АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1315/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 79 Матвієнко М.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
Захарова А. Ф. УХВАЛА
21 травня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоЗахарова А. Ф.
суддівОхріменко Н. І. , Качан О. В. при
секретаріАнкудінові О.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7 на ухвалу
Золотоніського міськрайонного суду
Черкаської області від 09 квітня 2014 року
про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про відстрочку виконання
рішення Золотоніського міськрайонного
суду Черкаської області від 20 червня 2013
року по цивільній справі за зустрічним
позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
усунення перешкод в користуванні
житловим будинком, земельною ділянкою
та усунення перешкод у проведенні
капітального ремонту.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши
ОСОБА_7, адвоката ОСОБА_9, які підтримали
доводи апеляційної скарги, та
представника ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_10,
яка заперечувала на доводи апеляційної
скарги, судова палата, -

в с т а н о в и л а :

В травні 2008 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_8
про усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою.

У жовтні 2008 року ОСОБА_8 подала
зустрічну позовну заяву до ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 про усунення перешкод в
користуванні житловим будинком,
земельною ділянкою та усунення
перешкод у проведенні капітального
ремонту.

Ухвалою від 30 березня 2009 року позовну
заяву ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою залишено без
розгляду у зв'язку з повторною неявкою
позивача в судове засідання без
поважних причин.

Рішенням Золотоніського
міськрайонного суду Черкаської
області від 20 червня 2013 року зустрічний
позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_6 та ОСОБА_7 усунути
перешкоди в користуванні належною
позивачу за зустрічним позовом
земельною ділянкою та житловим
будинком по АДРЕСА_1, шляхом демонтажу
порогу розмірами 1,23х1,25х1,07=1,31 м2 , що
розташований на частині земельної
ділянки площею 0,0001 га, що належить на
праві приватної власності ОСОБА_8
відповідно до Державного акту про
право власності на земельну ділянку
серії ЧР № 25-193 від 18 вересня 2000 року.

Зобов'язано ОСОБА_6 та ОСОБА_7
ліквідувати за власний рахунок
відповідачів дерево горіху, що
знаходиться на території
домоволодіння в АДРЕСА_1 та розташоване
на відстані 1,97-2,67 м від зовнішньої
несучої стіни квартири АДРЕСА_1; 1,03-1,73 м
від фундаменту цього ж будинку; 0,09-1,12 м
від межі сусідньої ділянки по АДРЕСА_1

В березні 2014 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7
звернулися до суду з заявою про
відстрочку виконання рішення
Золотоніського міськрайонного суду
Черкаської області від 20 червня 2013
року.

Зазначали, що 13 листопада 2013 року
Золотоніським міськрайсудом
Черкаської області було видано
виконавчий лист №2-8/2011. Постановою
головного державного виконавця
відділу ДВС Золотоніського
міськрайонного управління юстиції від
20.03.2014 року було відкрито виконавче
провадження, яким запропоновано
ОСОБА_6, ОСОБА_7 добровільно виконати
виконавчий лист в строк до 27 лютого 2014
року.

В лютому 2014 року ОСОБА_6, ОСОБА_7
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_8
про встановлення права земельного
сервітуту. 27 лютого 2014 року
Золотоніським міськрайсудом
Черкаської області було винесено
ухвалу про відкриття провадження у
зазначеній справі.

Таким чином, ОСОБА_6, ОСОБА_7 вважають, що
розгляд справи про встановлення права
земельного сервітуту є обставиною, що
робить виконання рішення
Золотоніського міськрайонного суду
Черкаської області від 20 червня 2013 року
- неможливим.

На підставі наведеного, п.1 ст. 36, п.1 ст.39
ЗУ «Про виконавче провадження»,
заявники просили суд відстрочити
виконання виконавчого листа №2-8/2011,
виданого Золотоніським міськрайсудом
13 листопада 2013 року про усунення
перешкод в користуванні ОСОБА_8
земельною ділянкою до остаточного
розв'язання судом спору про
встановлення права земельного
сервітуту.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного
суду Черкаської області від 09 квітня 2014
року в задоволенні заяви ОСОБА_6, ОСОБА_7
про відстрочку виконання рішення
Золотоніського міськрайонного суду
Черкаської області від 20 червня 2013 року
по справі за зустрічним позовом ОСОБА_8
до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення перешкод
в користуванні житловим будинком,
земельною ділянкою та усунення
перешкод у проведенні капітального
ремонту - відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_6
та ОСОБА_7 подали апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на те, що дана ухвала
є незаконною, постановленою з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, просять її
скасувати і направити справу для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Обговоривши матеріали справи, судова
палата вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за
наявності обставин, що утруднюють
виконання рішення (хвороба боржника
або членів його сім'ї, відсутність
присудженого майна в натурі, стихійне
лихо тощо), за заявою державного
виконавця або за заявою сторони суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає питання
про відстрочку або розстрочку
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання рішення в
судовому засіданні з викликом сторін і
у виняткових випадках може відстрочити
або розстрочити виконання, змінити чи
встановити спосіб і порядок виконання
рішення.

Встановлено, що ОСОБА_6, ОСОБА_7
звернулися з проханням відстрочити
виконання рішення Золотоніського
міськрайонного суду Черкаської
області від 20 червня 2013 року, яким вони
зобов'язані усунути перешкоди в
користуванні належною співвласниці
ОСОБА_8 земельною ділянкою та житловим
будинком по АДРЕСА_1 (в якому кожній
стороні належить на праві власності по
? частині), шляхом демонтажу порогу
розмірами 1,23х1,25х1,07=1,31 м2, що
розташований на частині земельної
ділянки, площею 0,0001 га, що належить на
праві власності ОСОБА_8 відповідно до
державного акту про право власності на
земельну ділянку серії ЧР №25-193 від
19.09.2000 року.

Зобов'язані також зазначеним рішенням
ліквідувати за власний рахунок належне
їм дерево горіху, що знаходиться на
території домоволодіння в АДРЕСА_1 в м.
Золотоноша (тобто на території ОСОБА_6,
ОСОБА_7) та розташоване на відстані
1,97-2,67 м від зовнішньої несучої стіни
квартири АДРЕСА_1; 1,03-1,73 м від
фундаменту цього ж будинку; та на
відстані 0,09-1,12 м від межі сусідньої
ділянки по АДРЕСА_1 (ар. спр. 69-70 т.3).

Звернулися ОСОБА_6, ОСОБА_7 з вказаною
заявою в зв'язку з тим, що ними в лютому
місяці 2014 року до суду подана позовна
заява до ОСОБА_8 про встановлення права
земельного сервітуту з тих підстав, що
план зовнішніх меж приватизованої
земельної ділянки ОСОБА_8 складено
таким чином, що, за твердженням
заявників, частина земельної ділянки,
площею 0,0001 га, на якій розміщений вхід
до їх частини будинку, яким вони
«користувалися на протязі десятиліть»,
виявився включеним до земельної
ділянки, приватизованої згідно
Державного акта на право власності
ОСОБА_8.

Стверджують, що існуюче планування
веранди (добудови) до належної
заявникам частини будинку, має лише
один вихід - в бік земельної ділянки
відповідачки (за їх позовом) ОСОБА_8 і
улаштувати з веранди вихід у інший бік
неможливо, бо цьому заважають
встановлені у веранді газові прилади,
водонагрівальний котел та водоколонка,
електрична плита, вхід до підвалу, що
улаштований під верандою. Стверджують,
що вони таким чином позбавлені
можливості проходу до належної їм
частини будинку, тобто протиправно
обмежені у здійсненні права власності
на будинок, права безперешкодного ним
користування, і тому просили суд
встановити безоплатне право такого
земельного сервітуту: проходу від
існуючого виходу з належної їм частини
будинку в бік земельної ділянки, яка
знаходиться в їхньому користуванні (ар.
спр. 145 т.3).

Однак, з матеріалів справи за позовом
ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про усунення
перешкод в користуванні земельною
ділянкою та за зустрічним позовом
ОСОБА_8 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення
перешкод в користуванні жилим
будинком, земельною ділянкою та
усунення перешкод у проведенні
капітального ремонту, від якої
залишився і розглядався по суті лише
зустрічний позов, і рішення по якій від
20.06.2013 року заявники просять
відстрочити, вбачається, що тривалий
час, починаючи з 2004 року залишається
конфліктною ситуація між сторонами по
справі - співвласниками
будинковолодіння АДРЕСА_1 в зв'язку з
тим, що саме ОСОБА_6, ОСОБА_7, самочинно
прибудувавши веранду та кладову, із
зміною напрямку входу - виходу з
належної їм квартири НОМЕР_1
зазначеного будинку, самочинно
прибудували свій поріг до стінки
половини будинку ОСОБА_8 всупереч
будівельним нормам, перешкоджаючи
проведенню капітального ремонту,
підведенню фундаменту. В 2004 році ОСОБА_8
зверталася до ДНД ПВІ «НДІПРОЄКТРЕ
-КОНСТРУКЦІЯ» для обстеження
технічного і експлуатаційного стану її
половини будинку. За висновком
спеціалістів вищевказаного інституту
будинок по вул. Новоселівській, 34/2
знаходиться у ветхому технічному
стані, а окремі конструкції та
елементи: дерев'яні фундаменти,
дерев'яні стінки, дах - в аварійному.
Фізичний знос складає 63%.

Для можливості подальшої експлуатації
будинку, запобігання подальшого
розвитку існуючих та появи нових
деформацій необхідно виконати
капітальний ремонт обстежуваної
частини будинку (домоволодіння
АДРЕСА_1) за спеціально розробленим
проектом. Рекомендували проектом
передбачити: розбирання крильця входу
з влаштованою над ним літньою верандою
та переніс входу в домоволодіння
АДРЕСА_1 на їх територію; розділ
конструкції даху на дві самостійні
частини, заміну дерев'яних фундаментів
на бетонні під середньою стіною та на
ділянці вздовж крильця по осі 4/Б-Д
тощо…та видалення стовбурів дерев на
відстань не менше 5- ти метрів від
зовнішніх стін будинку (відповідно до
п.2.18 ДБН 79-92 «Житлові будинки для
індивідуальних забудовників України»
1992 р.) (ар. спр.212-221 т.2).

В зв'язку з тим, що ОСОБА_6, ОСОБА_7
відмовилися переносити влаштований
ними поріг на свою земельну ділянку -
домоволодіння по АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 і
звернулась із зустрічною позовною
заявою, в якій просила усунути
перешкоди у користуванні
домоволодінням шляхом розібранням
порогу входу, влаштованого на її
земельній ділянці, перенесення входу в
АДРЕСА_1 на територію власників
зазначеної квартири, тобто на земельну
ділянку ОСОБА_7, звільнивши, таким
чином, земельну ділянку під стіною
квартири АДРЕСА_1, яка є власністю
ОСОБА_8, для проведення нею капремонту
(ар. спр.62-63 т.1). Пізніше доповнила заяву
вимогами про зобов'язання ОСОБА_7
зрізати належне їм дерево горіху, що
росте на межі біля частини будинку, яка
знаходиться у власності ОСОБА_8 (ар.
спр.1-3 т.2).

Під час розгляду даної справи було
проведене за ухвалою суду від 06.02.2013
року додаткове обстеження земельної
ділянки ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 в
присутності співвласників
домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_6, ОСОБА_7,
за результатами якого з'ясовано, що по
фактичному користуванню на 16.03.2013 року
загальна площа земельної ділянки по
АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_8, становить
0,1000 га., що, до речі, відповідає
державному акту серії ЧР № 25-193,
виданого ОСОБА_8 18.09.2000 р. (ар. спр.88 т.1):
0,0069 га - житловий будинок; 0,0930 га. -
прибудинкова територія; 0,0001 га.
(1,23х1,05х1,25х1,07=1,31 кв. м) - поріг. Отож по
результатам обмірів виявлено фактичне
накладання порогу гр. ОСОБА_6 та ОСОБА_7
будинковолодіння 34/1 по вул.
Новоселівська в м. Золотоноша на
земельну ділянку ОСОБА_8 домоволодіння
буд 34/2 по вул. Новоселівська, 34/2 м.
Золотоноша площею 0,0001 га. (поріг -
1,23х1,05х1,25х1,07=1,31 кв. м,) (ар. спр.4-7 т.3).

Тому, виходячи з наведеного, суд і
ухвалив рішення (від 20.06.2013 року) про
зобов'язання ОСОБА_6, ОСОБА_7, усунути
перешкоди в користуванні належною
ОСОБА_8 земельною ділянкою та житловим
будинком по АДРЕСА_1 шляхом демонтажу
порогу вищевказаними розмірами,
розташованого на частині земельної
ділянки площею 0,0001 га., яка належить
ОСОБА_8. Також суд зобов'язав ОСОБА_7
ліквідувати за власний рахунок дерево
горіху, яке знаходиться на їх
території, тобто на земельній ділянці
по АДРЕСА_1 і розташоване на відстані
1,97-2,67 м від зовнішньої несучої стіни
квартири АДРЕСА_1, на відстанні1,03 - 1,73 м
від фундаменту цієї ж частини будинку
(тобто тієї, яка належить ОСОБА_8) та на
відстані 0,09 - 1,12 м від межі сусідньої
ділянки по вул. Новоселівській №34/2,
оскільки це не спілкується з вимогами
п. 2.18 ДБН 79-82 «Житлові будинки для
індивідуальних забудовників України»,
який врегульовує мінімальну відстань
від будинків та споруд до стовбура
дерева:

- від зовнішніх стін будівель та
споруд 5,0м;

- від межі сусідньої ділянки - 3,0м
,та не відповідає вимогам п. 3.25 а
примітка 4, пункту 5.12 таблиці 5.2 ДБН 360-92**
«Містобудування. Планування і забудова
міських і сільських поселень», а саме:
нормативна відстань від зовнішньої
стіни будинку до стовбура дерева не
може бути меншою за 5,0 м.

З такими висновками суду погодилась
апеляційна інстанція, залишивши
вказане рішення суду першої інстанції
в силі (ар. спр.122-125 т.3).

Судова палата вважає, що за наведених
обставин самочинної прибудови веранди
ОСОБА_7 до належної їм частини будинку
по АДРЕСА_1, з організацією входу -
виходу на земельну ділянку
співвласниці ОСОБА_8 і самочинне
облаштування порогу на земельній
ділянці останньої, що фактично
перешкоджає ОСОБА_8 робити капітальний
ремонт в належній їй частині будинку,
яка знаходиться в аварійному стані, -
звернення ОСОБА_6, ОСОБА_7 до суду з
позовом про встановлення земельного
сервітуту: проходу від існуючого
виходу з належної їм частини будинку в
бік їхньої земельної ділянки,не можна
визнати винятковим випадком чи
винятковою обставиною задля
відстрочки виконання ухваленого
рішення суду (про демонтаж самочинного
порогу).

За наведених обставин, на думку
колегії, не можна погодитись з доводами
апеляційної скарги ОСОБА_7 про те, що
виконання рішення суду призведе до
грубого порушення їх прав, до
позбавлення права на будинок в
протиріччя з вимогами ст.ст. 317; 319 ЦК
України. Слід зауважити, що апелянти не
враховують той факт, що в даному
випадку грубо порушуються права
власника ОСОБА_8, які мають
забезпечуватися також зазначеними
правовими нормами.

Судова палата вважає також, що за
наведених обставин справи невиконання
ухваленого і вступившого в законну
силу рішення буде порушувати принцип
обов'язковості судових рішень і
безумовного їх виконання всіма
органами державної влади, місцевого
самоврядування, підприємствами,
установами, організаціями, посадовими
чи службовими особами та громадянами
на всій території України, закріплений
в ст. 14 ЦПК України.

Таким чином, враховуючи все
вищевикладене, на думку судової палати,
суд прийшов до цілком обґрунтованого
висновку про відмову в задоволенні
заяви ОСОБА_6, ОСОБА_7 про відстрочку
виконання рішення Золотоніського
міськрайонного суду Черкаської
області від 20 червня 2013 року.

Ухвала суду відповідає матеріалам
справи, вимогам закону і підстав для її
скасування та задоволення апеляційної
скарги,- не вбачається. Доводи
останньої не є суттєвими і не
спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312,317, 218, 324 ЦПК
України, судова палата, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7
відхилити.

Ухвалу Золотоніського міськрайонного
суду Черкаської області від 09 квітня 2014
року по даній справі залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному
порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :