Єдиний унікальний номер 259/6848/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/4526/2014
Головуючий в 1 інстанції Ларіонова Н.М.
Доповідач Дундар І.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді Дундар І.О.

суддів Янчук Т.О., Мірута О.А.

при секретарі Біляєві М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Донецький
казенний завод хімічних виробів про
відшкодування шкоди, заподіяної
залиттям квартири

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Куйбишевського районного
суду м.Донецька від 03 квітня 2014 року,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Куйбишевського районного
суду м.Донецька від 03 квітня 2014 року в
позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
третя особа Донецький казенний завод
хімічних виробів про відшкодування
шкоди, спричиненої залиттям квартири,
відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу, в якій просив
рішення суду скасувати, оскільки судом
не була всебічно і об»єктивно
розглянута справа, рішення винесене з
порушенням матеріального та без
додержання норм процесуального права,
а саме, суд не взяв до уваги той факт, що
недійсність акту № 57 від 24 травня 2013
року в судовому порядку визнана не
була, складення акту не по формі
відбулося не з його вини, а в зв»язку з
халатним відношенням працівників
третьої особи до своїх обов»язків, не
взято до уваги кошторисну
документацію, не витребувано з ТОВ
«Промсистеми» додаткові документи, в
тому числі статут підприємства для
підтвердження повноважень.

В судовому засіданні апеляційного суду
ОСОБА_2, його представник ОСОБА_5, ОСОБА_3
та ОСОБА_4 заперечували проти
задоволення апеляційної скарги.

ОСОБА_1 до суду не з»явився, надав суду
заяву з проханням розглянути справу
без його участі.

Представник третьої особи Донецького
казенного заводу хімічних виробів до
суду не з»явився, про день та час
розгляду справи повідомлявся належним
чином, про що свідчить підпис на
рекомендованому повідомленні про
вручення поштового відправлення.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд вважає, що
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що відповідно до ст. ст. 10, 57, 58 ЦПК
України, позивачем не надано жодних
належних та допустимих доказів
причетності відповідачів до залиття
квартири, не зазначено неправомірність
дій відповідачів, їх безпосередній
причинний зв»язок та вина.

Як встановлено судом, позивач є
наймачем квартири АДРЕСА_1, проживає та
зареєстрований там разом із
неповнолітніми дітьми: ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач ОСОБА_2 є наймачем квартири
АДРЕСА_1.

На підставі акту ДКЗХВ від 24 травня 2013
року ОСОБА_2 у своїй квартирі без
погодження зі службою цеху 22 заводу
ДКЗХВ, у порушенні вимог, здійснив
заміну труб гарячого та холодного
водопостачання. При цьому встановив
додаткову стіну, закривши доступ до
огляду та періодичного ремонту
водопровідних труб і з»єднань, які
виконанні на фітингах з гумовими
прокладками. Внаслідок цього, протягом
ряду років ОСОБА_2 заливав водою
квартиру АДРЕСА_1, що розташована нижче,
чим причинив шкоду ОСОБА_1, а саме були
пошкодженні: підвісна стеля, двері
туалету та ванної, шпалери на стінах,
лінолеум на підлозі. Вартість
будівельно-монтажних робіт станом на 23
жовтня 2013 рік складає 6021,60 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана майну фізичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Таким чином для покладення
відповідальності на заподіювача
майнової шкоди необхідна сукупність
таких обов'язкових умов: а) наявність
шкоди; б) протиправність дій
заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок
між протиправною поведінкою
заподіювача і шкодою; г) вина в
заподіянні шкоди, тобто деліктна
відповідальність за загальним
правилом настає лише за вини
заподіювача шкоди. Причинний зв'язок
між протиправною поведінкою особи та
завданою шкодою є обов'язковою умовою
відповідальності, яка передбачає, що
шкода стала об'єктивним наслідком
поведінки заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням
визначених цивільним процесуальним
законом принципів змагальності й
диспозитивності цивільного процесу
саме на відповідача покладено
обов'язок доведення відсутності його
вини в завданні шкоди позивачу.

Згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом
доказування під час судового розгляду
є факти, які обґрунтовують заявлені
вимоги чи заперечення або мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропуску строку позовної давності
тощо) і підлягають встановленню при
ухваленні судового рішення.

Із позовної заяви вбачається, що в
період з лютого по травень 2013 року мали
місце залиття квартири позивача
(арк..спр.2-5).

Відповідачем заперечувався факт
залиття квартири ОСОБА_1, в
обґрунтування заперечень судом були
допитані свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9 та
ОСОБА_10, які підписали акт про залиття
та на підставі пояснень яких судом
першої інстанції обґрунтовано
встановлено, що при складанні акту
порушено порядок складання, а саме
відсутній підпис відповідачів,
комісією жодним чином не встановлено
причин залиття квартири і чи взагалі
залиття квартири відбулось з вини
мешканців квартири АДРЕСА_1.

Таким чином суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
недоведеність факту спричинення шкоди
позивачу діями відповідача.

Доводи апеляційної скарги в своїй
більшості стосуються оцінки доказів.

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

За своєю формою рішення суду
відповідає вимогам ст. 215 ЦПК України.

Згідно ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Апеляційний суд
досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Виходячи з вказаної норми закону, до
компетенції суду апеляційної
інстанції не входять повноваження щодо
переоцінки доказів, досліджених судом
першої інстанції з додержанням
встановленого порядку.

За вказаних обставин доводи позивача
про неправильну оцінку досліджених
судом першої інстанції доказів є
необґрунтованими. Нових доказів, які б
давали підстави для задоволенні
позовних вимог, у дослідженні яких
судом першої інстанції було
неправомірно відмовлено або їх
неподання було зумовлено поважними
причинами, позивачем не надано.

Окрім того, з матеріалів справи
вбачається, що квартира позивача
перебуває на балансі Донецького
казенного заводу хімічних виробів.

Відповідно до п.2.2 договору №188 від 11
вересня 2013 року, укладеному між ОСОБА_1
та Донецьким казенним заводом хімічних
виробів (арк..спр.58-60) наймодавець
зобов»язаний своєчасно надавати
житлово-комунальні послуги, проводити
капітальні ремонти та технічне
обслуговування інженерного обладнання
(центрального опалення, водопроводу та
каналізації).

Згідно п.7 ч.2 ст.21 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»,
виконавець зобов'язаний, зокрема:
утримувати в належному технічному
стані, здійснювати технічне
обслуговування та ремонт
внутрішньобудинкових мереж, вживати
заходів щодо ліквідації аварійних
ситуацій, усунення порушень якості
послуг у терміни, встановлені
договором та/або законодавством. (в
розумінні даного Закону виконавець -
суб'єкт господарювання, предметом
діяльності якого є надання
житлово-комунальної послуги споживачу
відповідно до умов договору).

Як вбачається з вимог ст. 20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» від 24 червня 2004 року, споживач
має право, зокрема: на відшкодування
збитків, завданих його майну та/або
приміщенню, шкоди, заподіяної його
життю чи здоров'ю внаслідок
неналежного надання або ненадання
житлово-комунальних послуг.

Відповідно п.32 Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21.07.2005 р. N 630 виконавець
зобов'язаний, зокрема: проводити два
рази на рік перевірку стану
внутрішньобудинкових систем
багатоквартирного будинку із
складенням відповідного акта;
утримувати внутрішньобудинкові мережі
у належному технічному стані,
здійснювати їх технічне
обслуговування та ремонт; усувати
аварії та інші порушення порядку
надання послуг, а також виконувати
заявки споживачів у строк,
установлений законодавством та
договором.

Наведене кореспондуються також з
положеннями Правил утримання жилих
будинків та прибудинкових територій",
затверджених наказом Державного
комітету України з питань
житлово-комунального господарства від
17.05.2005 р. N 76, (надалі - Правила), якими
визначено, що періодичність
профілактичного обслуговування систем
водопроводу, каналізації та гарячого
водопостачання у житлових будинках,
повинно проводитись не рідше ніж кожні
3 - 6 місяців.

При цьому, згідно пункту 2 зазначених
Правил технічним обслуговуванням
жилих будинків - є комплекс робіт,
спрямованих на підтримку справності
елементів будівель чи заданих
параметрів та режимів роботи
технічного обладнання. Технічне
обслуговування жилих будинків включає
роботи з контролю за його станом,
забезпечення справності,
працездатності, наладки і регулювання
інженерних систем тощо. Контроль за
технічним станом здійснюється шляхом
впровадження системи технічного
огляду жилих будинків.

Водночас, відповідно до п. 2.1 Правил
одним із обов'язків виконавця є
здійснення технічного огляду жилих
будинків, що включає проведення
планових та позапланових оглядів.
Планові огляди житлових будинків
розподіляються на загальні та
профілактичні.

Загальні огляди передбачають
комплексне обстеження комісією
елементів приміщень будинку, а також їх
зовнішнього благоустрою з метою
визначення технічного і санітарного
стану, виявлення несправностей і
прийняття рішень щодо їх усунення, а
також визначення готовності будинків
до експлуатації в наступний період.
Загальний огляд проводиться з
періодичністю два рази на рік - навесні
та восени (весняний та осінній огляди)
за результатами якого складається
відповідний акт, форма якого
затверджена додатком N 1 Правил.

В свою чергу, правилами визначено, що
профілактичне обслуговування будинків
є складовою технічного обслуговування
і полягає в усуненні дрібних
несправностей елементів будинків з
метою забезпечення їх безперебійної
роботи, а також попередження порушень
санітарно-гігієнічних вимог до
приміщень будинків, налагодження та
регулювання окремих видів технічних
пристроїв. При цьому, згідно п. 2.3.7
технічне обслуговування
внутрішньобудинкових систем тепло-,
водопостачання, водовідведення і
зливової каналізації та витрати на
виконання цих робіт здійснюються
відповідно до законодавства.

В матеріалах справи відсутні докази
про своєчасне здійснення третьою
особою технічного обслуговування
мереж водопостачання у будинку
позивача, або наявності перешкод для
такого обслуговування.

Суд першої інстанції повно та всебічно
з'ясував обставини справи і дійшов
вірного висновку про відсутність
підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і не
належать до тих підстав, із якими
процесуальне законодавство пов'язує
можливість прийняття рішення щодо
скасування або зміни оскаржуваного
рішення. Нові докази не досліджувались
апеляційним судом.

Рішення ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
тому апеляційний суд на підставі ст.308
ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу
і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України,
апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Куйбишевського районного суду
м.Донецька від 03 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Суддя