АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/8857/14
Справа № 642/4626/13-ц
Головуючий 1 інстанції: Клименко О.І.
Доповідач: Овсяннікова А.І
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Овсяннікової А.І.,

суддів - Бездітко В.М., Сащенко І.С.

при секретарі - Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 в особі її представника
ОСОБА_2 на рішення Ленінського
районного суду міста Харкова від 18
листопада 2014 року по цивільній справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, приватного
нотаріуса Харківського міського
нотаріального округу Харківської
області ОСОБА_4 про визнання недійсним
спадкового договору,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1, приватного
нотаріуса Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 про
визнання недійсним спадкового
договору.

Свої вимоги обґрунтував тим, що з
ОСОБА_5 він познайомився в 1994 році і з
того часу у них склались дуже дружні
відносини, так як на той час її чоловік
помер, дітей у неї не було і вона була
одинокою жінкою.

Вона відносилась до нього як до сина. В
свою чергу він про неї турбувався,
допомагав їй по господарству,
здійснював ремонт будинку,
господарських будівель, подвір'я та
інше і доглядав за нею через її похилий
вік.

14 листопада 2003 року ОСОБА_5 склала на
його ім'я заповіт, посвідчений Другою
Харківською державною нотаріальною
конторою, згідно якого вона заповідає
все своє майно, де б воно не знаходилося
та з чого б воно не складалося, і
взагалі все те, що буде їй належати на
день смерті і на що вона за законом
матиме право, йому.

Протягом останнього року стан здоров'я
ОСОБА_5 погіршився. Ій необхідна була
стороння допомога і він, не маючи
можливості щодня знаходитися біля неї,
наймав жінок по догляду за нею.

З 17 квітня 2013 року за ОСОБА_5 почала
доглядати ОСОБА_1 Однак, виявилось, що
вона покладені на неї обов'язки виконує
не належним чином, а саме не приділяє
ОСОБА_5 потрібної уваги. Крім того, з
того моменту як ОСОБА_1 почала
доглядати за ОСОБА_5 стан здоров'я
останньої різко погіршився. ОСОБА_5
перестала самостійно підніматися з
ліжка, пересуватися по будинку та
самостійно їсти, часто втрачала
свідомість. Однак, ОСОБА_1 при цьому на
усі його зауваження та членів сім'ї не
реагувала та посилалась лише на
похилий вік ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла в
реанімаційному відділенні лікарні №4
м. Харкова, куди була доставлена 17
травня 2013 року.

Після смерті ОСОБА_5 стало відомо, що 15
травня 2013 року нею було складено
спадковий договір, відповідно до якого
право власності на будинок за адресою:
АДРЕСА_1 переходить до ОСОБА_1

Він вважає, що ОСОБА_1 з квітня 2013 року
умисно позбавляла життя ОСОБА_5. За весь
час спілкування з ОСОБА_5 з 2003 року, як
нею було складено заповіт на його
користь і до моменту смерті ОСОБА_5,
вона жодного разу не виявила бажання та
не повідомляла наміру про зміну свого
волевиявлення стосовно належного їй
будинку після її смерті. Він вважає, що
спадковий договір посвідчений
приватним нотаріусом ОСОБА_4 15 травня
2013 року є недійсним, оскільки ОСОБА_5 на
момент вчинення правочину не
усвідомлювала значення своїх дій та не
могла керуватися ними із-за
перебування в тяжкому хворому стані, що
навіть не мала сил особисто та
власноручно підписати вказаний
спадковий договір. Доказом перебування
ОСОБА_5 у хворому стані є зазначення у
спадковому договорі, що за неї текст
договору підписав ОСОБА_6

Крім того, на його думку приватним
нотаріусом, який посвідчував даний
спадковий договір були допущені
порушення ст.ст. 46, 47, 49 Закону України
«Про нотаріат», а саме, спадковий
договір було складено без надання
оригіналів документів, а саме :
свідоцтво про право на спадщину за
законом від 04 квітня 1995 року;
технічного паспорту, державного акту
на право власності на земельну ділянку
22 вересня 2004 року, зареєстрованого в
Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю за
№72142, паспорта та довідки про
присвоєння ідентифікаційного номера
ОСОБА_5, так як з 07 травня 2013 року
вказані документи перебували у ОСОБА_7
близької подруги та колеги ОСОБА_5, які
вона взяла з будинку через неадекватну
поведінку ОСОБА_5

Просить визнати недійсним Спадковий
договір, складений та посвідчений 15
травня 2013 року приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу Харківської області ОСОБА_4
зареєстрований в реєстрі за № 275-277 та
стягнути з відповідача суму сплаченого
судового збору.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечувала. Посилалась на той факт,
що зі сторони ОСОБА_1 не було ні якого
впливу на ОСОБА_5. ОСОБА_5 самостійно
виявила бажання скласти спадковий
договір, відповідно до якого право
власності на належний їй будинок після
її смерті повинно було перейти до
ОСОБА_8 При цьому зазначила, що позивач
ОСОБА_3 та члени його сім'ї мало
приділяли уваги ОСОБА_5, а ОСОБА_1
доглядала її, дбала про неї, у зв'язку з
чим у ОСОБА_5 і виникло таке бажання.

Відповідач приватний нотаріус ХМНО
ОСОБА_4 в судовому засіданні проти
задоволення позову заперечувала.
Зазначила, що спадковий договір нею був
посвідчений з додержанням вимог
чинного законодавства та дотриманням
норм Закону України « Про нотаріат». До
посвідчення даного договору вона
декілька разів особисто приїзджала до
ОСОБА_5 додому, роз'яснювала їй наслідки
укладання такого договору. Вказала, що
ОСОБА_5 при цьому вела себе нормально,
відповідала на її питання та розуміла,
що вона їй роз'яснювала. В день
підписання договору ОСОБА_5 через
слабкість рук не змогла самостійно
підписати договір, у зв'язку з чим за
неї та з її згоди даний договір
підписав ОСОБА_6

Рішенням Ленінського районного суду
міста Харкова від 18 листопада 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Визнано недійсним Спадковий договір,
складений та посвідчений 15.05.2013 року
приватним нотаріусом ХМНО Харківської
області ОСОБА_4, зареєстрований в
реєстрі за № 275-277.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
суму сплаченого судового збору в
розмірі 3670 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове, яким відмовити в задоволенні
позову, оскільки судом порушені норми
матеріального та процесуального права,
та у зв'язку невідповідністю висновків
суду обставинам справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю -
доповідача, пояснення з'явившихся осіб,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги
вважає, що скарга підлягає задоволенню
частково.

Як встановлено судом і підтверджується
матеріалами справи житловий будинок
АДРЕСА_1 та земельна ділянка за цією
адресою належать на праві власності
ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

15 травня 2013 року ОСОБА_5 склала
спадковий договір на цей житловий
будинок та земельну ділянку, передавши
це майно ОСОБА_1

Відповідно до вимог ст.ст.1302,1304 ЦК
України за спадковим договором одна
сторона (набувач) зобов'язується
виконувати розпорядження другої
сторони (відчужувача) і в разі його
смерті набуває право власності на
майно відчужувача.

Спадковий договір укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню, а також
державній реєстрації у Спадковому
реєстрі в порядку, затвердженому
Кабінетом Міністрів України.

Даний договір посвідчено 15 травня 2013
року приватний нотаріусом ХМНО ОСОБА_4
та внесено в реєстр за №275-277.

Відповідно до вимог ст.ст. 202 ч.1; 203 ч.1-3;
215 ч.1,3; 225 ч.1 ЦК України правочином є дія
особи, спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Правочин, який дієздатна фізична особа
вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи, а в разі її смерті - за
позовом інших осіб, чиї цивільні права
або інтереси порушені.

Визнаючи даний договір недійсним суд
першої інстанції обґрунтовано виходив
з тих обставин, що ОСОБА_5 у момент
вчинення цього правочину не розуміла
значення своїх дій в силу свого стану
здоров'я.

Судом була призначена судово-медична
експертиза, проведення якої доручено
Харківському обласному бюро
судово-медичної експертизи
Департаменту охорони здоров'я
Харківської облдержадміністрації.

Експертна комісія у кількості 7
спеціалістів зазначила, що виходячи з
наданих матеріалів ОСОБА_5 у 2012 році
перенесла скороминуще порушення
мозкового кровообігу; 08 квітня 2013 року
ОСОБА_5 у черговий раз була оглянута
лікарем, коли пред'являла скарги на
головний біль, роздратованість ,
запаморочення, шум у голові, у зв'язку з
чим було призначено амбулаторне
лікування. Станом на 13 травня 2013 року
загальний стан хворої погіршився -
наросла загальномованість, ще більше
погіршилась пам'ять, насилу стала
вступати в мовний контакт та 17 травня
2013 року була госпіталізована бригадою
швидкої медичної допомоги відділення
ХМКЛШНМД у крайнє важному стані з
порушенням свідомості і діагнозом:
повторний ішемічний інсульт у лівій
півкулі головного мозку, а ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_5 померла.

Ішемічний інфаркт головного мозку
розвинувся у ОСОБА_5 орієнтовно не менш
ніж за 3-4 доби, але не більше ніж за
тиждень до настання смерті.

Дане захворювання у ОСОБА_5 станом на 15
травня 2013 року - день укладення
спадкового договору - не виключає
наявність у неї на цей час такого стану
здоров'я, що міг перешкоджати їй
читанню, ознайомленню з текстом,
розумінню його змісту, адекватності
реагування на те, що
відбувається(підписання договору), а
також можливості оцінювання наслідків
своїх дій(т.1 а.с. 222-247).

В суді апеляційної інстанції приватний
нотаріус ОСОБА_4 пояснила, що ОСОБА_5 15
травня 2013 року у день посвідчення
договору прочитати договір самостійно
у зв'язку зі станом здоров'я не могла;
вона сама прочитала їй договір, а
ОСОБА_5 лише «просматривала» договір.

При цьому, в спадковому договорі
нотаріус не зазначала, що ОСОБА_5 не
могла особисто прочитати договір і що
сама нотаріус читала їй його.

Вкрай важкий стан здоров'я ОСОБА_5
підтверджується і тим фактом, що ОСОБА_5
підписати договір не могла за станом
здоров'я і його підписала інша особа -
ОСОБА_6 - знайомий сина відповідачки.

За таких обставин посилання нотаріуса,
що ОСОБА_5 до цього видавала
довіреність на відповідачку та її сина,
що вона неодноразово приїжджала до
ОСОБА_5 до 15 травня 2013 року правового
значення не має, оскільки договір
посвідчувався саме 15 травня 2013 року.

В матеріалах справи мається довідка
лікаря ОСОБА_9 від 16 травня 2013
року(наступний день після укладення
договору), де зазначено, що при огляді
ОСОБА_5 перебувала у тяжкому стані:
контакту не доступна; на звернення до
неї не реагувала; окрім
нечленороздільного шепоту нічого
сказати не могла.

За таких обставин колегія приходить до
висновку, що висновки суду
відповідають фактичним обставинам та
вимогам закону, що їх регулюють.

Що стосується інших заперечень
відповідачки, то вони також не
приймаються судовою колегією.

По справі проведена посмертна
судово-психіатрична експертиза ОСОБА_5,
згідно висновку якої ОСОБА_5 при житті,
а також 15 травня 2013 року ознак
будь-якого хронічного стійкого
психічного розладу не виявила та за
своїм психічним станом на час
укладення спадкового договору могла
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №8 від 30 травня
1997 року «Про судову експертизу в
кримінальних і цивільних справах» при
дослідженні висновку експерта суди
повинні виходити з того, що згідно зі
ст.67 КПК чи ст.62 ЦПК висновок експерта
не має наперед встановленої сили та
переваги над іншими джерелами доказів,
підлягає перевірці й оцінці за
внутрішнім переконанням суду, яке має
грунтоватися на всебічному, повному й
об'єктивному розгляді всіх обставин
справи у сукупності.

Позивачем ставиться питання про
визнання недійсним спадкового
договору, виходячи з загального стану
здоров'я ОСОБА_5, коли вона вже не могла
не тільки підписати договору, а й
особисто прочитати його, про що
зазначила сама нотаріус і, як зазначено
у висновку судово-медичної експертизи,
не виключається знаходження її в
такому стані здоров'я, що міг
перешкоджати їй розумінню змісту
договору та можливих у зв'язку з цим
наслідків.

Посилання представника відповідачки,
що висновок складений не експертами-
безпідставний.

Експертиза призначена експертній
установі; експерти попереджені про
кримінальну відповідальність

Рішення суду ухвалено з дотриманням
вимог матеріального та процесуального
права; доводи апеляційної скарги
висновки суду не спростовують.

Рішення суду підлягає зміні у частині
стягнення судового збору, оскільки
спір не майновий.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.3, 313, 316, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі її
представника ОСОБА_2 - задовольнити
частково.

Рішення Ленінського районного суду
міста Харкова від 18 листопада 2014 року у
частині стягнення з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_3 судового збору у сумі 3670 грн. 40
коп. - змінити.

Зменшити суму судового збору,
стягнутого з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 з
3670 грн. 40 коп.(три тисячі шістсот
сімдесят гривень сорок копійок) до 243
грн. 60 коп.(двісті сорок три гривні
шістдесят копійок).

В іншій частині рішення суду залишити
без зміни.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржено безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: