У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року
м. КиївСуддя Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Ситнік О.М.,
розглянувши касаційну скаргу

ОСОБА_2 на ухвалу Кам'янобрідського
районного суду м. Луганська від 23
січня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Луганської області від 18 квітня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визначення способу участі у
вихованні дитини, усунення перешкод у
спілкуванні з дитиною,

в с т а н о в и в:

Рішенням Кам'янобрідського районного
суду м. Луганська від 27 липня
2010 року задоволено позов ОСОБА_2 про
визначення способу участі у вихованні
дитини та усунуто перешкоди у
спілкуванні, а саме: зобов'язано ОСОБА_3
не чинити перешкоди ОСОБА_2 у
спілкуванні з донькою ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановлено графік
спілкування з дитиною: щотижня у неділю
з 10 год. до 17 год. по
АДРЕСА_1.

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
Кам'янобрідського районного суду м.
Луганська з заявою про роз'яснення
рішення суду у зв'язку з тим, що 05 жовтня
2010 року вона звернулася до
Кам'янобрідського відділу державної
виконавчої служби Луганського
міського управління юстиції з заявою
про відкриття виконавчого провадження
і на підставі виконавчого листа було
відкрито виконавче провадження та їй
була надана лише одна можливість
побачити доньку - 20 березня 2011 року.
Потім державним виконавцем
повідомлено, що рішення виконане у
повному обсязі, про що 21 червня 2011 року
винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження. Вважала, що
рішення повинно виконуватись кожний
тиждень і вона має право бачитись та
спілкуватись з дитиною кожного тижня,
кожної неділі з 10 год. до 17 год., до
досягнення дитиною повноліття, тому
просила суд роз`яснити резолютивну
частину рішення щодо періоду, протягом
якого згідно з рішенням суду вона має
право бачитись з дитиною.

Ухвалою Кам'янобрідського районного
суду м. Луганська від 23 січня 2014 року,
залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Луганської області
від 18 квітня 2014 року, у задоволенні
заяви ОСОБА_2 про роз'яснення рішення
суду відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права, просить
скасувати ухвали судів першої та
апеляційної інстанцій та постановити
нову ухвалу, якою заяву задовольнити.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Суд першої інстанції, з яким погодився
й апеляційний суд, правильно дійшов
висновку, що підстави для роз'яснення
рішення Кам'янобрідського районного
суду м. Луганська від 27 липня 2010 року
відповідно до ст. 221 ЦПК України та
роз'яснень, наведених у п. 21 постанові
Пленуму Верховного Суду України від 18
грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення
у цивільній справі» відсутні, оскільки
рішення є зрозумілим і не містить
протиріч.

Суди обґрунтовано відмовили у
задоволенні заяви. Доводи касаційної
скарги на правильність висновків судів
не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5
ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визначення способу участі у вихованні
дитини, усунення перешкод у
спілкуванні з дитиною.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути особі, яка подала касаційну
скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.М. Ситнік