Справа №463/6569/14-ц
Провадження №4-с/463/110/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2014 року
Личакі
вський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді
Голова
того Р.Я.

при секретарі           судового
засідання
Миличу
к У.Р.

з участю представника
заявника
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові матеріали
цивільної справи за скаргою ОСОБА_2 на
постанову заступника начальника
Личаківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції ОСОБА_3 від
26 листопада 2014 року про відкриття
виконавчого провадження, -

в с т а н о в и в:

заявник звернувся до суду зі скаргою на
постанову заступника начальника
Личаківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції ОСОБА_3 від
26 листопада 2014 року про відкриття
виконавчого провадження ВП №45576445,
просить вказану постанову скасувати.

Свої вимоги мотивує тим, що вищевказану
постанову представник заявника
отримав 01.12.2014р. Просить таку скасувати,
оскільки остання не містить
резолютивної частини рішення суду, що
не відповідає вимогам п.1.5.1 Інструкції
з організації примусового виконання
рішень.

В судовому засіданні
представник заявника скаргу підтримав
з підстав, наведених у ній. Дав
пояснення аналогічні вищенаведеним.

Заявник та державний виконавець в
судове засідання не з’явилися, про час
та місце розгляду скарги повідомлені у
встановленому законом порядку, про
причини неявки суд не повідомили,
державний виконавець участь у розгляді
справи свого представника не
забезпечив.

Суд вважає, що у відповідності до вимог
ст. 386 ЦПК України, їх неявка не
перешкоджає розгляду справи, а тому,
беручи до уваги відсутність заперечень
на скаргу державного виконавця, справу
слід розглянути за відсутності
заявника та державного виконавця.

Заслухавши пояснення представника
заявника, оглянувши матеріали скарги,
дослідивши письмові докази, суд
встановив наступне.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 25 Закону
України «Про виконавче провадження» у
постанові про відкриття виконавчого
провадження державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Пунктом 1.5.1 Інструкції з організації
примусового виконання рішень,
затвердженої Наказом Міністерства
юстиції України 2 квітня 2012 року № 512/5
та зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 2 квітня 2012 року за №
489/20802 постанова як окремий документ
містить такі обов'язкові реквізити: а)
вступну частину із зазначенням: назви
постанови, дати видачі постанови та
місця її винесення; найменування
органу ДВС, прізвища, імені та по
батькові державного виконавця, який
виніс постанову; назви виконавчого
документа, коли та ким виданий,
резолютивної частини документа (далі -
реквізити виконавчого документа); за
зведеним виконавчим провадженням -
прізвища, імені та по батькові боржника
- фізичної особи, повного найменування
боржника - юридичної особи та дати
об'єднання виконавчих проваджень у
зведене;

б) мотивувальну частину із зазначенням
мотивів, з яких державний виконавець
прийняв відповідне рішення (дійшов
певних висновків), і посилання на закон
чи інший нормативно-правовий акт
(статтю, її частину, абзац, пункт,
підпункт, на підставі якого видано
постанову);

в) резолютивну частину із зазначенням:

прийнятого рішення державного
виконавця; прізвища, імені, по батькові
фізичних осіб, повного найменування
юридичних осіб, яким надсилається
копія постанови; строку і порядку
оскарження постанови; г) до постанов
можуть вноситись також інші відомості,
визначені Законом, цією Інструкцією та
іншими нормативно-правовими актами; ґ)
постанова складається і підписується
державним виконавцем у необхідній
кількості примірників (копій), один з
яких (оригінал) залишається у
виконавчому провадженні, а інші (копії)
направляються за належністю і у
випадках, встановлених Законом або
цією Інструкцією, затверджуються
начальником відділу або його
заступником та скріплюються печаткою;
д) у разі якщо постанова державного
виконавця є виконавчим документом,
вона повинна відповідати вимогам до
виконавчого документа, визначеним
статтею 18 Закону.

Дійсно, як вбачається з копії постанови
про відкриття виконавчого провадження
ВП №45576445 від 26.11.2014р. (а.с.3), така
винесена на підставі виконавчого листа
№2/463/780/13, виданого Личаківським
районним судом м.Львова 18.11.2014 року,
однак така не містить резолютивної
частини виконавчого документа що є
порушенням пп. «а» п. 1.5.1 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, а тому, вказані недоліки
підлягають усуненню.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України у разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Разом з тим, суд не погоджується з
доводами заявника, що постанова про
відкриття виконавчого провадження
підлягає скасуванню з вищевказаних
підстав, оскільки такі недоліки не є
суттєвими, є формальними та можуть бути
усунуті державним виконавцем шляхом
приведення постанови про відкриття
виконавчих проваджень у відповідності
до пп. «а» п. 1.5.1 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень для зазначення резолютивної
частини виконавчого документа.

При цьому, суд враховує положення ст. 14
ЦПК України, згідно з якою судові
рішення, що набрали законної сили,
обов'язкові для всіх органів державної
влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, - і
за її межами. Невиконання судового
рішення є підставою для
відповідальності, встановленої
законом. Обов'язковість судового
рішення не позбавляє осіб, які не брали
участі у справі, можливості звернутися
до суду, якщо ухваленим судовим
рішенням порушуються їхні права,
свободи чи інтереси.

Виконання рішення суду є елементом
справедливого судового розгляду,
передбаченого статтею 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод.

Крім цього, відповідно до ст.383 ЦПК
України сторони виконавчого
провадження мають право звернутися до
суду із скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу, порушено їх права чи
свободи.

Разом з тим, заявником у скарзі не
наведено жодних обставин, які б
свідчили про те, що оскаржуваною
постановою про відкриття виконавчого
провадження порушено його права чи
свободи.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку, що скарга підлягає до
часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.383-389 ЦПК України, ст.ст.25
Закон України «Про виконавче
провадження», п. 1.5.1 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої Наказом
Міністерства юстиції України 2 квітня
2012 року № 512/5 та зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 2 квітня
2012 року за № 489/20802, -

ухвалив:

скаргу задовольнити частково.

Зобов'язати заступника начальника
Личаківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції ОСОБА_3
привести постанову про відкриття
виконавчого провадження від 26
листопада 2014 року ВП №45576445 у
відповідність до пп. «а» п. 1.5.1
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, затвердженої Наказом
Міністерства юстиції України 2 квітня
2012 року № 512/5 та зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 2 квітня
2012 року за № 489/20802, шляхом зазначення
резолютивної частини виконавчого
листа №2/463/780/13, виданого 18.11.2014 року
Личаківським районним судом м.Львова.

Ухвала суду може бути оскаржена
протягом п’яти днів з дня її
проголошення до апеляційного суду
Львівської області через Личаківський
районний суд м.Львова. Державний
виконавець може подати апеляційну
скаргу протягом п’яти днів з дня
отримання її копії.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:

Р.Я. Головатий