РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

17 грудня 2014 року

м. Харків

Московський районний суд м.
Харкова у складі:

головуючого судді Сугачової
О.О.,

за участю секретаря Борисенко
Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні з залі суду в м. Харкові
справу за позовом ОСОБА_1 до Страхового
товариства з додатковою
відповідальністю «Гарантія», ОСОБА_2,
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог Моторного
(транспортного) страхового бюро
України про стягнення страхового
відшкодування та збитків внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з
позовом до відповідачів, яким
остаточно в уточненої редакції
просить стягнути з СТ з ДВ «Гарантія»
на свою користь суму страхового
відшкодування на підставі полісу № АС/
5446665 обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, який діє на території України,
укладеного між ОСОБА_3 та СТ з ДВ
«Гарантія» 06.08.2013 року в сумі 5729,81 грн.;
стягнути з СТ з ДВ «Гарантія» на його
користь пеню в розмірі 6631,78 грн.;
стягнути з СТ з ДВ «Гарантія» на
користь ОСОБА_1 3% - річні в розмірі 926
грн.; стягнути з СТ з ДВ «Гарантія» на
користь ОСОБА_1 інфляційні збитки в
розмірі 7588,05 грн.; стягнути з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_1 франшизу у розмірі 1000, 00
грн.; стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_1 вартість матеріального збитку,
завданого внаслідок ДТП у сумі 14 978 грн.,
В судовому засіданні 17 грудня 2014 року
остання вимога була підтримана у
меншому обсязі, а саме позивач просив
стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
вартість матеріального збитку,
завданого внаслідок ДТП у сумі: 13669,11
грн., з них різниця між лімітом
страхового відшкодування та загальним
розміром завданої шкоди - 7978,80 грн. та
втрата товарної вартості відповідно до
висновку - 5190,31 грн., вартість послуг з
встановлення втрати товарної вартості
- 500,00 грн.; стягнути судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначає, що 09.11.2013р. о 17.20
ОСОБА_2, керуючи автомобілем «ВАЗ 21093»,
н/з НОМЕР_6 по Салтівському шосе в
районі перехрестя з вул. Н.Крупської в
м. Харкові відповідно до дорожньої
обстановки, не дотримавшись безпечної
дистанції та скоїв зіткнення з
автомобілем «КІА» н/з НОМЕР_7 під
керуванням ОСОБА_1, чим порушив п. 13.1.
ПДР України, та скоїв правопорушення,
передбачене ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП
транспортні засоби отримали механічні
пошкодження та заподіяна матеріальна
шкода. Постановою Московського
районного суду м. Харкова від 10.12.2013р.
встановлено вину ОСОБА_2 у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП. Однак, не
зважаючи на свій обов'язок
відшкодувати позивачу заподіяну
матеріальну шкоду, відповідачі не
реагують.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав викладені
обставини та вимоги позову, просить
задовольнити у повному обсязі.

Відповідачі у судові засідання не
з'явилися, будучи повідомленими про
день та час розгляду справи належним
чином, заяв про поважні причини своєї
неявки або слухання справи за їх
відсутністю не надали, тому суд зі
згоди представника позивача розглядає
справу у відсутності відповідачів,
постановляючи заочне рішення, що не
суперечить правилам ст. 22 4 ЦПК України.

Представник третьої особи в
судове засідання також не з'явився,
будучи належним чином повідомленим.

Суд, вивчивши доводи позову,
дослідивши матеріали справи та надані
докази, вважає вимоги позову такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі, виходячи із наступного.

Відповідно до правил ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень.

Так, судом встановлено, 09.11.2013р. в
м. Харкові сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля «КІА» н/з НОМЕР_8, що
належить ОСОБА_1 та автомобіля «ВАЗ
21093» нз НОМЕР_6, яким керував ОСОБА_2

Відповідно до постанови
Московського районного суду м. Харкова
від 10.12.2013р. встановлено, що
дорожньо-транспортна пригода, яка мала
місце 09.11. 2013 року сталася внаслідок
порушення ПДР України з боку ОСОБА_2

06.08.2013р. між ОСОБА_3 та СТ з ДВ
«Гарантія» укладено поліс № АС/ 5446665
обов'язкового страхування
цивільно-правовї відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, який діє на території України,
та яким забезпечено автомобіль «ВАЗ
21093» д/з НОМЕР_9, та яким керував ОСОБА_2

11.11.2013р. ОСОБА_1 подано до СТ з ДВ
«Гарантія» повідомлення про настання
страхового випадку по договору
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, яке
зареєстроване 12.11.2013р.

Автомобіль повністю відновлено за
рахунок позивача.

10.11.2014р. відповідач частково
сплатив страхове відшкодування у
розмірі 43 270,19 грн..

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про
страхування» страховий випадок - подія,
передбачена договором страхування або
законодавством, яка відбулася і з
настанням якої, виникає обов'язок
страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування).

Згідно договору страхування
страховим випадком визначається подія,
у разі якої внаслідок ДТП завдано шкоду
автомобілю страхувальника. Розмір
страхового відшкодування визначається
страховиком, виходячи із суми
заподіяного в результаті настанні
страхового випадку матеріального
збитку, але не більше розміру страхової
суми.

В результаті протиправних дій ОСОБА_2
автомобіль «КІА» д/з НОМЕР_8 отримав
пошкодження, що нанесли майновий
збиток власнику автомобіля ОСОБА_1

Згідно висновку Звіту № 04034 про
вартість матеріального збитку
завданого власнику транспортного
засобу «КІА RIO» д/з НОМЕР_8 вартість
матеріального збитку, завданого
власнику колісного транспортного
засобу «КІА RIO» д/з НОМЕР_7 в результаті
пошкодження КТЗ з ДТП складає 50019,68 грн..

Згідно акту виконаних робіт №
ЗА-0001519 від 22.03.2014р. вартість виконаних
робіт склала 54 930,80 грн., разом із
витратами на ремонт відповідно до
квитанції № 18 від 04.01.2014р., відповідно
до рахунку від 17.12.2013р., нарядом № 0816 від
09.11.2013р. витрати на ремонт автомобіля
склали 57978,80 грн..

Отже, розмір завданої шкоди,
перевищує ліміт страхового
відшкодування.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Частина
друга цієї статті визначає, що збитками
є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку
зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);
Збитки відшкодовуються у повному
обсязі, якщо договором або законом не
передбачено відшкодування у меншому
або більшому розмірі.

Згідно пункту 22.1 статті ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої осіб.

Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди,
чи до місця здійснення ремонту на
території України.

Відповідно до ст. 14 Постанови
Пленуму ВССУ від 01.03.2013 р. «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» при визначенні
розміру та способу відшкодування
шкоди, завданої майну потерпілого,
судам слід враховувати положення
статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням
обставин справи суд за вибором
потерпілого може зобов'язати особу, яка
завдала шкоди майну, відшкодувати її в
натурі (передати річ такого ж роду і
такої ж якості, полагодити пошкоджену
річ тощо) або відшкодувати завдані
збитки у повному обсязі. Коли
відшкодування шкоди в натурі
неможливе, потерпілому
відшкодовуються в повному обсязі
збитки відповідно до реальної вартості
втраченого майна на момент розгляду
справи або виконання робіт, необхідних
для відновлення пошкодженої речі. Як
при відшкодуванні шкоди в натурі, так і
при відшкодуванні реальних збитків
потерпілий має право вимагати
відшкодування упущеної вигоди.

Таким чином, суд приходить до
висновку що вимоги про стягнення з СТ з
ДВ «Гарантія» на його користь суму
страхового відшкодування на підставі
полісу № АС/ 5446665 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, який діє на
території України, укладеного між
ОСОБА_3 та СТ з ДВ «Гарантія» 06.08.2013р. в
сумі 5729,81 грн. підлягають задоволенню.

Так, сума в межах ліміту страхового
відшкодування становить 49 000 грн.,
різниця між 49 000грн. та сплаченими
відповідачем страховим відшкодуванням
у сумі 43270 грн. становить 5729,81 грн.

Далі, судом встановлено, що всі
необхідні умови для отримання
страхового відшкодування були
виконані позивачем вчасно і в повному
обсязі.

11.11.2013р. до СТ з ДВ «Гарантія»
позивачем подано повідомлення про
настання страхового випадку, 23.12.2013р.
позивачем подано заяву на виплату
страхового відшкодування (за
пошкоджений транспортний засіб) до СТ з
ДВ «Гарантія» разом із рішенням суду.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог ЦК України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 979 ЦК України За
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Крім того, у відповідності до ч. 3 ст.
991 ЦК України рішення страховика про
відмову здійснити страхову виплату
повідомляється страхувальникові у
письмовій формі з обґрунтуванням
причин відмови, проте на сьогодні таке
мотивоване рішення я так і не отримав.

Відповідно до ст. 36.2 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховик зобов'язаний не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
здійснити виплату страхового
відшкодування.

Відповідно до ст. 36.5. ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» за кожен день прострочення
виплати страхового відшкодування
(регламентної виплати) з вини
страховика особі, яка має право на
отримання такого відшкодування,
сплачується пеня з розрахунку
подвійної облікової ставки
Національного банку України, яка діє
протягом періоду, за який
нараховується пеня.

Отже, страхова виплата мала бути
виплачена в межах ліміту
відповідальності, передбачених
страховим полісом № АС/ 5446665у розмірі 49
000 грн. не пізніше 23.03.2014р. Частково
страхова виплата здійснена 10.11.2014р.

Позивач уточнив в цій частині
позовні вимоги, та просив стягнути пеню
за прострочення до 09.11. 2014р.

Починаючи із 23.03.2014р. до 09.11.2014р.
прострочення складає 230 днів.

З 13.08.2013р. по 14.04.2014р. ставка НБУ
становила 6,5 % - річних, з 15.04.2014р. до 16.07.
2014р. встановлено облікову ставку НБУ
на рівні 9,5 %,- річних, а з 17.07.2014р. по
13.11.2014р.- 12,5%.

Таким чином, розмір пені станом на
09.11.2014р. включно становить 6631,78 грн

До того ж, зобов'язання страховиків у
разі настання страхового випадку
зводиться до здійснення страхової
виплати, то таке зобов'язання є
грошовим і в разі прострочення його
виконання настає відповідальність,
передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення. Проценти річних, так
само як і інфляційні втрати на суму
боргу, входять до складу грошового
зобов'язання і на відміну від пені не є
санкцією за порушення грошового
зобов'язання, а виступають способом
захисту майнового права та інтересу,
який полягає у відшкодуванні
матеріальних витрат кредитора від
знецінення грошових коштів унаслідок
інфляційних процентів і отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування отриманими ним грошовими
коштами, належними до сплати
кредиторові, а тому ці кошти
нараховуються незалежно від вини
боржника та незалежно від сплати ним
неустойки (пені) за порушення виконання
зобов'язання.

Отже, інфляційні нарахування на
суму боргу та три проценти річних є
наслідком невиконання грошового
зобов'язання.

Прострочення станом на 09.11.2014 р.
включно складає 230 днів, а відповідно
розмір 3% - річних - 926 грн.

Відповідно до показників індексу
інфляції за квітень 2014 року - 103,3,
травень - 103,8, червень - 101,0, липень - 100,4,
серпень - 100,8, вересень - 102,9, жовтень -
102,4, сукупний індекс інфляції дорівнює
115, 49 %.

Таким чином, інфляційне збільшення
заборгованості за сплатою страхового
відшкодування за період: 24.03.14р. - 9.11.2014р.
включно склало: 7588,05 грн.

Далі, відповідно до ст. 36.6. ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страхувальником або особою,
відповідальною за завдані збитки, має
бути компенсована сума франшизи,
якщо вона була передбачена договором
страхування.

Так, відповідно до полісу № АС/ 5446665
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів встановлено франшизу у
розмірі 1000 грн..

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що
особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Відповідно до ст. 16 Постанови
Пленуму ВССУ від 01.03.2013 р. «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки»При
відшкодуванні страховиком шкоди,
завданої особою, цивільно-правова
відповідальність якої застрахована,
така особа сплачує потерпілому різницю
між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Таким чином, різниця між фактичним
розміром шкоди, без урахування розміру
втрати товарної вартості, і лімітом
страхового відшкодування становить
різницю між 57978,80 грн. та 50 000грн. та
дорівнює 7978,80 грн.

Відповідно до ст. 8.2. 39 Методики
товарознавчої експертизи та оцінки
колісних транспортних засобів,
затвердженої Наказом Міністерства
юстиції та Фонду державного майна
України №142/5/2092 від 24.11.2003р. у вартість
матеріального збитку, завданого
власнику транспортного засобу
включається і втрата товарної
вартості.

Згідно акту № 1-13 про визначення
величини втрати товарної вартості КТЗ
від 17.12.2014р. втрата товарної вартості
станом на 03.12.2103р. становить 5190,31 грн..

Відповідно до квитанції № 118998 від
17.12.2014р. вартість проведення оцінки ВТВ
КТЗ № 1-13 становить 500 грн..

Отже, суд приходить до висновку про
обґрунтованість вимог позову щодо
стягнення 5190,31 грн. з ОСОБА_2 в якості
відшкодування втрати товарної
вартості.

Аналізуючи вищевикладене, суд
вважає позовні вимоги обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 27, 60, 79, 88, 208,
209, 212-215, 218 208, 224 ЦПК України, ст.ст. 22, 526,
625, 979, 991 ЦК України, ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», суд, -

в и
р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Страхового товариства
з додатковою відповідальністю
«Гарантія» (03067, м. Київ, бульвар І.
Лепсе, 4, БЦ, «Сільвер-Центр», Код 21130899)
на користь ОСОБА_1 суму страхового
відшкодування на підставі полісу №
АС/5446665 від 06.08.2013р. в сумі 5729 (п'ять тисяч
сімсот двадцять дев'ять)грн., 81 коп.;
пеню в розмірі 6631 (шість тисяч шістсот
тридцять одна)грн., 78 коп.; 3% відсотків
річних в сумі 926 (дев'ятсот двадцять
шість)грн.; інфляційні збитки в сумі 7588
(сім тисяч п'ятсот вісімдесят
вісім)грн., 05 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_5) на
користь ОСОБА_1 франшизу у розмірі 1000
(одна тисяча)грн.; вартість
матеріального збитку у сумі 13669
(тринадцять тисяч шістсот шістдесят
дев'ять)грн.

Стягнути з Страхового товариства
з додатковою відповідальністю
«Гарантія» (03067, м. Київ, бульвар І.
Лепсе, 4, БЦ, «Сільвер-Центр», Код 21130899)
та ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_5) на користь ОСОБА_1
судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок
три)грн., 60 коп. та на користь держави в
розмірі 114 (сто чотирнадцять)грн.., 81
коп., в рівних частках з кожного.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного суду через Московський
районний суд м. Харкова, шляхом подачі
протягом десяти днів з дня оголошення
рішення апеляційної скарги.. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя