РІШЕННЯ

Іменем України

28.07.2014 року Франківський районний суд м.Львова в складі:

Головуючого судді Дзеньдзюри С.М.

при секретарі Гимон І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Державна міграційна служба Франківського РВ ГУМВСУ у Львівській області про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення та зняття з реєстрації.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 третя особа державна міграційна служба Франківського РВ ГУМВСУ у Львівській області в якому просить зобовязати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні квартирою за адресою м.Львів АДРЕСА_1 ОСОБА_1 Зобовязати ОСОБА_2 знятись з реєстрації особисто та з іншими особами, а саме з ОСОБА_3, які проживають за вказаною адресою. Позбавити ОСОБА_4 права користування квартирою, зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_3, виселити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з квартири №9 по вул.Здоровя в м.Львові.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 21 лютого 2013 року він уклав договір купівлі-продажу однокімнатної квартири в м.Львові по вул.Здоровя, 8/9. Право власності на вказану квартиру він зареєстрував в державному реєстрі прав власності. Відповідно до п.8 вказаного договору ОСОБА_2 повинен був знятись з реєстрації особисто та з іншими особами які проживають у квартирі, звільнити квартиру від речей, вилучити ключі від квартири в осіб, які їх мали і передати квартиру позивачу до 21 серпня 2013 року. Згідно п.4 договору купівлі-продажу квартири від 21 лютого 2013 року продавець свідчить, що особи, котрі проживають і (або) зареєстровані в квартирі на момент укладення цього договору, не заперечують протии виселення (зняття з реєстрації) з квартири в строки, встановлені цим договором.

Позивач зазначає, що свої зобов'язання ОСОБА_2 не виконав. Станом на день подачі позову в квартирі знаходяться речі попереднього власника та третіх осіб. У квартирі продовжує проживати та зареєстрований ОСОБА_3, який не є членом сім'ї позивача, жодних прав на квартиру у нього немає. Вказує що квартира однокімнатна, придатна для проживання лише однієї сім'ї. Проживання у квартирі ОСОБА_3 перешкоджає позивачу зробити у ній ремонт та проживати зі своєю сімєю.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з мотивів викладених у позовній заяві. Також зазначили що сплачують комунальні послуги за спірну квартиру та на підтвердження цього долучили квитанції.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився хоча був повідомлений належним чином про час та місце слухання справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності вказаного відповідача.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечив, подав суду письмові заперечення в яких вказав, що набув право користування зазначеною квартирою на підставі ордеру, відтак право користування у нього виникло як у квартиронаймача. Таким чином, взаємовідносини щодо користування квартирою у нього регулюються нормами житлового законодавства. Зазначив, що вимога про виселення та зняття з реєстрації підлягає до задоволення тільки щодо тих осіб, які втратили право користуватися житлом. Підстави для втрати користування займаним житлом передбачено ст.72 ЖК УРСР. У заявленному позові вимоги обгрунтовані на підставі положень Цивільного кодексу України. Жодних доказів на підтвердження обставин, які передбачені ст.72 ЖК УРСР не зазначено. Також просив суд призначити його дочці ОСОБА_5 судово психіатричну експертизу чи могла вона усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними на момент укладення доручення від 26.10.2011р. на підставі якого була відчужена спірна квартира.

Представник третьої особи Державної міграційної служби Франківського РВ ГУМВСУ у Львівській області в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутність.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Ч.1 ст. 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира в м.Львові по вул.Здоров'я, 8/9, що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.02.2013 року на підставі договору купівлі-продажу від 21.02.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрованого за в реєстрі за № 1746. Даний договір купівлі-продажу на час розгляду справи не розірваний та не визнаний, в судовому порядку, недійсним.

Також в ході судового розгляду суд відмовим відповідачу ОСОБА_3 в призначенні судово-психіатричної експертизи його дочці ОСОБА_5 відсутності будь-якого відношення даної експертизи до вищевказаного позову.

З довідки з місця проживання про склад сім'ї і реєстрацію, виданої 23.10.2013 року ЛКП „Затишне" вбачається, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1

З огляду на зазначені обставини, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 та підлягає виселенню, оскільки така реєстрація та проживання у спірній квартирі відповідача є безпідставною та перешкоджає позивачу у повноцінній реалізації права власності.

Позовні вимоги про зняття з реєстрації ОСОБА_2 з іншими особами, а саме з ОСОБА_3, зняття з реєстрації ОСОБА_3 є такими, що не підлягають задоволенню, так правовим наслідком визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням є зняття такої з реєстраційного обліку у вказаному житловому приміщенні відповідними державними органами та враховуючи те, що рішення суду є обов'язком для виконання, в задоволенні такої слід відмовити.

Також безпідставною є вимога про виселення ОСОБА_2, оскільки, як з'ясовано в судовому засіданні, вказаний відповідач у спірній квартирі не проживає та не зареєстрований.

Керуючись ст.ст.4,10,11,60,208-209,212-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою № 9 в будинку № 8 по вул.Здоровя в м.Львові.

Виселити ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 229,40 грн.

В задоволенні решта позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через Франківський районний суд м.Львова.

Суддя Дзеньдзюра С.М.