28 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:
Євтушенко О.І., Горелкіної Н.А.,
розглянувши в попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за
за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу
апеляційного суду Кіровоградської
області від 10 лютого 2014 року,
в с т а н о в и л а:
У липні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення
боргу за договором позики.
В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що 1 червня 2008 року між ОСОБА_4
та ОСОБА_5 укладено договір позики,
згідно якого, ОСОБА_5 отримав від нього
під розписку в борг кошти в розмірі
210 000 грн. Позичальник зобов'язався
повернути йому борг не пізніше 30 днів з
моменту пред'явлення вимог повернення
позики без нарахування процентів від
суми позики. В січні 2010 року ОСОБА_4
звернувся до відповідача з проханням
повернути борг до 1 березня 2010 року, але
до встановленого часу відповідач борг
йому не повернув. Згодом ОСОБА_4
щомісяця протягом 2010-2012 років
звертався до відповідача з проханням
виконати свої зобов'язання згідно
договору позики від 1 червня 2008 року,
пропонував повернути борг частками,
але відповідач повністю або частково
борг не повернув. Неможливість
повернути борг пояснював тим, що має
фінансову скруту у власному бізнесі.
ОСОБА_5 пропонував ОСОБА_4 брати участь
в пошуках покупців для придбання
належних ОСОБА_5 і його компаньйонам по
спільній підприємницькій діяльності
різних об'єктів нерухомості. Протягом
2010-2012 років він особисто займався
пошуком покупців на вказані об'єкти та
земельні ділянки, але із
запропонованою ОСОБА_5 і його
компаньйонами по бізнесу завищеною
ціною покупці не погоджувалися, що
свідчить про відсутність реального
наміру повернути борг та небажання
відповідача вживати конкретні дієві
заходи, спрямовані на повернення боргу.
Позивач просив стягнути з ОСОБА_5 . на
його користь за договором позики від 1
червня 2008 року заборгованість у розмір
Рішенням Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 15 жовтня

2012 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5
про стягнення боргу за договором
позики задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на
користь

ОСОБА_4 заборгованість за договором
позики від 1 червня 2008 року в розмірі 210
000 грн та судовий збір в розмірі 2 100 грн,
всього стягнуто

212 100 грн.

Ухвалою апеляційного суду
Кіровоградської області від 13 січня

2014 року апеляційну скаргу було
залишено без руху, оскільки наведені
підстави для поновлення строку на
апеляційне оскарження визнано не
поважними.

Ухвалою апеляційного суду
Кіровоградської області від 10 лютого

2014 року відмовлено ОСОБА_5 у відкритті
апеляційного провадження, оскільки
причини наведені в заяві, яка подана на
виконання ухвали апеляційного суду
Кіровоградської області від 13 січня 2014
року, не підтверджені належними
доказами.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати ухвалу апеляційного суду
Кіровоградської області та направити
справу на для продовження розгляду до
суду апеляційної інстанції, мотивуючи
свої вимоги порушенням судом норм
процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Частиною 1 статті 294 ЦПК України
передбачено, що апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

З матеріалів справи вбачається, що 16
жовтня 2012 року, представником ОСОБА_5 -
ОСОБА_6 подано до канцелярії суду заяву
на отримання копії рішення Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 15
жовтня

2012 року, згідно якої представник
отримав копію судового рішення першої
інстанції, що підтверджується
розпискою про отримання датованою 22
жовтня 2012 року.

З огляду на зазначене, скаржник мав
встановлений ст. 294 ЦПК України строк на
подачу апеляційної скарги на рішення
Ленінського районного суду

м. Кіровограда від 15 жовтня 2012 року.

Оскільки, вимоги ухвали суду
апеляційної інстанції не були
виконанні, заявником не надано
підтвердженими належними доказами
поважних причин пропуску строку, суд
дійшов вірного висновку відмовивши у
відкритті апеляційного провадження та
повернувши апеляційну скаргу апелянту.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
суд касаційної інстанції дійшов до
висновку про відхилення касаційної
скарги та залишення без змін ухвали
апеляційного суду Кіровоградської
області від 10 лютого 2014 року, тому що
ухвала законна та обґрунтована.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про порушення
судом апеляційної інстанції норм
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду
Кіровоградської області від 10 лютого

2014 року в справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про стягнення боргу за
договором позики, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Н.А. Горелкіна
В.І. Журавель