Справа № 466/7135/14
Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 22-ц/783/4210/14
Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року
м. Львів

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.

суддів : Приколоти Т.І., Тропак О.В.

при секретарі - Івановій О.О.

з участю: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 в
інтересах ОСОБА_4 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Львова від 22 квітня 2014 року у справі за
позовом Львівського комунального
підприємства «Рясне-402» до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за житлово-комунальні
послуги та зустрічним позовом ОСОБА_4
до Львівського комунального
підприємства «Рясне-402» про визнання
договору про надання послуг укладеним,
визнання винним у заподіянні моральної
шкоди, зобов'язання виплатити пеню та
суми 3% річних від несплаченої суми

в с т а н
о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова від 22 квітня 2014 року
позов ЛКП «Рясне 402» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в
користь ЛКП «Рясне-402» 17316,62 грн.
заборгованості. У задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_4 до ЛКП
«Рясне 402» про визнання договору про
надання послуг укладеним, визнання
винним у заподіянні моральної шкоди,
зобов'язання виплатити пеню та суми 3%
річних від несплаченої суми
відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення оскаржив ОСОБА_3 в інтересах
ОСОБА_4, просить його скасувати та
ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову ЛКП «Рясне-402»
відмовити, а зустрічний позов
задовольнити. Посилається на те, що між
сторонами не існує цивільно-правових
відносин, оскільки договір про надання
послуг по утриманню житла між ними не
укладався, що суперечить вимогам ст.. 19
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги». Зазначає, що судом порушено
норми матеріального та процесуального
права. Крім того в матеріалах справи
відсутні докази, які б свідчили про
надання послуг по утриманню будинків.
.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
ОСОБА_2 на заперечення апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи,
межі і доводи апеляційної скарги
колегія суддів вважає скаргу
безпідставною і тому її слід відхилити,
а рішення залишити без змін.

Вирішуючи питання про можливість
розгляду справи за відсутності
апелянта та його представника ОСОБА_3,
колегія суддів вважає, що подана
апелянтом копія листка
непрацездатності ОСОБА_3 не є підставою
для відкладення розгляду справи,
оскільки останній перебував на
лікарняному з 04.12.2014 до 05.12.2014 р., інших
доказів на підтвердження поважності
причин неявки до суду апелянтом не
надано, а відтак й передбачених
процесуальним законом підстав для
відкладення розгляду справи не має.

Відповідно до ст.. 67 ЖК України плата за
комунальні послуги (водопостачання,
газ, теплова енергія та інші послуги)
береться крім квартирної плати за
затвердженими в установленому порядку
тарифами.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги»
(далі-Закон №1875-ІV) споживач
зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Встановлено, що Львівська міська рада є
власником багатоквартирного будинку
АДРЕСА_1 якого є приватизованою, у ній
зареєстровані і проживають ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 Балансоутримувачем
будинку та виконавцем
житлово-комунальних послуг є ЛКП
«Рясне-402». Заборгованість за
комунальні послуги у межах строку
позовної давності становить 17316,62 грн.

Частиною першою ст. 19 Закону № 1875- IV
передбачено, що відносини між
учасниками договірних відносин у сфері
житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах. Статті 20, 21 Закону
визначають обов'язки споживача та
виконавця житлово-комунальних послуг
укласти договір на надання
житлово-комунальних послуг (
відповідно п. 1 ч. 3 ст. 20, п. 3 ч. 2 ст. 21
Закону).

Форма та зміст (умови) типового
договору затверджені постановою
Кабінету Міністрів України від 20
травня 2009 року № 529 « Про затвердження
типового договору про надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій» (далі -
постанова № 529).

З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК
України, ст. ст. 19 - 21 Закону України №
1875 - IV, постанови № 529 убачається, що
умови типового договору, що набули
юридично обов'язкового значення в силу
актів цивільного законодавства, є
обов'язковими для сторін договору, які
не мають права відступити від їх
положень і врегулювати свої відносини
на власний розсуд.

Таким чином, укладення договору на
надання житлово-комунальних послуг є
обов'язком за умови, якщо
запропонований договір відповідає
типовому договору.

Судом встановлено, що відповідачі
відмовились від укладення договору про
надання житлово-комунальних послуг у
запропонованому комунальним
підприємством варіанті, що базується
на типовому договорі.

Судом вірно встановлено, що позивач за
первісним позовом є
балансоутримувачем будинку та
виконавцем житлово-комунальних послуг,
які надає відповідачам протягом
спірного періоду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги» до
житлово-комунальних послуг
відносяться послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій (прибирання
внутрішньобудинкових приміщень та
прибудинкової території,
санітарно-технічне обслуговування,
обслуговування внутрішньобудинкових
мереж, утримання ліфтів, освітлення
місць загального користування,
поточний ремонт, вивезення побутових
відходів тощо).

Пунктом першим частини першої статті 20
вказаного Закону передбачене право
споживача одержувати вчасно та
відповідної якості житлово-комунальні
послуги згідно із законодавством та
умовами договору на надання
житлово-комунальних послуг, при цьому
такому праву прямо відповідає
визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону обов'язок
споживача оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Відповідно до вимог п. 2 ст. 10 Закону
України № 1875 - IY «Про приватизацію
державного житлового фонду» та
Правил користування приміщеннями
житлових будинків і прибудинковими
територіями власники приватизованого
житла в багатоквартирних будинках (до
них належать і власники квартир у
кооперативних будинках та викуплених
квартир) є співвласниками всіх
допоміжних приміщень будинку та його
технічного обладнання і повинні
сплачувати свою частку витрат у
загальних квартирах на утримання
будинку (житла) та прибудинкової
території пропорційно до займаної
площі. Послуги з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій
зобов'язані сплачувати як
квартиронаймачі, так і власники
викуплених та приватизованих квартир.

Оскільки балансоутримувачем даного
будинку і виконавцем послуг є ЛКП
«Рясне-402», яке несе витрати з утримання
будинку і прибудинкової території,
надає послуги його мешканцям (у тому
числі і відповідачам), то останні
повинні сплачувати свою частку
витрат у загальних витратах на
утримання будинку (житла) та
прибудинкової території пропорційно
до займаної площі.

Отже, відсутність між сторонами
договору про надання
житлово-комунальних послуг не є
підставою для звільнення відповідачів
від їх оплати.

Твердження апелянта про відсутність
підстав для стягнення заборгованості у
зв'язку із ненаданням послуг
спростовуються матеріалами справи.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного
позову, суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку, що підстав для
зобов'язання укладення договору про
надання житлово-комунальних послуг на
запропонованих ОСОБА_4 умовах немає,
оскільки такий не відповідає типовому
договору.

Вірним є висновок суду про відмову в
задоволенні зустрічного позову про
відшкодування моральної шкоди та 3%
річних від несплаченої суми, оскільки
послуги надавалися.

За наведених обставин, колегія суддів
приходить до переконання, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
правильність висновків суду першої
інстанції і тому апеляційну скаргу
слід відхилити, а рішення залишити без
змін.

На підставі наведеного, керуючись п. 1 ч.
1 ст. 307, ст.. 308, ст. 317 ЦПК України колегія
суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах
ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 22 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
шляхом подання касаційної скарги до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий:

Судді: