У Х В А Л А

іменем україни

28 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В. О.,

суддів: Ізмайлової Т. Л.,
Наумчука М. І.,

Мартинюка В. І.,
Остапчука Д. О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до
Франківської районної адміністрації
Львівської міської ради, треті особи:
Львівська міська рада, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
Львівське комунальне підприємство
«Львівський ліхтар», про визнання
права власності на реконструйовану
квартиру, за позовом Франківської
районної адміністрації Львівської
міської ради до ОСОБА_3, треті особи:
ОСОБА_4, ОСОБА_5, Львівське комунальне
підприємство «Львівський ліхтар», про
зобов'язання вчинити певні дії, за
позовом прокурора Франківського
району м. Львова поданого в інтересах
ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи:
Франківська районна адміністрація
Львівської міської ради, Львівське
комунальне підприємство «Львівський
ліхтар», про зобов'язання вчинити певні
дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення апеляційного суду Львівської
області від 23 грудня 2013 року та
касаційною скаргою Франківської
районної адміністрації Львівської
міської ради на рішення Франківського
районного суду м. Львова від 16 травня
2013 року та рішення апеляційного
суду Львівської області від 23 грудня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Франківської
районної адміністрації Львівської
міської ради, у якому з урахуванням
уточнень просив визнати за ним право
власності на реконструйовану квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 24,5 кв. м.

Посилався на те, що відповідач
відмовляється узаконити проведені у
квартирі переобладнання та видати
розпорядження про право власності на
реконструйовану квартиру.

У липні 2012 року Франківська районна
адміністрація Львівської міської ради
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3
у якому, з урахуванням уточнень,
просила зобов'язати відповідача за
власні кошти провести у попередній
стан самовільно переплановану
квартиру АДРЕСА_1, зокрема, демонтувати
самовільно встановлену перегородку на
кухні, душову кабіну та санвузол,
привести перегородку між кухнею та
житловою кімнатою до такого стану, щоб
площа житлової кімнати становила 15,40
кв. м, демонтувати самовільно
встановлений двоконтурний газовий
котел, відновити опалення від котла
АГВ.

Посилалась на те, що відповідач
провів перепланування квартири без
погодження та отримання відповідного
висновку міжвідомчої комісії
Франківської районної адміністрації
Львівської міської ради, до
компетенції якої належить розгляд
питань щодо перепланування та
влаштування нових сантехприладів.

У жовтні 2012 року прокурор
Франківського району м. Львова в
інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3 у якому з урахуванням
уточнень просив зобов'язати
відповідача за власні кошти привести у
попередній стан самовільно
переплановану квартиру АДРЕСА_1,
зокрема, демонтувати самовільно
встановлену перегородку на кухні,
душову кабіну та санвузол, демонтувати
кухню, двоконтурний газовий котел,
газову плиту та інше
інженерно-технічне обладнання.

Рішенням Франківського районного
суду м. Львова від 16 травня 2013
року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності
на реконструйовану квартиру АДРЕСА_1,
яка складається із житлової кімнати
площею 27,6 кв. м, санвузла - 2,24 кв. м, кухні
- 4,64 кв. м, загальною площею 24,5 кв. м.

У задоволенні позовів Франківської
районної адміністрації Львівської
міської ради та прокурора
Франківського району м. Львова в
інтересах ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Львівської області від 23 грудня 2013 року
рішення Франківського районного суду
м. Львова від 16 травня 2013 року скасовано
та ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні позовів ОСОБА_3,
Франківської районної адміністрації
Львівської міської ради та прокурора
Франківського району м. Львова в
інтересах ОСОБА_4 відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, ухвалене у справі рішення
апеляційного суду в частині відмови в
задоволенні позовів Франківської
районної адміністрації Львівської
міської ради та прокурора
Франківського району м. Львова в її
інтересах просить скасувати та
передати справу в цій частині на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

У поданій касаційній скарзі
Франківська районна адміністрація
Львівської міської ради, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права, ухвалені у
справі судові рішення просить
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позову ОСОБА_3
відмовити, а її позов та прокурора
Франківського району м. Львова в
інтересах ОСОБА_4 задовольнити.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи касаційних
скарг та перевіривши матеріали справи,
дійшла висновку, що скарги підлягають
частковому задоволенню на таких
підставах.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову ОСОБА_3 та визнаючи за ним право
власності на реконструйовану квартиру,
суд першої інстанції виходив із того,
що проведена реконструкція та
перепланування у спірній квартирі не
порушує права інших співвласників
будинку та не порушує
будівельно-технічних норм та правил
експлуатації будинку.

Відмовляючи в задоволенні позовів
Франківської районної адміністрації
Львівської міської ради та прокурора
Франківського району м. Львова в
інтересах ОСОБА_4, суд першої інстанції
виходив із того, що позивачі не довели
обставин, на які посилалися на
обґрунтування своїх вимог. Знесення
самочинного будівництва є крайньою
мірою і можливе лише тоді, коли
використано всі, передбачені законами
України, заходи. У даному випадку блок
димових та вентиляційних каналів
можливо експлуатувати за умови
усунення порушень, а саме, здійснення
герметизації каналів.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про відмову в задоволенні позовів
ОСОБА_3, Франківської районної
адміністрації Львівської міської ради
та прокурора Франківського району
м. Львова в інтересах ОСОБА_4,
апеляційний суд виходив із того, що до
участі у справі не було залучено
спеціальний орган - Інспекцію
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області, тому
неможливо встановити, чи дійсно
проведеною відповідачем
реконструкцією квартири не порушені
права інших осіб та чи не будуть
порушені права ОСОБА_3 після приведення
квартири у попередній стан.

Проте з такими висновками судів
повністю погодитися не можна з огляду
на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 383 ЦК України власник
квартири може на свій розсуд
здійснювати ремонт і зміни у квартирі,
наданій йому для використання як
єдиного цілого, - за умови, що ці зміни
не призведуть до порушень прав
власників інших квартир у
багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до ст. 152 ЖК України
переобладнання і перепланування
жилого будинку (квартири), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, провадяться з дозволу
виконавчого комітету місцевої Ради
народних депутатів.

Аналогічне положення містить і п. 1.4.1
Правил утримання жилих будинків та
прибудинкових територій, затверджених
наказом Держжитлокомунгоспу України
від 17 травня 2005 року № 76
(далі - Правила).

Відповідно до п. 1.4.4 зазначених Правил
переобладнання і перепланування
житлових будинків, що призводить до
порушення тривкості або руйнації
несучих конструкцій будинку,
погіршення цілісності і зовнішнього
вигляду фасадів, порушення вимог
протипожежної безпеки та засобів
протипожежного захисту, не
допускається. Перепланування жилих
будинків, жилих і нежилих у жилих
будинках приміщень, що погіршує умови
експлуатації і проживання всіх або
окремих громадян у будинку або
квартирі, не допускається.

Судами встановлено, що згідно з
договором купівлі-продажу від 19
листопада 2002 року ОСОБА_3 придбав
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 24,6
кв. м, яка складається із однією
житлової кімнати площею 15,4 кв. м, кухні -
8,4 кв. м, комірки - 0,8 кв. м та
обладнання АГВ.

У зв'язку з відсутністю у вказаній
квартирі санвузла, позивачем було
демонтовано приміщення комірки площею
0,8 кв. м, облаштовано кухню-нішу площею
4,64 кв. м, пересунуто цегляну
перегородку між кухнею і житловою
кімнатою та замінено індивідуальний
газовий агрегат на
двоконтурний «Юнкерс», підключення
якого здійснено в огільзований канал,
та облаштовано суміщений санвузол
площею 2,24 кв. м.

23 лютого 2010 року на ім'я ОСОБА_3 ЛКП
«Львівський ліхтар» складено протокол
№ 2 про те, що у квартирі АДРЕСА_1
самовільно встановлено перегородку на
площі кухні, влаштовано санвузол та
душову кімнату.

10 березня 2010 року адміністративною
комісією при Франківській районній
адміністрації винесено постанову № 67
про притягнення ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності за
порушення правил користування жилими
будинками і приміщеннями.

Розпорядженням Франківської
районної адміністрації Львівської
міської ради від 13 жовтня 2010 року № 492
зобов'язано ОСОБА_3 у місячний термін за
власні кошти привести у попередній
стан самовільно переплановану
квартиру АДРЕСА_1.

Обґрунтовуючи підстави позовів,
Франківська районна адміністрація
Львівської міської ради та прокурор
Франківського району м. Львова в
інтересах ОСОБА_4, посилались на те, що
реконструкція та перепланування
спірної квартири, яка проведена ОСОБА_3,
є самочинною, а відтак останній повинен
за власні кошти привести її у
попередній стан.

Відмовляючи в задоволенні позовів
Франківської районної адміністрації
Львівської міської ради та прокурора
Франківського району м. Львова в
інтересах ОСОБА_4, на порушення
приписів ст. ст. 212-214, 303 ЦПК України суди
не звернули уваги на те, що ОСОБА_3
здійснив перепланування квартири за
відсутності будь-якої дозвільної
документації, у тому числі і щодо
влаштування у квартирі санвузла та
душової кабіни. При цьому, суди не
врахували, що будинок, у якому
знаходиться квартира ОСОБА_3, хоч і є
багатоквартирним, однак у ньому
відсутня централізована каналізація
та система водовідведення.

Крім того, судом не надано належної
оцінки іншим доказам з приводу
допущених ОСОБА_3 порушень при
проведенні самочинного перепланування
квартири. Не перевірено судом і доводів
Франківської районної адміністрації
Львівської міської ради та прокурора
Франківського району м. Львова про те,
що самочинним переплануванням
квартири порушуються
санітарно-технічні та умови
експлуатації будинку, права інших
мешканців будинку.

Із цього приводу в судових рішеннях
відсутні будь-які висновки.

Крім того, висновки апеляційного
суду про безпідставність позову
Франківської районної адміністрації
Львівської міської ради та прокурора
Франківського району м. Львова в
інтересах ОСОБА_4 з огляду на те, що
судом першої інстанції не було
залучено до участі у справі Інспекцію
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області
-неправильні, оскільки питання про
права та обов'язки зазначеної
Інспекції судом не вирішувалось.

Порушення судами при розгляді
справи норм процесуального права (ст.
ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для її правильного
вирішення, тому ухвалені ними судові
рішення в частині відмови у позовах
Франківської районної адміністрації
Львівської міської ради та прокурора
Франківського району м.
Львова в інтересах ОСОБА_4 не можуть
вважатись законними і обґрунтованими
та в силу ст. 338 ЦПК України в цій
частині підлягають скасуванню із
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Рішення апеляційного суду в частині
відмови в позові ОСОБА_3 ніким не
оскаржується, тому судом касаційної
інстанції на предмет законності та
обґрунтованості не перевіряється.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_4 та
Франківської районної адміністрації
Львівської міської ради задовольнити
частково.

Рішення Франківського районного
суду м. Львова від 16 травня 2013
року та рішення апеляційного суду
Львівської області від 23 грудня 2013 року
в частині відмови у позовах
Франківської районної адміністрації
Львівської міської ради та прокурора
Франківського району м. Львова,
поданого в інтересах ОСОБА_4, скасувати,
справу в цій частині передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В. О. Кузнєцов

Судді
Т. Л. Ізмайлова

В. І. Мартинюк

М. І. Наумчук

Д. О. Остапчук