Справа № 206/8185/14-ц
Провадження № 6/206/281/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2014 року
Самарський районний суд м.
Дніпропетровська

в складі:

головуючий суддя: Маштак
К.С.

при секретарі: Колісник
В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську заяву ОСОБА_1, яка діє
у своїх інтересах та інтересах
неповнолітнього ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
видачу дублікатів виконавчих листів по
цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_1 про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням та за зустрічним позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_1 у своїх інтересах та
інтересах малолітнього ОСОБА_2 до
ОСОБА_4, треті особи – Орган опіки та
піклування Самарської районної в місті
Дніпропетровську ради, Управління
праці та соціального захисту населення
Самарської районної у місті
Дніпропетровську ради про визнання
права користування жилим приміщенням
та вселення, -

ВСТАНОВИВ:

27 листопада 2009 року Самарським
районним судом м. Дніпропетровська по
цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_1 про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням та за зустрічним позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_1 у своїх інтересах та
інтересах малолітнього ОСОБА_2 до
ОСОБА_4, треті особи – Орган опіки та
піклування Самарської районної в місті
Дніпропетровську ради, Управління
праці та соціального захисту населення
Самарської районної у місті
Дніпропетровську ради про визнання
права користування жилим приміщенням
та вселення ухвалено рішення.

16 жовтня 2014 року ОСОБА_1, яка діє в свої
інтересах та інтересах
неповнолітнього ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернулися до суду із спільною заявою
про видачу дублікату виконавчого
листа, в обґрунтування якої посилались
на те, що виконавчий лист був втрачений
з вини відділу Самарського ВДВС ДМУЮ.

В судовому засіданні заявник та її
представник ОСОБА_5 просили
задовольнити заяву посилаючись на
обставини викладені в заяві.

Представник заінтересованої особи
ОСОБА_6 в судовому засіданні
заперечував проти задоволення заяви.

Вислухавши доводи та пояснення
учасників процесу, вивчивши та
дослідивши матеріали справи в їх
сукупності, суд вважає, що заява
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 27 листопада 2009
року Самарським районним судом
м. Дніпропетровська було ухвалено
рішення, залишене без змін 09 лютого 2010
року апеляційним судом, яким у
задоволенні первісного позову було
відмовлено, а зустрічний позов ОСОБА_3,
ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах
малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
визнання права користування жилим
приміщенням та вселення - задоволено,
визнано за ОСОБА_3, малолітнім ОСОБА_2
право користування будинком № 4 по
вулиці Жовтоводська в місті
Дніпропетровську, вселено ОСОБА_1,
ОСОБА_3, малолітнього ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у будинок № 4 по вулиці
Жовтоводська в місті Дніпропетровськ
(т. 3, а.с. 47-49, т. 3, а.с.78-80).

05 березня 2010 року Самарським районним
судом м. Дніпропетровська було видано
по цивільній справі виконавчі листи,
про що свідчить копія виконавчого
листа (т. 3, а.с. 85).

14 липня 2010 року Самарським районним
судом м. Дніпропетровська постановлено
ухвалу, якою роз’яснено рішення
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 27 листопада 2009
року, а саме, що в частині вселення
ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
будинок № 4 по вулиці Жовтоводська в
місті Дніпропетровськ, за умови
наявності на час виконання рішення
суду права власності на даний будинок у
особи, яка не була учасником процесу та
стороною виконавчого провадження –
ОСОБА_7, не може бути виконане у
примусовому порядку без зміни боржника
у виконавчому провадженні та визнання
недійсним чи розірвання договору
дарування будинку (а.с. 65).

19 квітня 2011 року рішенням Самарського
районного суду м. Дніпропетровська
визнано недійсним договір дарування
домоволодіння № 4 по вул. Жовтоводській
в м. Дніпропетровську від 10 лютого 2010
року, посвідченого приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_8
Скасовано реєстрацію договору
дарування від 10 лютого 2010 року в
реєстрі прав власності нерухомого
майна. В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про зняття з
реєстрації та усунення перешкод в
користуванні власністю відмовлено (т. 3
а.с. 102-104).

Згідно відповіді Самарського
районного суду м. Дніпропетровська,
оригінал виконавчого листа на адресу
суду не надходив (т. 3, а.с. 105).

Згідно ст. 370 ЦПК України, замість
втраченого оригіналу виконавчого
листа суд, який видав виконавчий лист,
має право за заявою стягувача видати
його дублікат.

Згідно ст. 124 Конституції України
судові рішення ухвалюються судами
іменем України і є обов’язковими до
виконання на всій території України.

Статтею 14 ЦПК України передбачено, що
судові рішення, що набрали законної
сили, обов’язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України.
Невиконання судового рішення є
підставою для відповідальності,
встановленої законом.

При розгляді даної заяви, суд також
звертає увагу на те, що у рішенні від 27
листопада 2008 року у справі «Крутько
проти України» (№2), Європейський суд з
прав людини зазначив, що провадження в
суді та виконавче провадження є
відповідно першою і другою стадіями
одного провадження (див. «Скордіно
проти Італії» (Scordino v. Italy) (no.1) (GC), no. 36813/97,
п.197 ЄСПЛ 2006). Таким чином, виконавче
провадження не має бути відокремлене
від судового, і ці обидва провадження
мають розглядатися як цілісний процес
(див. «ОСОБА_9 проти Португалії» (Estima Jorge
v. Portugal), рішення від 21 квітня 1998 року,
Reports of Judgments and Decisions 1998*II, п. 35, та «Сіка
проти Словакії» (Sica v. Slovakia), №2132/02, пп.
24-27, 13 червня 2006 року).

Застосовуючи процедуру «пілотного
рішення» у справі «ОСОБА_10 проти
України» (рішення від 15 жовтня 2009 року,
остаточне від 15.01.2010 року) Європейський
суд з прав людини знову констатував, що
право на суд, захищене статтею 6, було б
ілюзорним, якби національна правова
система Високої Договірної Сторони
дозволяла, щоб остаточне, обов’язкове
для виконання судове рішення
залишалося невиконаним на шкоду
будь-якій зі сторін (див. рішення у
справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v.
Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of
Judgments and Decisions 1997-II).

Ефективний доступ до суду включає
право на виконання судового рішення
без невиправданих затримок (див.
рішення у справі «ОСОБА_11 проти Італії»
( Immobiliare Saffi v. Italy), (GC), №22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).
У такому самому контексті відсутність
у заявника можливості домогтися
виконання судового рішення, винесеного
на його користь, становить втручання у
право на мирне володіння майном, як це
передбачене першим реченням першого
пункту статті 1 Протоколу №1 (див.
рішення у справі ОСОБА_5, п. 53).

Відповідно, необґрунтовано тривала
затримка у виконанні обов’язкового
для виконання судового рішення може
становити порушення Конвенції (див.
рішення у справі «Бурдов проти Росії»,
№ 59498/00, ECHR 2002-III). Обґрунтованість такої
затримки має оцінюватися з
урахуванням, зокрема, складності
виконавчого провадження, поведінки
самого заявника та компетентних
органів, а також суми і характеру
присудженого судом відшкодування (див.
рішення у справі «Райлян проти Росії»
(Raylyan v. Russia), № 22000/03, п. 31, від 15 лютого 2007
року)

Виконання судового рішення це
остаточна стадія цивільного
судочинства у процесі реалізації
захисту цивільних прав, тому
невиконання судових рішень на користь
банківських установ, що є остаточними,
обов’язковими для виконання, є
порушенням права на справедливий суд,
яке захищено ст. 6 ч. 1 Конвенції про
захист прав людини та основоположних
свобод.

Перевіривши та з’ясувавши всі
обставини справи та оцінюючи усі
наявні докази по справі, досліджені в
судовому засіданні в їх сукупності,
аналізуючи встановлені в судовому
засіданні фактичні обставини справи,
суд приходить до висновку про
необхідності задовольнити вимоги
заявника.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 208-210, 370 ЦПК України, –

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Видати дублікати виконавчих листів
2-1162/09 від 05 березня 2010 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням та за
зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_1 у
своїх інтересах та інтересах
малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті
особи – Орган опіки та піклування
Самарської районної в місті
Дніпропетровську ради, Управління
праці та соціального захисту населення
Самарської районної у місті
Дніпропетровську ради про визнання
права користування жилим приміщенням
та вселення – про вселення ОСОБА_1,
ОСОБА_3, малолітнього ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у будинок №4 по вулиці
Жовтоводська в місті Дніпропетровськ,
згідно рішення Самарського районного
суду м. Дніпропетровська від 27
листопада 2009 року

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п’яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п’яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя К.С.
Маштак