Справа № 443/84/14
Головуючий у 1 інстанції: Галій О.І.
Провадження № 22-ц/783/5713/14
Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Шандри М.М.

суддів:
Ванівського О.М., Шумської Н.Л.

з участю
секретаря Бадівської О.О.

та з участю представника ПАТ
«Приватбанк» Жарського І.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» на рішення
Жидачівського районного суду
Львівської області від 25 червня 2014 року
у справі за позовом ПАТ КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості та зустрічним позовом
ОСОБА_3 до ПАТ КБ «Приватбанк» про
визнання договору недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся
до суду з позовом, в якому просив
стягнути з відповідача ОСОБА_3
заборгованість у розмірі 31881,65 грн. за
кредитним договором №б/н від 16.04.2013
року. В обґрунтування позовних вимог
покликався на те, що відповідно до
укладеної між сторонами Генеральної
угоди про реструктуризацію
заборгованості та приєднання до умов
та правил надання продукту кредитних
карт від 16.04.2013 року ОСОБА_3 отримав
кредит в розмірі 26 437,24 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку із сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 18.00 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки. Відповідач зобов`язання за
Генеральною угодою належним чином не
виконав, а саме не надав своєчасно
банку грошові кошти для погашення
заборгованості за кредитом,
відсотками, а також іншими витратами
відповідно до умов договору, що
відображено у розрахунку
заборгованості за договором, внаслідок
чого виникла заборгованість, яка
станом на 02.01.2014 року становить 31881,65
грн.

Відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду із
зустрічним позовом про визнання
вказаного договору недійсним,
посилаючись на те, що Угода суперечить
чинному законодавсту та є недійсною.
Вказану Угоду він підписав внаслідок
неправильного сприйняття фактичних
обставин цього правочину, що вплинуло
на його волевиявлення, не був
ознайомлений з усією необхідною для
його укладення інформацією, що
позбавило можливості прийняти свідоме
та обмірковане рішення щодо укладення
договору.

Оскаржуваним рішенням суду у
задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк»
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
та у зустрічному позові ОСОБА_3 до ПАТ
КБ «Приватбанк» про визнання договору
недійсним - відмовлено.

Рішення суду оскаржило ПАТ КБ
«Приватбанк». Покликається на
незаконність рішення суду в частині
відмови в задоволенні позову Банку,
вважає що таке ухвалене з порушенням
норм процесуального та матеріального
права, неналежним дослідженням судом
доказів по справі та невідповідності
висновків суду обставинам справи.
Питання перевірки достовірності
договору від 23.05.2005 року та Генеральної
угоди про реструктуризацію
заборгованості та приєднання до умов
надання продукту кредитних карт від
16.04.2013 року не виникало під час
розгляду справи, клопотань про
призначення почеркознавчої
експертизи відповідач не подавав.
Просить рішення суду скасувати в
частині відмови у задоволенні позову
ПАТ КБ «Приватбанк» та ухвалити нове
рішення, яким задоволити позовні
вимоги.

В частині відмови у зустрічному
позові ОСОБА_3 рішення не оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи і доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
скаргу слід задовольнити з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України,
під час розгляду справи апеляційний
суд перевіряє законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК
України, рішення суду повинно бути
законним і обгрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обгрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з»ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким
вимогам не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що
16.04.2013 року між ПАТ «Приватбанк»та
ОСОБА_3 укладено Генеральну угоду про
реструктуризацію заборгованості і
приєднання до Умов і правил надання
продукту кредитних карт (далі -
Генеральна угода). Дана угода укладена
для виконання позичальником
зобов'язань по кредитному договору
№SAMDN256 від 23.05.2005 року (надалі -
Договір 1), про що зазначено в преамбулі
угоди.

У п. 1.1. Генеральної угоди зазначено, що
сторони погодили по Договору 1 зменшити
розмір заборгованості, яка виникла в
період з дати надання позичальнику
кредиту, а саме: відсотки на 6996,9 грн.,
комісія на 0,0 грн., пеню на 0,0 грн., штраф
на 1028,15 грн. (підпункт 1.1.1 Генеральної
угоди). Заборгованість по Договору 1 з
дати підписання Генеральної угоди
складає 28257,24 грн.

На підставі п. 2.1 Генеральної угоди
ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 26437,24
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 18% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Погашення заборгованості здійснюється
в наступному порядку: починаючи з « 1»
по « 25» число кожного місяця відповідач
надає Банку грошові кошти (щомісячний
платіж) для погашення заборгованості
за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана Генеральна угода разом з
запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк»
умовами та правилами, Тарифами
складають укладений між ним та Банком
кредитний договір, що підтверджується
підписом у заяві.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони
є вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України,
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Згідно із ст. 526, 627,629 ЦК України,
зобов»язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог ЦК, інших актів
цивільного законодавства. Боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто.
Договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Ст. 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов»язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов»язання
(неналежне виконання).

У порушення зазначених норм закону та
умов договору відповідач зобов»язання
за вказаним договором належним чином
не виконав.

У зв'язку з порушенням зобов»язань за
кредитним договором станом на 02.01.2014
року виникла заборгованість у розмірі
31881,65 грн., яка складається з наступного:

-26437,24 грн. - заборгованість за кредитом;

-3450,05 грн. - заборгованість по
процентах за користування кредитом;

а також штраф відповідно до Умов та
Правил надання банківських послуг:

-500,00 грн. - штраф (фіксована частина).

-1494,36 грн. - штраф (процентна
складова).

Розрахунок заборгованості знаходиться
в матеріалах справи (а.с. 4).

Відмовляючи в задоволенні позову Банку
суд першої інстанції виходив з того, що
не надано оригіналів договору
№№SAMDN256 від 23.05.2005 року і
Генеральної угоди про
реструктуризацію заборгованості та
приєднання до умов надання продукту
кредитних карт від 16.04.2013 року, а також
зазначив, що на першій сторінці,
долученої до справи фотокопії угоди,
немає жодних підписів, не надано
розшифровки заборгованості по
Договору 1 на момент підписання
Генеральної угоди із зазначенням дати
та суми по нарахованому боргу і доказ
отримання відповідачем кредиту згідно
п. 2.1 зазначено угоди.

Проте, з таким висновком суду
погодитись не можна, оскільки ПАТ КБ
«Приватбанк» надав до суду належним
чином завірену копію Генеральної угоди
та оригінал Договору 1.

Клопотань про призначення
почеркознавчої експертизи по цих
договорах відповідач не подавав. Із
змісту зустрічної позовної заяви
ОСОБА_3 вбачається, що він визнає
факт укладення Генеральної угоди
(а.с.84-86).

Враховуючи наведене, відсутність
оригіналу Генеральної угоди не
спростовує факту підписання такого
договору ОСОБА_3

Крім того, ОСОБА_3 не надано жодного
доказу на спростування вимог Банку.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції в частині відмови у
задоволенні позову ПАТ КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_3, як таке, що
ухвалене з неправильним застосуванням
норм матеріального та процесуального
права, підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову.

Керуючись ч. 1 п. 2 ст.307, ч. 2 ст. 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Жидачівського районного суду
Львівської області від 25 червня 2014 року
скасувати в частині відмови у
задоволенні позовних вимог Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» та ухвалити нове
рішення в цій частині.

Позов Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» задовольнити. Стягнути з
ОСОБА_3 на користь Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» заборгованість у
розмірі 31881,65 грн. за кредитним
договором №б/н від 16.04.2013 року.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржене до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий
М.М.Шандра

Судді:
О.М.Ванівський

Н.Л.Шумська