інстанції: Крупінська С.С. Провадження
№ 22-ц/773/1991/14 Категорія: 59 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Подолюка В.А.,

суддів: Киці С.І., Шевчук Л.Я.,

при секретарі Захаровій Н.А.,

з участю представників заявників
ОСОБА_1, ОСОБА_2,

державного виконавця Боярського Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання протиправними дій державного
виконавця другого відділу державної
виконавчої служби Луцького міського
управління юстиції Волинської області
Боярського Євгенія Валерійовича за
апеляційною скаргою заявників ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на ухвалу Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 27 листопада 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 27 листопада 2014
року в задоволенні скарги ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання протиправними дій
державного виконавця відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4 в дохід
держави судовий збір в розмірі 121,80 грн.
по 60,90 грн. з кожного.

Не погоджуючись з ухвалою суду
заявники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали
апеляційну скаргу, в якій покликаючись
на неповне з'ясування судом обставин
справи, що мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм процесуального права,
просили скасувати ухвалу Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 27 листопада 2014 року та
постановити нову ухвалу, якою скаргу
задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представники
заявників ОСОБА_1 та ОСОБА_2, кожен
окремо, апеляційну скаргу підтримали в
повному обсязі з підстав в ній
зазначених.

Державний виконавець Боярськкий Є.В.
заперечив апеляційну скаргу.

Заслухавши пояснення осіб,які беруть
участь у справі, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційну скаргу
слід відхилити, а ухвалу суду першої
інстанції залишити без змін з таких
підстав.

Відмовляючи в задоволенні скарги суд
першої інстанції виходив з того, що дії
державного виконавця не порушують
права і свободи заявників та вчинені
відповідно до вимог закону в межах його
повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Судом встановлено, що головним
державним виконавцем другого ВДВС
Луцького МУЮ Боярським Є.В. 24 вересня 2014
року було винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження з
виконання виконавчого листа Луцького
міськрайонного суду Волинської
області, виданого 12 вересня 2014 року на
підставі рішення цього ж суду в справі
№ 161/16326/13 ц про звернення стягнення на
предмет іпотеки, а саме
чотирьохкімнатну квартиру загальною
площею 167,2 кв.м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, та належить на праві
приватної власності ОСОБА_4 шляхом
продажу на прилюдних торгах за
початковою ціною на рівні згідно
оцінки, проведеної суб'єктом оціночної
діяльності, незалежним експертом, на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій та надано строк для
добровільного виконання рішення суду
(а.с. 12).

24 вересня 2014 року головним державним
виконавцем другого ВДВС Луцького МУЮ
Боярським Є.В. винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження з
виконання виконавчого листа Луцького
міськрайонного суду Волинської
області, виданого 12 вересня 2014 року на
підставі рішення цього ж суду в справі
№ 161/16326/13-ц про стягнення з ОСОБА_3 в
користь ПАТ «Західінкомбанк» боргу
в розмірі 129333,62 дол. США та 1720,50 грн.
судових витрат та надано строк для
добровільного виконання рішення суду
(а.с. 13).

29 вересня 2014 року головним державним
виконавцем другого ВДВС Луцького МУЮ
Боярським Є.В. винесено постанову про
арешт майна ОСОБА_3 та оголошено
заборону на його відчуження в межах
суми заборгованості (а.с. 14).

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про
державну виконавчу службу» державний
виконавець є представником влади і
здійснює примусове виконання судових
рішень, постановлених іменем України,
та рішень інших органів (посадових
осіб), виконання яких покладено на
державну виконавчу службу, у порядку,
передбаченому законом.

Частинами 1, 3 ст. 6 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб. Рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця
можуть бути оскаржені в порядку,
встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 8 Закону
України «Про виконавче провадження»
сторонами у виконавчому провадженні є
стягувач і боржник. Стягувачем є
фізична або юридична особа, на користь
чи в інтересах якої видано виконавчий
документ. Боржником є фізична або
юридична особа, визначена виконавчим
документом.

Покликання заявників в апеляційній
скарзі на ту обставину, що державним
виконавцем неправомірно відкрито два
окремих виконавчих провадження на
підставі нелегальних виконавчих
листів, які не відповідають вимогам
Закону та подані особою, яка не мала на
це повноваження є безпідставними,
оскільки Луцьким міськрайонним судом
Волинської області видано два
виконавчих листа відповідно ч. 2 ст. 368
ЦПК України, а державним виконавцем в
свою чергу відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19
Закону України «Про виконавче
провадження» за заявами представника
стягувача відкрито виконавчі
провадження, в зв'язку з чим колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що державним
виконавцем не порушено вимог чинного
законодавства при відкритті
вищезазначених виконавчих проваджень.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 57 Закону
України «Про виконавче провадження»
арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом винесення постанови про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження. Постановами,
передбаченими частиною другою цієї
статті, може бути накладений арешт у
розмірі суми стягнення з урахуванням
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій та застосованих
державним виконавцем штрафів, на все
майно боржника або на окремі предмети.
Копії постанови, якою накладено арешт
на майно боржника та оголошено
заборону на його відчуження, державний
виконавець надсилає органам, що
здійснюють реєстрацію майна або ведуть
реєстр заборони на його відчуження.

Як передбачено п.п. 4.1.8, 4.1.9 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 2
квітня 2012 року № 512/5 і зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 2 квітня
2012 року за № 489/20802 розпочинаючи
виконання рішення про стягнення
коштів, державний виконавець
зобов'язаний винести постанову
відповідно до частини другої статті 57
Закону. Копії постанови, якою накладено
арешт на майно боржника та оголошено
заборону на його відчуження, державний
виконавець надсилає органам, що
здійснюють реєстрацію майна або ведуть
реєстр заборон на його відчуження.
Постанова підписується державним
виконавцем та скріплюється печаткою
органу ДВС. На кошти та інші цінності
боржника, що знаходяться на рахунках і
вкладах та на зберіганні в банках чи
інших фінансових установах,
накладається арешт, про що виноситься
постанова державного виконавця. У
постанові зазначається сума коштів,
яка підлягає арешту, з урахуванням
вимог за виконавчими документами,
виконавчого збору, витрат на
організацію та проведення виконавчих
дій та вказується номер рахунку, на
якому знаходяться кошти, що підлягають
арешту, або зазначається, що арешт
поширюється на кошти на всіх рахунках
боржника, у тому числі тих, які будуть
відкриті після винесення постанови про
накладення арешту. Постанова
підписується державним виконавцем та
скріплюється печаткою органу ДВС.

Вищезазначені вимоги державним
виконавцем Боярським Є.В. при винесенні
постанови про арешт майна боржника
дотримано і направлено постанову про
арешт майна ОСОБА_3 та органам, що
здійснюють реєстрацію майна і ведуть
реєстр заборони на його відчуження
поштою 29 вересня 2014 року, яка отримана
ОСОБА_3 13 жовтня 2014 року (а.с.15, 16), а тому
посилання заявників в апеляційній
скарзі на ту обставину, що арешт на все
рухоме та нерухоме майно ОСОБА_3
накладено таємно до уваги не беруться.

Суд першої інстанції зробив
правильний висновок про те, що дії
державного виконавця по виконанню
виконавчих листів Луцького
міськрайонного суду Волинської
області вчинені відповідно до вимог
закону та в межах його повноважень і не
призвели до порушень прав та законних
інтересів боржників.

Таким чином доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції, ухвала постановлена з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Доводи представника заявників ОСОБА_2
при апеляційному розгляді справи на те,
що неправомірними діями державного
виконавця на боржників фактично
покладено подвійне стягнення у
вигляді стягнення боргу та звернення
стягнення на предмет іпотеки, а також
додатково звернуте стягнення на все
рухоме і нерухоме майно, не впливає на
правильність висновків суду першої
інстанції про відмову у задоволені
скарги оскільки встановлено, що такі
дії суб»єкта оскарження узгоджуються з
наведеними нормами матеріального
права та відповідають обставинам
справи щодо обов»язковості виконання
судових рішень, які набрали законної
сили.

З цих же мотивів є безпідставними
посилання на неправомірне стягнення з
боржників на користь банку іноземної
валюти

Керуючись ст. ст. 303, 312, 313, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заявників
ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 27 листопада 2014
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді