_1 дівоче прізвище «ОСОБА_1», цим
рішенням також було встановлено, що
неповнолітній ОСОБА_7 постійно мешкає з
матір'ю.

Відповідачі по справі не визнають
права позивача на придбане на ім'я її
колишнього чоловіка нерухоме майно,
незважаючи на те, що воно було нажите в
шлюбі.

У судовому засіданні позивач та її
представник, адвокат ОСОБА_2 остаточні
позовні вимоги підтримали в повному
обсязі.

Відповідачі, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
погодились з вказаним у позові
остаточним визначенням часток у праві
власності на квартиру АДРЕСА_1. Разом з
цим при ухвалені рішення просили
врахувати інтереси дитини, просили
частку позивача зменшити до 11/100 частин,
а частку дитини відповідно збільшити
на 11/100 частин.

Представник третьої особи, Управління
служб у справах дітей Департаменту
праці та соціальної політики
Харківської міської ради просила
ухвалити рішення з урахуванням
інтересів дитини.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, дослідивши
докази по справі та оцінивши їх в
сукупності, вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Позивач по справі ОСОБА_1 знаходилась в
шлюбі з відповідачем, ОСОБА_3 з 18.09.1999 р.
до 02.07.2013 р. (а.с. 5, 97).

ІНФОРМАЦІЯ_2 р. у подружжя народився
син, ОСОБА_7. (а.с.7).

ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_7 мешкали у
квартирі АДРЕСА_2 разом з відповідачем
ОСОБА_4 та сестрою відповідача, ОСОБА_9 і
її сином ОСОБА_10

Відповідно до свідоцтва про право
власності № 7-02-211156 від 12.11.2002 року
виданого відділом приватизації
житлового фонду Управління
комунального майна та приватизації
Головного управління економіки та
комунального майна Виконавчого
комітету Харківської міської ради 53/100
частки комунальної квартири АДРЕСА_2
були приватизовані на праві спільної
сумісної власності ОСОБА_4,
неповнолітнім ОСОБА_8 та ОСОБА_3 (а.с. 96).

Інші 47/100 часток цієї квартири було
приватизовано на праві спільної
сумісної власності ОСОБА_9 та ОСОБА_10
про що свідчить свідоцтво №7-03-211804 від
10.06.2003 року видане відділом
приватизації житлового фонду
Управління комунального майна та
приватизації Головного управління
економіки та комунального майна
Виконавчого комітету Харківської
міської ради. Це також підтверджується
витягом з реєстру прав власності на
нерухоме майно КП «Харківське міське
БТІ» №2104300 від 26.11.2003 р. (а.с.94).

Таким чином, в квартирі АДРЕСА_2 ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та неповнолітньому ОСОБА_7 на
праві спільної сумісної власності
належали 53/100 частки (а.с. 94, 96,100-101.)

Відповідно до договору купівлі-продажу
від 12 грудня 2003 року, посвідченого
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_12
за реєстровим №6613 ОСОБА_3, придбав у
ОСОБА_13 та ОСОБА_14 2-х кімнатну
ізольовану квартиру АДРЕСА_1 загальною
площею 46,8 кв.м., житловою площею 27,5 кв.м.
за 56135 гривень (а.с. 93, 95).

Право власності ОСОБА_3 на зазначену
квартиру також підтверджується
витягом з реєстру прав власності на
нерухоме майно №2272417 від 12.12.2003 р. КП
«Харківське міське БТІ» та технічним
паспортом на квартиру (а.с. 114, 98-99).

За договором купівлі-продажу від 12.12.2003
р. ОСОБА_3 сплатив продавцям 31610 гривень
до підписання договору, а другу частину
грошей за придбання квартири в сумі 24525
гривень було сплачено того ж дня до 19.00.
Ці гроші в сумі 24525 гривень було
отримано ОСОБА_3 за договором кредиту
від 12.12.2003 р. в АКБ «Укрсоцбанку» (а.с.
105-111).

Поручителем за цим договором кредиту
за договором поруки від 12.12.2003 р. була
позивач по справі ОСОБА_1 (а.с. 104).

Відповідно до договору застави від
12.12.2003 р. у якості забезпечення
виконання зобов'язань за вказаним
договором кредиту ОСОБА_3 передав у
заставу АКБ «Укрсоцбанк» придбану ним
квартиру АДРЕСА_1.

Таким чином, квартира АДРЕСА_1 була
придбана відповідачем ОСОБА_3 під час
перебування у шлюбі з позивачем.

У відповідності із ч. 1 ст. 11 ЦПК суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Як пояснили сторони по справі, грошові
кошти сплачені за договором
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 у
сумі 31610 гривень - це грошові кошти
отримані ОСОБА_3, ОСОБА_4, неповнолітнім
ОСОБА_7 від продажу належних їм 53/100
часток квартири АДРЕСА_2. Оскільки ці
53/100 часток були у праві спільної
сумісної власності, то вони вважали
свої частки рівними.

Згідно з рекомендаціями, наданими
судам в п. 23 Постанови № 11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» від 21 грудня
2007 року, вирішуючи спори між подружжям
про майно, необхідно встановлювати
обсяг спільно нажитого майна, наявного
на час припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і
час його придбання.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті
57 СК України особистою приватною
власністю дружини, чоловіка є майно,
набуте нею, ним за час шлюбу, але за
кошти, які належали їй, йому особисто.

Тобто грошові кошти у сумі 31610 гривень,
сплачені за договором купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 не є спільною
сумісною власністю подружжя чи
особисто ОСОБА_3, а є власністю ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_7 в рівних частках, тобто
на кожного приходилось по 10536 гривень.

За приписами ст.ст. 60-63, 68 СК України,
будь-яке майно (крім речей
індивідуального користування та речей,
які виключені з цивільного обороту),
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини самостійного заробітку
(доходу). Дружина та чоловік мають рівні
права на володіння, користування і
розпорядження цим майном, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.
Розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності на майно,
набуте за час шлюбу. Сторонами не
надані докази, щодо наявності між ними
домовленостей щодо реалізації права
власності на нерухоме майно, що є
предметом спору.

Згідно з частиною 3 статті 368 ЦК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу, є
їхньою спільною сумісною власністю,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Таким чином грошові кошти у сумі 24525
гривень, отримані відповідачем ОСОБА_3
за договором кредиту від 12.12.2003 р. (під
час перебування у шлюбі з позивачем) та
сплачені ним за договором
купівлі-продажу є спільною сумісною
власністю подружжя.

Положеннями ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3
ЦПК України передбачено, що кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

За змістом ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом
захисту цивільних прав та інтересів,
зокрема, може бути визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України - власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою.

Згідно норм статті 370 ЦК України - у разі
виділу частки із майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що
частки кожного із співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними, законом або
рішенням суду. Відповідно до статті 372
ЦК України - у разі поділу майна, яке є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними або законом.

Тобто, внесок кредитних коштів на
придбання квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 є рівним і суд погоджується з
позивачем, що кожним з них було внесено
по 12265 гривень.

Квартиру АДРЕСА_1 відповідно до
договору купівлі-продажу від 12 грудня
2003 року (а.с. 93) придбано за 56135 гривень,
ця сума складається з внесків кожного
із співвласників наступним чином:

- частка ОСОБА_3 - це третина суми від
продажу попередньої квартири АДРЕСА_2
(складає 10536 гривень) а також ? частка
від взятої в кредит суми 24525 гривень, це
- 12265 гривень.

10536 грн. + 12265 грн. = 22801 гривень - це сума
сплачена ОСОБА_3 при придбанні спірної
квартири.

Його ідеальна частка
розраховується:22801*100: 56135 ~ 40/100 часток.

- частка ОСОБА_7 це третина суми від
продажу попередньої квартири АДРЕСА_2,
вона складає 10536 гривень.

Його ідеальна частка розраховується:
10536*100:56135 ~ 19/100 часток.

- частка, ОСОБА_1 - половина (? частка) від
взятої в кредит суми 24525 гривень, це - 12265
гривень.

Ідеальна частка
розраховується:12265*100:56135 ~ 22/100 часток.

- частка ОСОБА_4 - це третина суми від
продажу попередньої квартири АДРЕСА_2,
вона складає 10536 гривень.

Її ідеальна частка розраховується:
10536*100:56135 ~ 19/100 часток.

Ідеальні частки, які повинні належати
співвласникам складають: у ОСОБА_3 - 40/100
часток, у ОСОБА_7 - 19/100 часток, у ОСОБА_4 -
19/100 часток, у позивача ОСОБА_1 - 22/100
частки, а разом це 100/100, тобто 1.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 15, 16 , 355-357, 372, 392 ЦК України, ст.ст.
57, 60, 61, 63, 68, 69, 70, 71 СК України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1, яка діє також в інтересах
неповнолітнього сина ОСОБА_7 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, 3-тя особа: Управління служб у
справах дітей Департаменту праці та
соціальної політики Харківської
міської ради про визначення ідеальних
часток, припинення права спільної
сумісної власності та визнання права
власності - задовольнити.

Визначити ідеальні частки
співвласників у праві власності на
квартиру АДРЕСА_1, відповідно до
сплачених кожним коштів - і вважати, що
ідеальна частка ОСОБА_3 становить 40/100
часток, ОСОБА_7 - 19/100 часток, ОСОБА_1 - 22/100
частки, ОСОБА_4 - 19/100 часток.

Визнати право власності за ОСОБА_1 на
22/100 частки квартири АДРЕСА_1, а за
ОСОБА_7 на 19/100 часток квартири АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя:
А. К.
Сітало