У Х В А Л А

Іменем України

28 листопада 2014 року
м. Ужгород

Судова колегія палати в цивільних
справах апеляційного суду
Закарпатської об ласті у складі:

головуючої - судді Кожух
О.А.

суддів - Леска В.В.,
Чужі Ю.Г.,

при секретарі - Марчишак Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгород апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Тячівського
районного суду від 09 вересня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до
Нересницької сільської ради, ОСОБА_2
про визнання недійсним та скасування
рішення сільської ради та свідоцтва
про право власності на земельну
ділянку,-

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом, в якому просила визнати
недійсним та скасувати рішення
Нересницької сільської ради від 25.09.2009
про надання відповідачу дозволу на
збір матеріалів щодо передачі у
приватну власність земельної ділянки
площею 0.07 га по АДРЕСА_1, та свідоцтво
про право власності на земельну
ділянку САЕ № 877000 від 13.03.2013, видане на
ім'я ОСОБА_2 Зазначає, що з 1997 року вона
користувалася земельною ділянкою, яка
була виділена її чоловікові під
сінокіс. У 1999 році, рішенням
Нересницької сільської ради їм було
передано у приватну власність дві
земельні ділянки, а саме: земельну
ділянку площею 0,07 га, яка розташована
біля будинку за адресою: АДРЕСА_2 та
земельну ділянку площею 0,07 га., яка
розташована в урочищі «Тернівське» в с.
Нересниця. В 2005 році ОСОБА_3 помер і
відповідач ОСОБА_2 почав претендувати
на її земельну ділянку площею 0.07 га., що
в урочищі „Тернівецьке", та позивач
вважає, що відповідач ОСОБА_2 незаконно
оформив на неї право власності.

Рішенням Тячівського районного
суду від 09 вересня 2014 року (з
врахуванням ухвали суду від 19.09.2014 про
виправлення описки) в задоволенні
позову відмовлено.

На це рішення позивач подала
апеляційну скаргу, в якій просять
рішення суду скасувати, ухвалити нове,
яким її позов задовольнити в повному
обсязі. Свою позицію мотивує тим, що, на
її думку, судом першої інстанції було
допущено порушення норм матеріального
та процесуального права, неправильно
встановлено фактичні обставини справи
та дано їм невірну правову оцінку.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення позивача
та представнка відповідача,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає, що скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, доказування
не може ґрунтуватись на припущеннях, а
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
рішенням восьмої сесії 22 скликання
Нересницької сільської ради від 21.04.1997
ОСОБА_3 було виділено земельну ділянку
в користування та сінокіс, яка
розташована в урочищі «Тернівське» в с.
Нересниця (а.с.7)

Рішенням Нересницької сільської
ради за №46 від 30.12.1999 «Про передачу
земельних ділянок у приватну
власність» ОСОБА_3 було передано у
приватну власність дві земельні
ділянки, а саме: земельну ділянку
площею 0,07 га, яка розташована біля
будинку за адресою: АДРЕСА_2, та
земельну ділянку площею 0,07 га., яка
розташована в урочищі «Тернівське» в с.
Нересниця (а.с.8).

Відповідно до ст. 22 Земельного кодексу
України в редакції 1992 року (зі змінами)
право власності на землю або право
користування наданою земельною
ділянкою виникає після встановлення
землевпорядними організаціями меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) і одержання документа, що
посвідчує це право. Приступати до
використання земельної ділянки, до
встановлення меж цієї ділянки в натурі
(на місцевості) і одержання документа,
що посвідчує право власності або право
користування землею, забороняється.
Право власності або право постійного
користування землею посвідчувалось
Державними актами, які видавались і
реєструвались сільськими, селищними,
міськими, районними Радами народних
депутатів (ст. 23).

Проте, як ствердила сама позивач,
будь-якої документації щодо оформлення
свого права на земельні ділянки і,
зокрема в урочищі «Тернівське» до часу
своєї смерті її чоловік ОСОБА_3 не
оформляв (помер у 2005 році). Будь-яких
матеріалів, в тому числі графічних,
щодо розташування земельної ділянки в
ур. «Тернівське», встановлення меж цієї
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) позивачкою не надано.

В той же час, рішенням 16 сесії
Нересницької сільської ради народних
депутатів 21 скликання від 27 січня 1994
року № 33 «Про виділення земельних
ділянок під будівництво» ОСОБА_2,
жителю АДРЕСА_3, було виділено земельну
ділянку під будівництво
індивідуального житлового будинку в с.
Нересниця ур. «Тернівське» розміром 0,07
га. (а.с.178). Рішенням 24 сесії
Нересницької сільської ради 5
скликання від 25.09.2009 №638 «Про надання
дозволу на збір матеріалів щодо
передачі у приватну власність
земельної ділянки громадян» ОСОБА_2
надано дозвіл на збір матеріалів щодо
передачі у приватну власність
земельної ділянки площею 0,07 га для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, запропоновано виготовити
технічну документацію по передачі у
приватну власність земельної ділянки в
с. Нересниця по вул. Празька (а.с.10, 168).
Така технічна документація була
виготовлена на земельну ділянку площею
0,0680 га. у 2011-2012 роках (кадастровий номер
земельної ділянки було визначено у 2012
році) (а.с.165-178) та рішенням 13 сесії
Нересницької сільської ради 6
скликання від 26 грудня 2012 року була
затверджена (а.с.165, зворот). 13 березня 2013
року ОСОБА_2 було видано Своідоцтво про
право власності, індексний номер 1193035
(а.с.203), відповідний запис внесено у
Державний реєстр речових прав на
нерухоме майно (а.с.200-202).

Відповідно до довідки виконкому
Нересницької сільської ради від 17.06.2013
за №203 ОСОБА_1 користується земельною
ділянкою площею 0,07 га в АДРЕСА_2 з 1985
року (а.с.11). Як вбачається з
Погосподарських книг Нересницької
сільської ради, у користуванні ОСОБА_3 -
АДРЕСА_2 - перебувало 0,07 га землі, з 1998
року - і до 2010 року облікується 0,14 га.
землі, що відповідає рішенням
Нересницької сільської ради від 21.04.1997
та від 30.12.1999 щодо виділення земельної
ділянки в урочищі «Тернівське» (а.с.
151-158). У Погосподарській книзі за 2011- 2014
роки з 2011 року за дворогосподарством по
АДРЕСА_2, облікується 0,21 га - 0,07 га. та 0,14
- син (а.с.159-161).

Як вбачається з проекту землеустрою
мешканця АДРЕСА_2, ОСОБА_3 (син
позивачки) (а.с. 179-199), рішенням 2 сесії
Нересницької сільської ради 6
скликання від 15 грудня 2010 року № 25 було
надано ОСОБА_3 дозвіл на збір
матеріалів щодо передачі у приватну
власність земельної ділянки в ур.
«Тернівське» площею 0,14 га. для
будівництва та обслуговування
житлового будинку (а.с. 193 (зворот)).
Рішенням 8 сесії Нересницької
сільської ради 6 скликання від 09.12.2011 №
261 було затверджено проект землеустрою
щодо виділення земельної ділянки у
власність ОСОБА_3 в ур. «Тернівське»
площею 0,1400 га. (а.с. 194) і на підставі
цього рішення 12.03.2012 ОСОБА_3 видано
Державний акт серії ЯЛ №725797 на право
власності на земельну ділянку площею
0,14 га. для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд в
с.Нересниця, урочище «Тернівське»
(а.с.37).

Рішенням виконкому Нересницької
сільської ради від 29 листопада 2013 року
за №82 ОСОБА_3 - сину позивачки - відкрито
дворгосподарство в АДРЕСА_1 (а.с.40).

Як вбачається матеріалів з проекту
землеустрою ОСОБА_3, який виготовлявся
у 2010 - 2011 роках (а.с. 179-199), та з Державного
акту на право власності на земельну
ділянку, суміжним землекористувачем по
межі від «В» до «А» зазначено ОСОБА_2
(його технічна документація
виготовлялась у 2011-2012 роках). Згідно
довідки виконкому Нересницької
сільської ради № 240 від 23.06.2011, виданої
ОСОБА_3, його батьками самовільно
побудовано фундамент під житловий
будинок, і ця земельна ділянка передана
ОСОБА_3 (а.с.193). Згідно експлікацій
земельної ділянки ОСОБА_3, фундамент
будинку розташований посередині
земельної ділянки, яка передана йому у
приватну власність (а.с.187-189).

Позивач зазначала, що саме земельна
ділянка, яка на даний час перебуває у
приватній власності відповідача, була
надана її чоловікові, і на цій
земельній ділянці вона побудували
фундамент під сарай. Фактично, в
ур."Тернівське" вони обробляли земельну
ділянку площею 0,21 га., з якої в
подальшому у 2012 році їх сину ОСОБА_3
було надано у власність земельну
ділянку площею 0,14 га. Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю у Закарпатській області було
встановлено, що ОСОБА_1 здійснила
будівництво фундаменту на земельній
ділянці ОСОБА_2, і 27.05.2013 її було
притягнуто до адміністративної
відповідальності (а.с.127).

Актом комісійного обстеження
земельної ділянки за кадастровим
номером :04:002:0052, наданої ОСОБА_2
(акт від 27.03.2013), встановлено, що ОСОБА_3
самовільно огородив чужу земельну
ділянку, в тому числі огородив частину
дороги комунального значення. Комісія
вирішила зобов'язати ОСОБА_3 зняти
огорожу з ділянки ОСОБА_2 та
перемістити огорожу з власної
земельної ділянки у відповідності до
вимог зазначених Державним актом серії
ЯЛ №725797 (а.с.135).

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
безпідставності позову та того, що
позивачкою не надано належних доказів
того, що спірна земельна ділянка
являється її приватною власністю.

З таким висновком суду першої
інстанції судова колегія погоджується
в повній мірі.

Відповідно до частини першої статті 3
ЦПК України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного
кодексу України визначено право кожної
особи на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на
звернення до суду за захистом наділена
особа в разі порушення, невизнання або
оспорювання саме її прав, свобод чи
інтересів, а також у разі звернення до
суду органів і осіб, яким надано право
захищати права, свободи та інтереси
інших осіб або державні та суспільні
інтереси.

Позивачкою, в порушення ст 10 ЦПК
України, не було надано належних та
допустимих доказів того, що спірна
земельна ділянка являється її
приватною власністю чи вона має право
користування цієї земельною ділянкою і
що саме її право на земельну ділянку
було порушено.

Як уже зазначалось вище, будь-якої
документації щодо оформлення свого
права на земельні ділянки і, зокрема в
урочищі «Тернівське» до часу своєї
смерті чоловік позивачки - ОСОБА_3 - не
оформляв, будь-яких матеріалів, в тому
числі графічних, щодо розташування
земельної ділянки в ур. «Тернівське»,
встановлення меж цієї земельної
ділянки в натурі (на місцевості)
позивачкою не надано.

Показання свідків та архівні дані
(записи 1926 року), що спірна земельна
ділянка перебувала у власності ОСОБА_4 -
дідуся ОСОБА_3 - не є належними та
допустимими доказами того, що саме
земельна ділянка, яка була передана
ОСОБА_2 у власність, була надана у
користування чоловікові позивачки -
ОСОБА_3 Відповідно до ст. 6 Земельного
кодексу України в редакції 1992 року (із
відповідними змінами) колишнім
власникам землі (їх спадкоємцям) або
землекористувачам земельні ділянки не
повертались. За їх бажанням їм могло
бути передано у власність або надано у
користування інші земельні ділянки на
загальних підставах.

Зважаючи на викладене, судова
колегії вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку щодо
відмови у задоволенні позовних вимог,
підстав для скасування чи зміни
рішення суду першої інстанції немає.
Рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.
Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційну скаргу слід відхилити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Керуючись ст. ст. 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313, п.1
ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Тячівського районного суду від
09 вересня 2014 року -залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуюча Судді