Справа № 2-1741/11
Провадження №2/460/49/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2014 рокум.Яворів Яворівський
районний суд Львівської області у
складі:

головуючого судді
Воробель М.М.,

з участю секретаря
Чорній Л.М.,

представника позивачів
ОСОБА_1,

представника відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Яворові
цивільну справу за позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя
особа Домажирська сільська рада
Яворівського району Львівської
області, Управління Держкомзему у
Яворівському районі Львівської
області про усунення перешкод у
користуванні проїжджою частиною
вулиці, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
звернулися до Яворівського районного
суду із позовною заявою в якій
зазначають, що згідно Державного Акту
на право приватної власності на
земельну ділянку серії ЛВ 1344, ОСОБА_3 є
власником земельної ділянки по
АДРЕСА_1. На своїй земельній ділянці
Позивачами був збудований будинок в
якому вони на даний час проживають.
Навпроти їхнього домогосподарства
через таку вулицю (АДРЕСА_1),
знаходиться земельна ділянка яку
використовує Відповідач, яка йому не
належить на праві власності, на якій
Відповідач збудував собі будинок, в
якому не проживає, а проживає на цій же
вулиці в іншому будинку. На протязі
тривалого часу, ОСОБА_7 ігнорує їхні
права та законні інтереси, і більше
того продовжує вчиняти дії, які
перешкоджають їм у вільному
користуванні проїжджою частиною
вулиці (АДРЕСА_1), яка межує з їхньою
земельною ділянкою. Суть таких
перешкод які вчиняє їм Відповідач
полягають у тому, що Відповідач
самовільно, без жодних дозволів та
відведень, загородив собі земельну
ділянку загального користування -
проїжджу частину АДРЕСА_1, шириною 4
метри, розміром 0,01 га., за адресою:
АДРЕСА_1, яка межує по осі від Д до А
згідно опису меж з їхньою земельною
ділянкою, яка знаходиться за адресою
АДРЕСА_1. Захопивши самовільно проїзд
загального користування Відповідач
більше того загородив вказану земельну
ділянку таким чином, що згідно
встановленої ним огорожі така земельна
ділянка загального користування, а
саме проїжджа частина вулиці між їхнім
домогосподарством тепер повністю
відноситься до земельної ділянки якою
використовує Відповідач. ОСОБА_7
загородив проїжджу частину вулиці
металевими стовпчиками, і обгородив
самовільно захоплену частину вулиці
металевою сіткою. Завдяки таким
протиправним діям Відповідача вони
тривалий час позбавлені права
користуватися проїжджою частиною
вулиці, оскільки маючи два автомобіля,
один з яких легковий (Шевроле Лачетті),
а інший вантажний (ЗІЛ), Позивачі
позбавлені використовувати вказаними
автомобілями проїжджу частину
вказаної вулиці, яку загородив
Відповідач по осі від Д до А, не мають
змоги розвернути автомобіль, оскільки
вся вулиця по вищевказаній осі
Відповідачем загороджена, вони не
мають змоги облагородити їхній паркан,
який стоїть на їхній земельній ділянці,
не мають змоги влаштувати відповідний
рів, в який повинні стікати ливневі
води, від чого відбувається затікання
їхньої земельної ділянки стічними
водами, коли ідуть дощі, що також
призводить до пошкодження врожаю.
23.07.2010р. інспектором

2

з державного контролю за використанням
та охороною земель Управління
Держкомзему у Яворівському районі
Львівської області відносно
відповідача за ст. 53-1 КУпАП було
заведено адміністративну справу,
складено відповідний Акт перевірки
дотримання вимог законодавства, яким
встановлено, що відповідач порушив
норми чинного законодавства
самовільно захопивши земельну
ділянку загального користування
(проїжджу частину вулиці), винесено
припис Відповідачу про усунення
порушень, складено протокол відносно
Відповідача про адміністративне
правопорушення, та винесено постанову
про накладення на Відповідача
адміністративного стягнення. На усні
скарги та письмові скарги Відповідач
не реагує, а тому Позивачі змушені
звернутися до суду і просять суд
постановити рішення, яким зобов'язати
Відповідача усунути Позивачам
перешкоди у користуванні проїжджою
частиною АДРЕСА_1 по осі від Д до А
згідно опису меж вказаних в державному
Акті на право приватної власності на
земельну ділянку серії ЛВ виданого
11.06.1997р. ОСОБА_3 та зареєстрованого за
№1344, шляхом знесення самовільно
влаштованої огорожі і приведення
вказаної земельної ділянки до
попереднього стану. Також просять
стягнути з Відповідача судові витрати
по справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3
подав уточнення до позовної заяви,
уточнений позов підтримав та дав
пояснення аналогічне викладеному в
позовній заяві. Просить позов
задоволити повністю.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4,
уточнений позов підтримала та дала
пояснення аналогічне викладеному в
позовній заяві. Просить позов
задоволити повністю.

Позивач ОСОБА_5 в судове засідання не
з'явилася, її інтересів в суді довіряє
представляти адвокату ОСОБА_1

Позивач ОСОБА_5 в судове засідання не
з'явилася, її інтересів в суді довіряє
представляти адвокату ОСОБА_1

В судовому засіданні представник
позивачів ОСОБА_1 уточнив позовні
вимоги, оскільки згідно Генплану
забудови житлового кварталу, які
знаходяться в матеріалах судової
справи, чітко обумовлено, що між двома
будинковолодіннями Позивачів та
Відповідача проходить вулиця, а тому
просить суд зобов'язати ОСОБА_7 усунути
перешкоди ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 у користуванні частиною АДРЕСА_1
на ширину 5 метрів та на довжину по осі
від Д до А згідно опису меж вказаних в
державному Акті на право приватної
власності на земельну ділянку серії ЛВ
від 11.06.1997 року виданого ОСОБА_3 та
зареєстрованого за №1344, шляхом
звільнення вказаної частини вулиці від
будівельного каміння, та знесення
самовільно влаштованої огорожі, а саме
металевої сітки, металевих стовпців, і
приведення вказаної земельної ділянки
до попереднього стану.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_7
позовні вимоги заперечив, оскільки 17
лютого 1986 року виконком сільської ради
народних депутатів Домажирської
сільської ради Яворівського району
Львівської області надав йому під
будівництво житлового будинку
земельну ділянку площею 0,15 гектара по
АДРЕСА_1. Комісією у складі районного
архітектора Яворівського району
Лукашика СІ. та голови Домажирської
сільської ради ОСОБА_16 було визначено
межі земельної ділянки. Дану земельну
ділянку було обгороджено і після
погодження необхідної документації
розпочато будівництво будинку в цьому
ж році. 30 квітня 2007 р. на VII сесії V
скликання Домажирської сільської ради
прийнято повторне рішення про надання
йому під будівництво житлового будинку
земельну ділянку площею 0,15 гектара по
АДРЕСА_1. Комісією в складі сільського
голови Гнипа О., землевпорядника
Спільника Р. складено Акт відновлення і
узгодження меж земельної ділянки
громадян відповідно до якого межі
відповідають фактичному стану. 25
лютого 2010 року, він приватизував даний
житловий будинок разом із всім
інвентарем, включаючи житлову
прибудову, огорожу, ворота/хвіртку.
Дану земельну ділянку, він
безпідставно та самовільно не займав, а
діяв відповідно до рішень Домажирської
сільської ради Яворівського району
Львівської області. 29.09.2010 року,
прокурор Яворівського району
Львівської області в інтересах держави
в особі Домажирської сільської ради
звернувся до Яворівського районного
суду Львівської області з
адміністративним позовом про
стягнення з ОСОБА_7 на користь
Домажирської сільської ради шкоди,
заподіяної самовільним захоплення
землі, приведення у придатний для
використання стан самовільно зайняту
земельну ділянку та повернути її за
належністю. 09.12.2010 року постановою
Яворівського районного суду
Львівської

3

області позов задоволено частково.
Позивачу відмовлено у зобов'язанні
Відповідача провести у придатний для
використання стан спірну земельну
ділянку та повернути її за належністю
Домажирській сільській раді
Яворівського району Львівської
області, а тому просить суд в позові
відмовити.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_2 підтримав
заперечення свого довірителя та додав,
що Позивачі просять звільнити
самовільно захоплену ділянку, однак не
конкретизують свої позовні вимоги, а
саме не вказують точну площу земельної
ділянки, яку має звільнити Відповідач,
не визначено меж ділянки, не
встановлено її конфігурація, не
винесено межі спірної ділянки в натуру,
і таким чином не відомо яку саме
ділянку має звільнити Відповідач і де
саме вона розташована. Вимога
звільнити Відповідача дорогу є
надумана та немає сенсу, так як більшу
частину спірної земельної ділянки
(дороги) займають сусіди ОСОБА_13 та
ОСОБА_14, які на даний час вже оформили
свої земельні ділянки у приватну
власність і звільняти цю частину
земельної ділянки не бажають. Позивачі
просять відновити спірну земельну
ділянку у попередній стан, однак на цій
ділянці ніколи не було дороги, не було
ні проїзду, ні проходу, Відповідач
користується цією ділянкою з 1950 року і
до якого попереднього стану він має її
повернути - невідомо, так як відновити
того чого не було фактично є неможливо.
Отже вважає, що твердження Позивачів,
якими вони обґрунтовують свої позовні
вимоги не відповідають дійсності та не
знайшли свого підтвердження під час
розгляду даної справи. Окрім цього
Позивачами пропущено строк позовної
давності, оскільки державний Акт на
землю Позивачем отримано 11 червня 1996
року, на який він посилається як на
підставу позовних вимог, а позовну
заяву до суду подано 24 жовтня 2011 року,
після спливу строку позовної давності,
що є підставою для відмови в позові.
Позивачами не надано належних і
допустимих доказів наявності підстав
для задоволення позову. В зв'язку з
вищевикладеним, вважає, що вимоги
Позивачів є необґрунтованими та
безпідставними, а тому в заявленому
позові просить відмовити.

Представник третьої особи
Домажирської сільської ради
Яворівського району Львівської
області в судовому засіданні заявлені
позовні вимоги підтримав. Просить суд
винести рішення згідно чинного
законодавства України.

Представник третьої особи Управління
Держкомзему у Яворівському районі
Львівської області в судове засідання
не з'явився, належним чином був
повідомлений про час та місце слухання
справи, причин неявки суду не
повідомив. Клопотань про відкладення
розгляду справи або розгляд справи у
його відсутності суду не надходило.

Представник третьої особи Відділу
містобудування та архітектури
Яворівської районної державної
адміністрації Львівської області в
судове засідання не з'явився, причин
неявки суду не повідомив, проте на
виконання ухвали Яворівського
районного суду Львівської області про
забезпечення доказів надіслав
оригінал і копію планування і забудови
кварталу житлової забудови в с. Домажир
Яворівського району Львівської
області.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні,
яке відбулося 19 жовтня 2012 року суду
пояснила, що вона являється дружиною
Відповідача, вони разом постійно
користуються земельною ділянкою,
наданою їм на підставі рішення
сільської ради. Вони сплатили державі
податок за спірну ділянку і на законних
підставах користуються нею. Ніякої
дороги не може бути, оскільки крім них
ще є двоє сусідів, які мають таку ж
земельну ділянку, яка на думку Позивача
заходить за встановлені межі.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні,
яке відбулося 12 листопада 2012 року суду
пояснив, що за його участі
встановлювалися межі земельної
ділянки для надання земельної ділянки
ОСОБА_7 Коли комісія встановлювала межі
земельної ділянки, жодної дороги, як
вказує Позивач не було.

Вислухавши думку учасників судового
процесу, суд вважає за можливе провести
розгляд справи та ухвалити рішення у
відсутності сторін, які не з'явилися в
судове засідання.

Заслухавши пояснення учасників
судового процесу, проаналізувавши
матеріали цивільної справи та
дослідивши всі докази у справі у їх
сукупності, суд прийшов до переконання
про те, що обставини на які
покликаються Позивачі у позовній
заяві, як на підстави для задоволення
заявлених ними позовних вимог, знайшли
своє підтвердження у представлених
суду доказах, а представлені суду
заперечення зі сторони Відповідача не
спростували докази надані стороною
Позивача.

4

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.55 Конституції України
права і свободи людини громадянина
захищаються судом та відповідно до
вимог чинного цивільного
процесуального законодавства України
кожній особі гарантується право
звернення безпосередньо до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав.

Суди розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо: захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин (ч. 1 ст. 15
ЦПК України).

Відповідно до вимог ст.ст. 4, 10, 11, 60, 61, 213,
ЦПК України, суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненнями
фізичних та юридичних осіб, поданими
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
в справі. Цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях. Рішення
суду обґрунтовується лише тими
доказами, які були дослідженні в
судовому засіданні.

У відповідності до Свідоцтва про право
особистої власності від 06.03.1996 року на
житловий будинок АДРЕСА_2, даний
будинок дійсно належить ОСОБА_3 (а.с.18).

Згідно державного акту на право
приватної власності на землю виданого
гр. ОСОБА_3 11 червня 1997 року, йому на
підставі рішення Домажирської
сільської ради передано у приватну
власність земельна ділянка площею 0,1005
гектарів. Земельна ділянка розташована
на території с. Домажир. Землю передано
для обслуговування житлового будинку
(а.с.17).

26 квітня 2010 року позивач ОСОБА_3
звернувся із заявою до Голови
Домажирської сільської ради про
термінове вирішення питання щодо
самовільного встановлення загорожі
ОСОБА_7 (а.с.20).

Згідно протоколу №23 виїзного
засідання земельної комісії від 29.04.2010
року, розглянувши вищевказану заяву,
встановлено, що ОСОБА_7 самовільно
зайняв та загородив земельну ділянку
шириною 4 метри, яка знаходиться біля
господарства ОСОБА_3 та ОСОБА_7 в с.
Домажир. Дана земельна ділянка була
раніше визначена, як землі загального
користування (проїжджа частина вулиці).
Даним протоколом було вирішено
звернутися до інспектора по охороні та
використанню земель Львівської
області, щодо притягнення ОСОБА_7 до
відповідальності та зобов'язати
звільнити захоплену земельну ділянку
та в подальшому направити дані
матеріали в Яворівський районний суд
для прийняття відповідного рішення
(а.с.5-6).

23 липня 2010 року інспектором з
державного контролю за використанням
та охороною земель Управління
Держкомзему у Яворівському районі
Львівської області відносно
Відповідача за ст. 53-1 КУпАП було
заведено адміністративну справу,
складено відповідний Акт перевірки
дотримання вимог законодавства, яким
встановлено, що відповідач порушив
норми чинного законодавства
самовільно захопивши земельну ділянку
загального користування (проїжджу
частину вулиці), винесено припис
Відповідачу про усунення порушень,
складено протокол відносно
Відповідача про адміністративне
правопорушення, та винесено постанову
про накладення на Відповідача
адміністративного стягнення. Дана
постанова ОСОБА_7 не оскаржувалась та
набрала законної сили (а.с. 7-15).

Прокурор Яворівського району
Львівської області в інтересах держави
в особі Домажирської сільської ради
Яворівського району Львівської
області звернувся до Яворівського
районного суду з позов про стягнення з
ОСОБА_7 шкоди, заподіяної самовільним
захопленням землі та повернення
самовільно зайнятої земельної ділянки.
Даний позов було задоволено частково, а
саме вирішено стягнути з ОСОБА_7 в
користь Домажирської сільської ради
шкоду, заподіяну самовільним
захопленням землі. В позовних вимог
щодо зобов'язання Відповідача провести
у придатний для користування стан
спірну земельну ділянку та повернути
її за належністю Домажирській
сільській раді відмовлено. Судом
встановлено, що Відповідач самовільно
користується земельною ділянкою
площею 0,01 га, проте судом встановлено,
що в Акті обстеження земельної ділянки
від 04.08.2010 року неправильно зазначено
місце розташування самовільно
захопленої ділянки, а тому суд не
вбачає підстав для

5

зобов'язання Відповідача провести у
придатний для користування стан цієї
спірної земельної ділянки (а.с.38-39).

А отже, сам факт притягнення
Відповідача до адміністративної
відповідальності за ст. 53-1 КУпАП, якою
передбачено: «самовільне зайняття
земельної ділянки» та постанова
Яворівського районного суду
Львівської області від 09.12.2010 року яка
набрала законної сили, є юридично
доведеними фактами того, що Відповідач
самовільно зайняв вищевказану
земельну ділянку.

Відповідачем в заперечення позовних
вимог суду представлені докази, а саме
ряд копій документів (а.с. 30-39) з яких суд
не вбачає, що підстави Позивача щодо
задоволення позовних вимог є
безпідставними. Подані документи не
спростовують той факт, що відповідачем
самовільно захоплено спірну земельну
ділянку.

Судом оглянуті проект планування та
забудови житлового кварталу в с.
Домажир Яворівського району
Львівської області (а.с. 80-82).

Також слід зазначити, що згідно п.7.36.
ДБН 360-92** - Містобудування, планування і
забудова міських і сільських поселень,
затверджених наказом Державного
комітету України у справах
містобудування і архітектури від 17.04.1992
N із змінами та доповненнями,
передбачено класифікацію і параметри
вулиць і доріг сільських населених
місць, як треба приймати за таблицею 7.3.,
якою передбачено, що:

- ширина смуги руху для житлової
вулиці становить - 3,0 метра;

- кількість смуг руху - 2;

- найменша ширина тротуару -1м.

Згідно Генпланів забудови житлового
кварталу, які знаходяться в матеріалах
справи, чітко обумовлено, що між двома
будинковолодіннями Позивачів та
Відповідача проходить вулиця.
Натомість вказану вулицю Відповідач
собі відгородив металевою сіткою з
встановленими металевими стовпцями.
Самовільне загородження Відповідачем
земельної ділянки по якій повинна
проходити вулиця, а саме вулиця
3амкнена, суперечить також вимогам ДБН
360-92** та Генплану від 1986 року забудови
кварталу.

В судових дебатах представник
відповідача заявив клопотання про
застосування строку позовної давності,
оскільки державний Акт на землю
Позивачем отримано 11.06.1996 року, а
позовну заяву до суду подано лише в 2011
році, після спливу строку позовної
давності.

Статтею 257 Цивільного кодексу України
встановлена загальна позовна давність
тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного
кодексу України перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила.

Під час розгляду справи було
встановлено, що в 2010 році Позивач
дізнався про самовільне захоплення
земельної ділянки Відповідачем і з
даного приводу звернувся до Управління
Держкомзему у Яворівському районі, а
тому суддя вважає, що в задоволенні
клопотання представника відповідача
щодо застосування строків позовної
давності слід відмовити.

А отже з вищенаведеного, суд приходить
до переконання, що позовні вимоги
підлягають задоволенню, ґрунтуються на
нормах чинного законодавства і
доведені повністю доказами,
дослідженими в судовому засіданні,
оскільки під час розгляду справи
встановлено, що дійсно відповідач
ОСОБА_7 чинить Позивачам перешкоди в
користуванні проїжджою частиною
вулиці загального користування,
самовільно зайняв земельну ділянку, а
тому в судовому порядку слід
зобов'язати Відповідача усунути
перешкоди Позивачам у користуванні
частиною АДРЕСА_1 на ширину 5 метрів та
на довжину по осі від Д до А згідно
опису меж вказаних в державному Акті на
право приватної власності на земельну
ділянку серії ЛВ від 11.06.1997 року
виданого ОСОБА_3, шляхом звільнення
вказаної частини вулиці від
будівельного каміння, та знесення
самовільно влаштованої огорожі, а саме
металевої сітки, металевих стовпців, і
приведення вказаної земельної ділянки
до попереднього стану.

Також в силу 88 ЦПК України слід
стягнути з Відповідача на користь
Позивачів судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214-215
ЦПК України, ст. 16 ЦК України, ст. ст. 20, 21,
103, 152, 212 Земельного кодексу України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

позов задоволити. Зобов'язати ОСОБА_7
усунути перешкоди ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 у користуванні частиною
АДРЕСА_1

6

Львівської області на ширину 5 метрів
та на довжину по осі від Д до А згідно
опису меж вказаних в державному Акті на
право приватної власності на земельну
ділянку серії ЛВ від 11.06.1997 року
виданого ОСОБА_3 та зареєстрованого за
№1344, шляхом звільнення вказаної
частини вулиці від будівельного
каміння, та знесення самовільно
влаштованої огорожі, а саме металевої
сітки, металевих стовпців, і приведення
вказаної земельної ділянки до
попереднього стану.

Стягнути з ОСОБА_7 судові витрати в
користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в
розмірі 27 гривень.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Львівської області через
Яворівський районний суд Львівської
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Рішення надруковано в нарадчій кімнаті
в одному примірнику.

СУДДЯ: