Справа № 450/2780/13
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/2849/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Кабаля І.І., Шумської Н.Л.

при секретарі: Бадівській О.О.

за участю: представників ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_4, ОСОБА_5 - ОСОБА_2 на
заочне рішення Пустомитівського
районного суду Львівської області від
10 лютого 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, Обласного
комунального підприємства Львівської
міської ради «Бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки»
про продовження строку для прийняття
спадщини, визнання права власності та
скасування державної реєстрації,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися з
цивільним позовом до відповідачів
ОСОБА_6, ОКП ЛОР «Бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки» в
якому просять продовжити їм строк для
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
визнати за ними право власності на
будинок АДРЕСА_1 та зобов'язати ОКП ЛОР
«Бюро технічної інвентаризації та
експертної оцінки» анулювати державну
реєстрацію вказаного будинку на ім'я
ОСОБА_6 Свої вимоги мотивують тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла мати ОСОБА_4, а
бабця ОСОБА_5, ОСОБА_7 після смерті якої
відкрилася спадщина, до складу якої
увійшов житловий будинок (незавершене
будівництво) АДРЕСА_1, котрий вона
отримала в дар від ОСОБА_8 на підставі
договору дарування від 19.04.1977 року.
Згідно заповіту спадкодавець все своє
майно заповіла позивачам у цій справі,
котрі вважають себе єдиними
спадкоємцями померлої. Наголошують на
тому, що не звернулися до нотаріуса із
заявами про прийняття спадщини у
шестимісячний строк встановлений
законом, оскільки як на момент
відкриття спадщини, так і по сьогодні
проживають в Російській Федерації, що
вважають поважною причиною пропуску
строку на прийняття спадщини.

Заочним Рішенням Пустомитівського
районного суду Львівської області від
10 лютого 2014 року в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Дане рішення оскаржила представник
ОСОБА_4, ОСОБА_5 - ОСОБА_2 подавши
апеляційну скаргу, у якій зазначає, що
вважає рішення таким, що не відповідає
дійсним обставинам справи, прийнятим з
порушенням норм матеріального права,
при цьому суд не надав належної оцінки
наведених доводів в підтвердження
позовних вимог, що призвело до
постановлення незаконного рішення.
Вказує, що постійне проживання
позивачів за межами України і склало
істотні труднощі, котрі стали
перешкодою у вчиненні усіх дій для
прийняття спадщини, що підтверджується
письмовими доказами.

Просить скасувати заочне рішення
Пустомитівського районного суду
Львівської області від 10 лютого 2014 року
і ухвалити нове, яким продовжити строк
для прийняття спадщини, яка відкрилась
ІНФОРМАЦІЯ_1 року після смерті ОСОБА_7 і
визнати право власності на спадкове
майно, а саме незавершений
будівництвом будинок АДРЕСА_1 в рівних
частках за позивачами ОСОБА_4 і ОСОБА_5.

ОСОБА_6, та представник ОКП ЛОР «БТІ та
ЕО» в судове засідання не з'явилися,
хоча про розгляд справи повідомлялись
належним чином, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення (а.с. 113), про причини
неявки суд не повідомили та з
клопотанням про відкладення розгляди
справи не звертались, тому розгляд
справи відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК
України здійснюється колегією суддів
за відсутності осіб, які беруть участь
у справі.

Заслухавши суддю-доповідача,
представників ОСОБА_2, ОСОБА_3,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. На
підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини, визнані сторонами, не
підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції відповідає
зазначеним вимогам.

Районним судом встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_7, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серія НОМЕР_1, виданим Звенигородською
сільською радою Пустомитівського
району Львівської області, 20.11.1997 року.

Відповідно до заповіту від 13.05.1991 року,
посвідченого секретарем виконавчого
комітету Звенигородської сільської
ради Пустомитівського району
Львівської області Ступень Г.Р.,
спадкодавець все своє майно заповіла
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 12).

Після її смерті відкрилась спадщина на
незавершений будівництвом будинок в
АДРЕСА_1, який вона отримала згідно
договору дарування від 19.04.1977 року від
ОСОБА_8 (а.с. 11).

Право власності на даний будинок не
зареєстровано, що підтверджується
листом № 505 від 24.01.2012 року ОКП ЛОР «Бюро
технічної інвентаризацій та
експертної оцінки», згідно якого дані
про реєстрацію та інвентаризацію прав
власності на будинок АДРЕСА_1 відсутні
(а.с. 51).

Рішенням Апеляційного суду Львівської
області від 28 травня 2012 року, яке
залишено без змін ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних справ від 10 жовтня
2012 року встановлено, що ОСОБА_8 не був
власником незавершеного будівництва в
АДРЕСА_1 (а.с. 6-10).

Із вищенаведеного рішення, яке набрало
законної сили вбачається, що спір про
право власності на вказане спадкове
майно, а саме незавершене будівництво в
АДРЕСА_1 виник ще 2005 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог районний суд вірно застосував ст.
549 ЦК Української РСР та п.113 Інструкції
про порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
№ 18/5 від 14.06.1994 року (яка була чинна на
момент відкриття спадщини), а також
виходив з того, що позивачі не
проживали із спадкодавцем та не
звернулися із заявою до нотаріальної
контори, а тому не вступили в
управління та володіння спадковим
майном і не прийняли спадщини.

Колегія суддів погоджується із
зазначеним висновком суду першої
інстанції.

Згідно вимог ст. 549 ЦК Української РСР (в
редакції 1963 року), який був чинним на
момент смерті спадкодавця, визнається,
що спадкоємець прийняв спадщину: якщо
він фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном; якщо він
подав державній нотаріальній конторі
за місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 550 ЦК УРСР строк для
прийняття спадщини, встановлений
статтею 549 цього Кодексу, може бути
продовжений судом, якщо він визнає
причини пропуску строку поважними.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 30 травня 2008 року № 7
«Про судову практику у справах про
спадкування» передбачено, що вирішуючи
питання про визначення особі
додаткового строку, суд досліджує
поважність причини пропуску строку для
прийняття спадщини. При цьому
необхідно виходити з того, що поважними
є причини, пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

Покликання апелянта в апеляційній
скарзі на те, що постійне проживання
позивачів за межами України і склало
істотні труднощі, котрі стали
перешкодою у вчиненні усіх дій для
прийняття спадщини, колегія суддів не
бере до уваги, оскільки представником
позивачів не надано суду доказів, які б
свідчили про обставини, що
перешкоджали позивачам подати заяву до
нотаріальної контори після смерті
ОСОБА_7 та не подано обґрунтування
поважності причин пропуску строку для
подання заяви про прийняття спадщини.

Окрім того, ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних справ від 10 жовтня
2012 року встановлено, що представник
позивачів ОСОБА_2 подала касаційну
скаргу, чим підтверджується, що вона, як
представник ОСОБА_4, ОСОБА_5 станом на 2012
рік знала про спір щодо
вищезазначеного спадкового майна, а
саме незавершений будівництвом
будинок в АДРЕСА_1.

Розглядаючи спір, колегія суддів
вважає, що районний суд повно та
всебічно дослідив та оцінив обставини
у справі, подані сторонами докази та
правильно визначив характер спірних
правовідносин.

Рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам закону і зібраним
по справі доказам, доводи апеляційної
скарги висновків суду не спростовують,
а тому підстав для її задоволення
колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4,
ОСОБА_5 - ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Пустомитівського
районного суду Львівської області від
10 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий
Л.Б. Струс

Судді
І.І. Кабаль

Н.Л. Шумська