У Х В А Л А

Іменем України

22 травня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

Головуючого: Павліченка С.В.

суддів: Бондаренка Ю.О., Собослоя Г.Г.

при секретарі: Чейпеш С.І.

розглянувши в судовому засіданні
справу за апеляційними скаргами МВ ДВС
Мукачівського МУЮ та ОСОБА_1 на рішення
Мукачівського міськрайонного суду від
25 лютого 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, МВ ДВС Мукачівського
МУЮ, третьої особи : ОСОБА_3 про визнання
незаконним та скасування постанови про
передачу майна та свідоцтва про право
власності ,-

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1, МВ ДВС
Мукачівського МУЮ, третьої особи :
ОСОБА_3 про визнання незаконним та
скасування постанови про передачу
майна та свідоцтва про право власності.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що
згідно рішення Мукачівського
міськрайонного суду від 22 лютого 2005
року йому належить 2/4 частини квартири
АДРЕСА_1 (1/4 частина — частка у спільній
власності та 1/4 частина в порядку
спадкування після смерті матері),
іншими співвласниками квартири є
ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Після прийняття спадщини після смерті
матері, ним було проведено капітальний
ремонт квартири із здійсненням
надбудови з мансардою, що
стверджується технічним паспортом від
12 вересня 2008 року.

В жовтні 2013 року ОСОБА_1 заявив свої
права на 1/4 частину спірної квартири,
оскільки залишив собі непродане з
торгів майно, що належало ОСОБА_3, в
рахунок погашення боргу та на
підтвердження свого права власності
надав Свідоцтво від 30 вересня 2013 року,
видане приватним нотаріусом на
підставі Акта про передачу майна
стягувачу в рахунок погашення боргу та
постанови, затверджених начальником
Мукачівського МВ ДВС 04 липня 2013 року.

У зв’язку з наведеним просив скасувати
постанову, затверджену начальником
Мукачівського МВ ДВС від 04 липня 2013
року про передачу 1/4 частини квартири
АДРЕСА_2 С.С. в рахунок погашення боргу
та свідоцтво про право власності
ОСОБА_1 на 1/4 частину вказаної квартири,
видане приватним нотаріусом 30 вересня
2013 року та зареєстроване в реєстрі за
№2281, так як вони видані з порушенням
норм матеріального права.

Рішенням Мукачівського міськрайонного
суду від 25 лютого 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_2 задоволено. Визнано
незаконним та скасовано постанову,
затверджену начальником МВ ДВС
Мукачівського міськрайонного
управління юстиції від 04 липня 2013 року
про передачу 1/4 частини квартири
АДРЕСА_2 ОСОБА_5 в рахунок погашення
боргу та свідоцтво про право власності
ОСОБА_1 на 1/4 частину квартири АДРЕСА_3,
видане приватним нотаріусом
Мукачівського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 30 вересня 2013 року та
зареєстроване в реєстрі за №2281.

В апеляційних скаргах МВ ДВС
Мукачівського МУЮ та ОСОБА_1 ставлять
питання про скасування даного рішення
та ухвалення нового про відмову у
задоволенні позову, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді, перевіривши матеріали справи і
обговоривши підстави апеляційних
скарг, вважає за необхідне в їх
задоволенні відмовити з наступних
підстав.

Відповідно до статті 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, згідно рішення
Мукачівського міськрайонного суду від
22 лютого 2005 року позивачу належить 2/4
частини квартири АДРЕСА_4 (1/4 частина —
частка у спільній власності та 1/4
частина в порядку спадкування після
смерті матері), іншими співвласниками
квартири є ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яким
належить по 1/4 частині квартири.

Відповідно до постанови, затвердженої
начальником Мукачівського МВ ДВС від 04
липня 2013 року, ОСОБА_1 в рахунок
погашення боргу на загальну суму 195 650
грн. передано 1/4 частини квартири
АДРЕСА_3, за стартовою ціною 58000 грн., як
таку, що не була реалізована у
примусовому порядку при проведенні
прилюдних торгів.

Згідно з ст. 371 ЦК України, кредитор
співвласника майна, що є у спільній
власності, у разі недостатності у нього
іншого майна, на яке може бути звернене
стягнення, може пред’явити позов про
виділ частки із спільного майна в
натурі для звернення стягнення на неї.
Виділ частки із майна, що є у спільній
сумісній власності, для звернення
стягнення на неї здійснюється у
порядку, встановленому ст.366 ЦК.

Стаття 366 ЦК України, де зазначено, що
кредитор співвласника майна, що є у
спільній частковій власності, у разі
недостатності у нього іншого майна, на
яке може бути звернене стягнення, може
пред'явити позов про виділ частки із
спільного майна в натурі для звернення
стягнення на неї.

Якщо виділ в натурі частки із спільного
майна має наслідком зміну його
призначення або проти цього
заперечують інші співвласники, спір
вирішується судом.

Суд вірно встановив обставини справи,
належним чином перевірив їх доказами
та дійшов обґрунтованого висновку, що
виділ частини майна в натурі необхідно
робити для того, щоб змінити право
спільної власності на право приватної
власності для звернення стягнення саме
на особисте майно, яке мається на увазі
при зверненні стягнення на нього.

Також, можливість звернення стягнення
на частку майна боржника у випадках,
коли він володіє майном спільно з
іншими особами, передбачається ч.6 ст.52
Закону України «Про виконавче
провадження». Вказаною статтею
передбачено, що у разі якщо боржник
володіє майном спільно з іншими
особами, стягнення звертається на його
частку, що визначається судом за
поданням державного виконавця.

Отже, для того, щоб державний
виконавець мав змогу звернути
стягнення на частку боржника у
спільному майні з іншими особами, треба
цю частку визначити.

Виконавча служба не зверталася до суду
із поданням про визначення реальної (в
натурі) частки боржника.

На підставі наведеного колегія суддів
дійшла висновку, що рішення суду
першої інстанції відповідає
встановленим обставинам справи,
вимогам матеріального і
процесуального права, підстав для його
скасування не вбачається.

Доводи апеляційних скарг указані
висновки місцевого суду не
спростовують, а тому не можуть бути
підставою для скасування рішення,
ухваленого з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 307, 308, 313 – 315, 317 ЦПК
України, Судова палата у цивільних
справах апеляційного суду
Закарпатської області , -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги МВ ДВС Мукачівського
МУЮ та ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного
суду від 25 лютого 2014 року – залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді