Справа 688/1388/14-ц
№ 2/688/402/14
Рішення

іменем України

25 червня 2014 року
Шепетівський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючого - судді Босюка В.А.,

при секретарі - Кулеші Л.М.,

з участю позивача, її представника -
ОСОБА_1,

представника відповідача -
Спірідонової Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Шепетівка справу за
позовом ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» про визнання
неправомірним підвищення банком
процентної ставки за кредитним
договором, зарахування сплачених
платежів в рахунок погашення кредиту,
суд, -

В С Т
А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з вказаним
позовом посилаючись на те, що 02.08.2007
року уклала з відповідачем
«Приватбанком» кредитний договір
№НМС0СК00002748, згідно якого отримала
кредит у розмірі 111250 грн. строком до
01.08.2017 року включно у вигляді
непоновлюваної кредитної лінії, за
користування яким повинна сплачувати
1,17% на місяць, 0,2% винагороди за надання
фінансового інструменту, який мала
погашати ануїтетними платежами по
1766,83грн. щомісячно. Банк під час
укладення кредитного договору вніс до
нього несправедливі умови, які
порушують права позичальника, зокрема
право на підвищення процентної ставки
в односторонньому порядку. Після
укладення кредитного договору банк, в
порушення вимог ст. 55 Закону України
«Про банки і банківську діяльність»,
ст. 11 Закону України «Про захист прав
споживачів», ч.2 ст. 1056 ЦК України
підвищував процентні ставки за
користування кредитиними коштами в
односторонньому порядку. Дії банку
щодо підвищення процентної ставки за
користування кредитом вважає
незаконними, тому просить визнати їх
неправомірними та зобов'язати виконати
умови договору у первинній редакції та
зарахувати сплачені платежі в рахунок
погашення кредиту.

В судовому засіданні позивач та її
представник за довіреністю, вимоги на
які посилаються в позовній заяві,
підтримали. Представник позивача крім
того, пояснив, що в травні 2012 року під
час розгляду в Шепетівському
міськрайонному суді справи за позовом
ОСОБА_3 до ПАТ «Приватбанк» про
визнання вищевказаного кредитного
договору недійсним, позивач була
згідна на погашення повністю кредитних
коштів за підвищеною до 15,12% процентною
ставкою за користування кредитом.
Вказаний позов було залишено без
розгляду за заявою позивача. В решті
підтвердив обставини, викладені в
позовній заяві.

Представник відповідача позов не
визнала, пояснила, що збільшуючи
позивачу в односторонньому порядку
проценту ставку за укладеним з нею
кредитним договором, Банк діяв у
відповідності до чиного законодавства,
відповідно до п. 2.3.1 кредитного
договору, з дотриманням процедури
повідомлення позичальника про
підвищення процентної ставки. Рішенням
про підвищення позивачу кредитної
ставки з 01.02.2009 року до 26,88% банком
прийнято 25 грудня 2008 року, про що їй
рекомендованим листом 31 грудня 2008 року
було направлено відповідне
повідомлення. Крім того, позивачем було
прийнято умови про погашення кредиту
за підвищеною процентною ставкою,
оскільки вона після такого підвищення,
до серпня 2012 року проводила погашення
кредиту за збільшеними процентними
ставками.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши матеріали
справи, суд знаходить в позові
відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.08.2007 року між
ПриватБанком (далі Банк) та ОСОБА_3
укладено кредитний договір
№НМС0СК00002748 (далі Договір), згідно п. 7.1
якого остання отримала кредит у
розмірі 111250 грн. строком до 01.08.2017 року
включно у вигляді непоновлюваної
кредитної лінії (далі Кредит), з яких
100000 грн. на споживчі цілі, 11250 грн. на
сплату страхових платежів, зі сплатою
за користування Кредитом відсотків у
розмірі 1,17% на місяць на суму залишку
заборгованості, винагороди за надання
фінансового інструменту в розмірі 0,2%
від суми виданого кредиту, який мала
погашати в період з 02 по 07 число кожного
місяця.

Відповідно до п. 3 ст. 3 ЦК України однією
із загальних засад цивільного
законодавства є свобода договору.

За змістом ст. 627 ЦК України сторони є
вільними в укладені договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Під час укладення Договору сторони
дійшли згоди, що Банк має право в
односторонньому порядку збільшувати
розмір процентної ставки за
користування Кредитом при зміні
кон'юнктури ринку грошових ресурсів в
Україні, а саме: зміні курсу долара США
до гривні більше ніж на 10% у порівнянні
з курсом долара США до гривні,
встановленого НБУ на момент укладення
даного Договору; зміні облікової
ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у
страховий (резервний) фонд або зміні
середньозваженої ставки по кредитах
банків України у відповідній валюті (по
статистиці НБУ). При цьому Банк
надсилає Позичальникові письмове
повідомлення про зміну процентної
ставки протягом 7 календарних днів з
дати вступу в чинність зміненої
процентної ставки, що передбачено п.
2.3.1. Договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

На виконання умов Договору, в зв'язку з
виникненням обставин, обумовлених п.
2.3.1. Договору, 29.09.2008 року за вихідним
№20.1.3.2/6-22855/2359 Банк направив ОСОБА_3
повідомлення про підвищення
процентної ставки за користування
Кредитом до 15,12% на рік з 08.10.2008 року в
зв'язку з підвищенням рівня облікової
ставки НБУ з 8,5 до 12 відсотків.

З пояснень представника відповідача
слідує, що розпорядження про
підвищення відсоткової ставки за
кредитним договором №НМС0СК00002748 від
02.08.2007 року з 01.02.2009 року до 26,88%, Банк
прийняв 25.12.2008 року.

31.12.2008 року за вих. №20.1.3.2/6-36960 Банк
направив ОСОБА_3 повідомлення про
підвищення процентної ставки за
Договором з 01 лютого 2009 року до 26,88% з
підстав, передбачених п. 2.3.1 Договору.
Вказане повідомлення ОСОБА_3
направлено за №7551 (штрих код 9130719), що
підтверджується реєстром на
відправлення заказних листів №229ір від
09.01.2009 року.

Відповідно до п. 28 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», при
вирішенні спорів щодо правомірності
підвищення процентної ставки згідно зі
статтею 1056-1 ЦК у зв'язку з прийняттям
Закону України від 12 грудня 2008 року
№661-VІ «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
заборони банкам змінювати умови
договору банківського вкладу та
кредитного договору в односторонньому
порядку», яким передбачено, що
встановлений кредитним договором
розмір фіксованої процентної ставки не
може бути збільшений банком в
односторонньому порядку, а також, що
умова договору щодо права банку
змінювати розмір фіксованої
процентної ставки в односторонньому
порядку є нікчемною, суди мають
виходити з того, що цей закон набрав
чинності з 10 січня 2009 року.

Таким чином рішення про збільшення
процентної ставки за Кредитом прийнято
Банком до набрання чинності Законом
№661-VІ, позичальника було повідомлено
про зміну умов договору у
передбаченому кредитним договором
порядку (шляхом направлення на його
адресу письмового повідомлення).

За наведених обставин рішення Банку
про підвищення в односторонньому
порядку фіксованої процентної ставки
за Договором відповідало діючому на
той час законодавству.

Аналогічна правова позиція висловлена
у постанові судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України від
19.12.2012 року, яка в силу ст. 360-7 ЦПК
України є обов'язковою для
застосування всіма судами України.

Посилання представника позивача на
вимоги ст. 1056-1 ЦК України, щодо
нікчемності угоди про підвищення
Банком процентної ставки в
односторонньому порядку суд відхиляє,
оскільки така норма набрала чинності
10.01.2009 року, тобто після прийняття
рішення Банком про підвищення
процентної ставки та направлення
позичальнику повідомлення про таке.

Крім того, позивач прийняла умови Банку
про підвищення процентної ставки за
Договором з 08.10.2008 року до 15,12% та з 01.02.2009
року до 26,88% відповідно до вимог ст. 642 ч.2
ЦК України, оскільки сплачувала за
такими ставками заборгованість за
кредитним договором. Прийняття умов
Банку про підвищення з 08.10.2008 року
процентної ставки до 15.12% не
заперечував представник позивача під
час розгляду справи, пояснивши, що в
травні 2012 року позивач погоджувалась
на погашення Кредиту за цією
процентною ставкою. Проведення оплати
по Кредиту за підвищеними процентними
ставками стверджується розрахунком
заборгованості за Договором станом на
12.05.2014 року, згідно якого позивач
проводила оплату Кредиту до серпня 2012
року.

Виходячим з наведеного, суд приходить
до висновку, що вимоги позивача не
ґрунтуються на положеннях діючого на
час виникнення спірних правовідносин
законодавства, в зв'язку з чим
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» про визнання
неправомірним підвищення банком
процентної ставки за кредитним
договором №НМС0СК00002748 від 02 серпня 2007
року, зарахування сплачених платежів в
рахунок погашення кредиту - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, - в той
же строк з дня отримання його копії, в
апеляційний суд Хмельницької області
через Шепетівський міськрайонний суд.

Головуючий:
В.А. Босюк.