Справа №592/9688/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Фоменко І. М.Номер
провадження 22-ц/788/2307/14 Суддя-доповідач -
Гагін М. В. Категорія - 26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2014 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Гагіна М. В.,

суддів - Ільченко О. Ю. , Рибалки В. Г.

за участю секретаря - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Сумське
машинобудівне науково-виробниче
об'єднання ім.М.В.Фрунзе»

на рішення Ковпаківського районного
суду м.Суми від 21 листопада 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання
ім.М.В.Фрунзе» про відшкодування
моральної шкоди,

в с т а н о в и
л а:

Рішенням Ковпаківського районного
суду м.Суми від 21 листопада 2014 року
позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Сумське НВО
ім.М.В.Фрунзе» на користь ОСОБА_310000 грн.
в рахунок відшкодування моральної
шкоди.

Стягнуто з ПАТ «Сумське НВО
ім.М.В.Фрунзе» на користь держави
судовий збір у розмірі 121 грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ «Сумське НВО
ім. М.В.Фрунзе», посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати зазначене рішення та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_3

При цьому доводить, що позивачем не
надано належних доказів, які б
підтверджували заподіяння йому
моральної шкоди.

Вказує, що на виконання ст.5 Закону
України «Про охорону праці» товариство
під час перебування у трудових
відносинах неодноразово інформувало
ОСОБА_3 під розписку про умови праці та
наявність на робочому місці шкідливих
та небезпечних виробничих факторів,
які ще не усунуто, можливі наслідки їх
впливу на здоров'я та його право на
пільги та компенсації за роботу. Таким
чином, погоджуючись на запропоновані
йому умови праці, ОСОБА_3 усвідомлював
можливі негативні наслідки для свого
здоров'я, а тому в повній мірі повинен
нести солідарну відповідальність за їх
настання.

Крім того зазначає, що спір щодо
відшкодування моральної шкоди
заподіяної позивачу умовами
виробництва випливає з трудових
правовідносин, а тому підлягає
застосуванню строк позовної давності,
встановлений ст.233 КЗпП України.

Сторони належним чином повідомлені про
час і місце судового засідання, проте
своїм процесуальним правом на участь у
ньому не скористалися, їх неявка не є
перешкодою для розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши підстави апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції виходив з того, що у
зв'язку з погіршенням стану здоров'я
внаслідок професійного захворювання,
втрати нормальних життєвих зв'язків,
які вимагають додаткових зусиль для
організації життя, ОСОБА_3 заподіяна
моральна шкода, на відшкодування якої
визначена сума у 6000 грн.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з таким висновком
місцевого суду, оскільки суд дійшов цих
висновків повно і всебічно з'ясував
обставини справи, вірно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і застосував відповідні
їм норми матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_3 з 20 липня 1977 року по 31 жовтня 1980
року та з 28 січня 1977 року по 18 червня 2014
року перебував у трудових відносинах з
ПАТ "Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе".

22 травня 2008 року на підставі
повідомлення про професійне
захворювання за формою П-3 був
складений акт №48 розслідування
хронічного професійного захворювання
за формою П-4 за участю представників
відповідача, міської санепідемстанції
та Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України.

У п.16 акту зазначено, що професійне
захворювання виникло у зв'язку з
недосконалістю технологій,
неефективністю використання засобів
індивідуального захисту.

Причина професійного захворювання
згідно п.17 акту - проведення робіт в
умовах підвищених рівнів виробничого
шуму, пилу.

Перебуваючи на обстеженні та лікуванні
в клініці Харківського НДІ гігієни та
професійних захворювань ОСОБА_3 було
встановлено діагноз: «Хронічне
обструктивне захворювання легень
першого-другого ступеня,
токсикоз-пилової етиології в фазі
загострення. Емфізема легень
першої-другої стадії. Захворювання
професійне. Вібраційна хвороба 2 ст. від
впливу локальної вібрації
(вегетативно-сенсорна поліневропатия
верхніх кінцівок з постійними
ангіоспазмами пальців рук і стійкими
вегетативно-трофічними їх порушеннями,
міофіброзом м'язів передпліччя і
плечового поясу 2-х стороннім
плече-лопаточним періартрозом,
деформуючим остеоартрозом ліктевих і
променевозап'ястних суглобів зі
стійким больовим синдромом і
обмеженням функції в/кінцівок.
Захворювання професійне.
Нейросенсорна туговухість зі значним
степенем порушення слуху (4ст.)
професійного характеру».

25 липня 2008 року ОСОБА_3 вперше на МСЕК
встановлено 65% стійкої втрати
професійної працездатності, третю
групу інвалідності, внаслідок
професійного захворювання, строком на 1
рік.

14 липня 2009 року при повторному огляді
підтверджено 65% стійкої втрати
працездатності, третю групу
інвалідності, строком на 1 рік.

16 липня 2010 року при повторному огляді
підтверджено 65% стійкої втрати
професійної працездатності, третю
групу інвалідності, внаслідок
професійного захворювання, строком на 2
роки.

16 липня 2012 року при повторному огляді
підтверджено 65% стійкої втрати
професійної працездатності, третю
групу інвалідності, внаслідок
професійного захворювання, строком на 2
роки.

07 липня 2014 року при повторному огляді
підтверджено 65% стійкої втрати
професійної працездатності, третю
групу інвалідності, внаслідок
професійного захворювання, строком на 2
роки.

У той час, як відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП
України забезпечення безпечних і
нешкідливих умов праці покладається на
власника або уповноважений ним орган.

У пункті 13 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року №4 «Про судову практику у
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» роз'яснено, що
відповідно до ст.237-1 КЗпП України за
наявності порушення прав працівника у
сфері трудових відносин, зокрема,
виконання робіт у небезпечних для
життя і здоров'я умовах, яке призвело до
його моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків чи
вимагає від нього додаткових зусиль
для організації свого життя, обов'язок
по відшкодуванню моральної шкоди
покладається на власника або
уповноважений ним орган незалежно від
форми власності, виду діяльності чи
галузевої належності.

Отже, є помилковими доводи апеляційної
скарги щодо відсутності підстав
відшкодування моральної шкоди,
оскільки місцевим судом встановлено,
що позивач, у зв'язку з професійним
захворюванням, втратою професійної
працездатності на 65%, змушений вживати
додаткові зусилля для організації
свого життя, що спричиняє йому моральні
страждання, на відшкодування яких
судом обґрунтовано, з врахуванням
принципу розумності й справедливості,
визначено суму 10000 грн.

Посилання у апеляційній скарзі на
недотримання позивачем строків
звернення до суду за захистом
порушеного права також не спростовують
висновків суду з цих питань, оскільки
норми ст.237-1 КЗпП України не містять
порядку відшкодування моральної шкоди,
а такий порядок визначено положеннями
Цивільного кодексу України і
відповідно до п.3 ч.1 ст.268 цього Кодексу
на вимоги про відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю, позовна давність
не поширюється.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують та не
дають підстав для скасування рішення,
ухваленого з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308,
ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л
а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Сумське
машинобудівне науково-виробниче
об'єднання ім.М.В.Фрунзе» відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду
м.Суми від 21 листопада 2014 року у даній
справі залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -

З оригіналом згідно:

суддя Апеляційного суду Сумської
області
М.В.Гагін