У Х В А Л АІМЕНЕМ УКРАЇНИ 29 травня 2014
року м.
Київ

Колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Журавель В.І., Горелкіної Н.А.,
Євграфової Є.П.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, товариства з обмеженою
відповідальністю «Траверз-Буд»,
товариства з обмеженою
відповідальністю «Девелоперська
Компанія «Європа», товариства з
обмеженою відповідальністю
«Олімпік-Сервіс», третя особа -
публічне акціонерне товариство
«Укрсоцбанк», про визнання правочинів
недійсними та застосування наслідків
недійсності правочинів, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення
Макарівського районного суду
Київської області від 18 квітня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 27 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2012 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_5, Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Траверз-Буд» (далі - ТОВ «Траверз-Буд»),
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Девелоперська
Компанія «Європа» (далі - ТОВ «ДК
«Європа»), Товариства з обмеженою
відповідальністю «Олімпік-Сервіс»
(далі - ТОВ «Олімпік-Сервіс»), третя
особа - Акціонерно-комерційний банк
соціального розвитку «Укрсоцбанк»
(далі - АКБСР «Укрсоцбанк»), про
визнання правочинів недійсними,
застосування наслідків недійсності
правочинів, стягнення збитків.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 05
травня 2008 року між нею та ТОВ «ДК
«Європа» був укладений договір
бронювання земельної ділянки.

28 травня 2008 року між нею та ОСОБА_5 був
укладений попередній договір
купівлі-продажу земельної ділянки, а 18
липня 2008 року - договір купівлі-продажу
земельної ділянки, розташованої у
АДРЕСА_1.

Крім того, між нею та ТОВ «Траверз-Буд»
був укладений договір доручення на
будівництво котеджу на ділянці, яку
вона придбала у ОСОБА_5, а також нею
були укладені із ТОВ «Олімпік-Сервіс»
договір на участь у витратах на
утримання будинку від 28 травня 2008 року
та договір доручення від 11 червня 2009
року.

Зазначала, що вказані договори були
укладені з метою придбання котеджу у
котеджному містечку «Олімпік парк»,
про яке дізналася з реклами, розміщеної
на біг-бордах, з рекламного буклета та з
Інтернету, в яких зазначалось про
розвинену інженерну, побутову
інфраструктуру, службу експлуатації,
рекреацію, охоронну службу. Вказана
реклама розповсюджувалась ТОВ «ДК
«Європа».

Свої зобов'язання за вказаними вище
договорами вона виконала в повному
обсязі, сплативши відповідачам
визначену в них суму. Однак станом на
час звернення до суду котеджу у
котеджному містечку «Олімпік парк»
вона не отримала.

Вважала, що оспорювані правочини
підлягають визнанню недійсними
відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України,
оскільки відповідачі не виконали
взятих на себе зобов'язань, навмисно
ввели її в оману щодо обставин, які
мають істотне значення, щодо природи
договорів. Також вказувала, що зміст
спірних договорів не відповідає
закону, а саме, Закону України «Про
фінансово-кредитні механізми і
управління майном при будівництві
житла та операціях з нерухомістю» та
Закону України «Про захист прав
споживачів». Відповідачі ввели її в
оману, оскільки мав укладатися договір
інвестування житла відповідно до
Закону України «Про фінансово-кредитні
механізми і управління майном при
будівництві житла та операціях з
нерухомістю», а не окремі договори
купівлі-продажу та будівництва житла;
щодо ціни земельних ділянок, які нею
були придбані, оскільки така ціна була
значно завищеною від ринкових цін на
час укладення спірних договорів; щодо
наявності інженерних мереж на
території котеджного містечка
«Олімпік парк», які, як виявилося,
відсутні; щодо строків виконання робіт
із будівництва котеджу, який вона
придбала, та щодо якості і властивості
речі (котеджу), які істотно знижують
його вартість, тобто інженерної та
соціальної інфраструктури котеджного
містечка.

Заочним рішенням Макарівського
районного суду Київської області від 16
квітня 2013 року, залишеним без зміни
ухвалою апеляційного суду Київської
області від 27 лютого 2014 року, в
задоволенні позову ОСОБА_4
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення та ухвалу судів
попередніх інстанцій, ухвалити нове
рішення про задоволення позову,
мотивуючи свою вимогу порушенням норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324
ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, виходив із
відсутності підстав для визнання
оспорених правочинів недійсними.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком судів.

Оцінивши всі зібрані у справі докази,
правильно встановивши характер
правовідносин та вірно застосувавши
норми матеріального права, суди
попередніх інстанцій з урахуванням
встановлених обставин справи
обґрунтовано дійшли висновку про
відмову в задоволенні позову.

Доводи скарги та матеріали
витребуваної справи не дають підстав
вважати, що судами при розгляді даної
справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які передбачені статтями
338-341 ЦПК України як підстави для
скасування рішення.

Згідно із частиною першою статті 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не
вправі встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими, а тому доводи касаційної
скарги не можуть бути визнані як
підстава для призначення справи до
судового розгляду.

Оскаржувані судові рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, наведені в
касаційній скарзі доводи висновків
судів не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332
ЦПК України, колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити,
рішення Макарівського районного суду
Київської області від 18 квітня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 27 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Журавель

Судді
Н.А. Горелкіна

Є.П. Євграфова