Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2014 року Слов'янський
міськрайонний суд Донецької області у
складі:

Головуючого судді Сидоренко
І.О.

при секретарі Рудь Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі № 8 Слов'янського
міськрайонного суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Слов’янської
міської ради, третя особа ОСОБА_3 про
встановлення факту, що має юридичне
значення, визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

До Слов'янського міськрайонного суду
надійшла позовна заява ОСОБА_1 до
Слов’янської міської ради, третя особа
ОСОБА_3 про встановлення факту, що має
юридичне значення, визнання права
власності. Дана позовна заява
мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті
Слов’янську помер батько позивачки
ОСОБА_4 Після його смерті залишилася
спадщина - житловий будинок з
господарськими та побутовими
будівлями та спорудами, який
розташований у АДРЕСА_2 та 4/8 частки
житлового будинку з відповідною
часткою господарських та побутових
будівель та споруд, які розташовані у
АДРЕСА_1, та інше майно.

4/8 частини житлового будинку, який
розташований у АДРЕСА_1 належав
померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 на
підставі договору купівлі-продажу,
посвідченого державним нотаріусом
Першої Слов’янської державної
нотаріальної 10.03.1987 року за реєстром №
1-636, спадкоємцем за заповітом після
смерті якої є ОСОБА_4, який спадщину
прийняв фактично, але не оформивши
своїх спадкових прав помер. Право
власності ОСОБА_5 зареєстровано у
реєстрі прав власності на нерухоме
майно. Земельна ділянка, яка
розташована у АДРЕСА_1. цільове
призначення якої для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель та споруд
знаходиться в комунальній власності,
кадастровий номер не визначений.

Зазначений житловий будинок
складається з двох ізольованих кімнат,
співвласник користується належною
йому часткою на підставі окремого
правовстановлюючого документу,
визначений порядок користування
господарськими будівлями. Оскільки
спадщина після смерті ОСОБА_5
відкрилася до набуття чинності
Цивільним Кодексом України,
застосуванню підлягають норми ЦК УРСР
1963 року. Відповідно до статті 548 ЦК УРСР
1963 року для прийняття спадщини
необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.
Не допускається прийняття спадщини під
умовою або з застереженням. Прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963
року визнається, що спадкоємець
прийняв спадщину: якщо він фактично
вступив в управління або володіння
спадковим майном; якщо він подав до
державної нотаріальної контори за
місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини. Зазначені дії
повинні бути вчинені протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини.

Після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_4 фактично
вступив в управління та володіння
спадковим майном - житловим будинком
АДРЕСА_1, використовуючи його за прямим
призначенням. ОСОБА_4 постійно проживав
в цьому будинку, робив там необхідний
поточний ремонт, підтримував будинок у
придатному для проживанні стані,
користувався земельною ділянкою, з
14.09.1998 року зареєстрував своє постійне
проживання в цьому будинку.

Після смерті ОСОБА_4 заяву про
прийняття спадщини подала його колишня
дружина - мати позивачки - ОСОБА_3, третя
особа за цим позовом. Відповідно до її
заяви у Першій Слов’янській державній
нотаріальній конторі заведена
спадкова справа № 467/2012. Мати позивачки
не є спадкоємцем після смерті батька
ОСОБА_4, оскільки 01.09.2011 року шлюб між
ними розірвано. Отже, позивачка є
єдиним спадкоємцем після смерті свого
батька ОСОБА_4 Позивачка звернулася до
Першої Слов’янської державної
нотаріальної контори із заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину
за законом на спадкове майно, однак
нотаріусом в видачі свідоцтва було
відмовлено у зв'язку з відсутністю
доказів прийняття спадщини.

До 2005 року батько позивачки ОСОБА_4
проживав та був зареєстрований у
будинку АДРЕСА_1. У 2005 році батьки
вирішили проживати разом і ОСОБА_4
переїхав на постійне проживання до
позивачки та її матері за адресою:
АДРЕСА_2. Зазначений будинок був
придбаний батьком та матір'ю під час
перебування у зареєстрованому шлюбі
відповідно до договору купівлі-продажу
від 18.07.2003 року, право власності
зареєстровано за батьком. Вони
проживали однією сім'єю, мали взаємні
права та обов'язки, вели спільне
господарство, мали спільний бюджет,
дохід витрачали сумісно. Місце
проживання позивачки та місце
проживання її матері зареєстровано за
однією адресою: будинок АДРЕСА_2, місце
проживання батька зареєстровано за
адресою: АДРЕСА_1, але фактично були
сім'єю в розумінні ст. 3 Сімейного
Кодексу України.

Позивачка не зверталася до нотаріуса
із заявою про прийняття спадщини,
оскільки вважала, що оскільки
спадкодавець є її рідним батьком, вона
є єдиним спадкоємцем після його смерті
першої черги за законом, проживала
разом з ним до самої смерті, займалася
його похованням - вона може прийняти
спадщину у будь який час. Мати
позивачки, незважаючи на подання заяви
про прийняття спадщини у теперішній
час не бажає отримувати спадщину та не
заперечує проти того, щоб свідоцтво про
право на спадщину було видано тільки на
ім'я позивачки.

Просила суд встановити факт прийняття
спадщини ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5,
встановити факт її постійного
проживання однією сім'єю разом з ОСОБА_4
на час відкриття спадщини після смерті
ОСОБА_4 та визнати за нею право
власності на 4/8 частини житлового
будинку з відповідною часткою
господарських та побутових будівель та
споруд, розташований за адресою:
АДРЕСА_1. Окрім того, відповідно до
уточненої позовної заяви, просить суд
визнати за нею право власності на
житловий будинок з господарськими та
побутовими будівлями та спорудами за
адресою: АДРЕСА_2.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
надала пояснення аналогічні
поясненням, якими обґрунтовуються
позовні вимоги, просила позов
задовольнити.

Відповідач Слов’янська міська рада в
судове засідання свого представника не
направив, відповідно до наданого суду
клопотання просить розглянути справу
без участі представника відповідача.
Рішення просить винести на розсуд суду.

Третя особа, ОСОБА_3, в судовому
засіданні надала пояснення та
зазначила, що вони проживали разом із
ОСОБА_4 однією сім'єю за адресою:
АДРЕСА_3, а після смерті ОСОБА_5
переїхали в будинок АДРЕСА_1. Потім, у
2004-2005 році придбали будинок АДРЕСА_2, де
постійно проживали. Наміру приймати
спадщину вона не має.

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_6 надав показання
та зазначив, що він є дідусем позивачки
та батьком спадкодавця ОСОБА_4 Його
померлий син разом із своєю сім'єю
проживав у нього, ОСОБА_5 проживала в
сусідньому будинку. Вони їй допомагали,
внаслідок чого ОСОБА_5 вчинила заповіт
на користь ОСОБА_4. Після смерті ОСОБА_5
його син разом із сім'єю переїхав в
будинок ОСОБА_5 Потім, вони придбали
будинок АДРЕСА_2, в якому постійно
проживали.

Дослідивши подані позивачем документи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду спору по суті, суд встановив
такі фактичні обставини та відповідні
їм правовідносини.

Відповідно до Свідоцтва про смерть
НОМЕР_2, виданого 18 березня 1994 року,
виданого Слов’янським міським
відділом записів актів цивільного
стану, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3.
Місце смерті - місто Слов’янськ.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про
судову практику у справах про
спадкування» зазначено, що відносини
спадкування регулюються правилами ЦК,
якщо спадщина відкрилася не раніше 1
січня 2004 року.

Оскільки спадщина після смерті ОСОБА_5
відкрилася до набуття чинності
Цивільним Кодексом України,
застосуванню підлягають норми ЦК УРСР
1963 року.

Відповідно до статті 525 ЦК УРСР 1963 рок у
часом відкриття спадщини визнається
день смерті спадкодавця. Стаття 526 ЦК
УРСР 1963 року говорить про те, що місцем
відкриття спадщини визнається останнє
постійне місце проживання спадкодавця
(стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно
невідоме, - місцезнаходження майна або
його основної частини.

Як вбачається з Договору
купівлі-продажу від 10 березня 1987 року
ОСОБА_5 придбала чотири восьмих частки
житлового будинку з відповідною
часткою господарських та побутових
споруд за адресою: АДРЕСА_1. Право
власності на вищевказане нерухоме
майно зареєстровано в КП «Бюро
технічної інвентаризації», відповідно
до довідки КП «Бюро технічної
інвентаризації» № 1731-2/045/01 від 02.08.2013
року.

Отже, до складу спадщини після смерті
ОСОБА_7 увійшло 4/8 частини житлового
будинку з відповідною часткою
господарських та побутових споруд за
адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР 1963 року
кожний громадянин може залишити за
заповітом усе своє майно або частину
його (не виключаючи предметів
звичайної домашньої обстановки і
вжитку) одній або кільком особам як тим,
що входять, так і тим, що не входять до
кола спадкоємців за законом, а також
державі або окремим державним,
кооперативним та іншим громадським
організаціям.

Як вбачається з Заповіту від 12
серпня 1993 року, ОСОБА_5 заповідала
належну їй частку житлового будинку
відповідною часткою господарських та
побутових споруд за адресою: АДРЕСА_1
ОСОБА_4.

Відомостей про отримання ОСОБА_4
свідоцтва про право на спадщину на
частку вищезазначеного домоволодіння,
постанови нотаріуса про відмову у
вчиненні нотаріальної дії суду не
надано, з чого суд робить висновок про
те, що ОСОБА_4 із заявою про прийняття
спадщини до нотаріальної контори не
звертався.

Однак, суд приймає до уваги та визнає
достовірним той факт, що ОСОБА_4
фактично прийняв спадщину, відповідно
до вимог ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, оскільки
фактично вступив в управління та
володіння спадковим майном.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що
вбачається зі свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_3 від 16 березня 2012 року.
Місце смерті - місто Слов'янськ
Донецької області.

Частинами 1, 2 статті 1220 ЦК України
передбачено, що спадщина відкривається
внаслідок смерті особи або оголошення
її померлою; часом відкриття спадщини є
день смерті особи. Згідно ст. 1221 ЦК
України місцем відкриття спадщини є
останнє місце проживання спадкодавця.
Таким чином, після смерті ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем мешкання
померлого відкрилася спадщина.

Як вже встановлено в судовому
засіданні, при житті ОСОБА_4 фактично
отримав у спадщину після смерті ОСОБА_5
4/8 частки житлового будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, але
свідоцтво про право на спадщину не
отримав, своє право власності на
зазначену частку домоволодіння не
оформив.

Окрім того, відповідно до Договору
купівлі-продажу житлового будинку від
18 липня 2003 року ОСОБА_4 придбав житловий
будинок, розташований за адресою:
АДРЕСА_2. Право власності на даний
будинок зареєстровано, що вбачається з
Витягу з реєстру прав власності на
нерухоме майно КП «Бюро технічної
інвентаризації» м. Слов'янська № 35822031
від 11.10.2012 року.

Отже, в судовому засіданні з
достовірністю встановлено, що до
складу спадщини після смерті ОСОБА_4
увійшов житловий будинок, розташований
за адресою: АДРЕСА_2 та чотири восьмих
частки житлового будинку з відповідною
часткою господарських та побутових
споруд за адресою: АДРЕСА_1.

Як вбачається зі Свідоцтва про
народження серії НОМЕР_4 від 07 травня 1988
року, батьком позивача ОСОБА_1 є
спадкодавець ОСОБА_4. Отже, в судовому
засіданні з достовірністю встановлено,
що ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за
законом, що врегульовано нормами ст. 1261
ЦК України.

Третя особа, ОСОБА_3 не є спадкоємцем
першої черги за законом, оскільки
відповідно до Витягу з Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян щодо актового запису про шлюб,
шлюб між нею та спадкодавцем ОСОБА_4
розірвано на підставі Рішення
Слов'янського міськрайонного суду №
2-2594-2011 від 01.09.2011 року. Окрім того,
ОСОБА_3, є одночасно матір'ю позивача, не
має наміру приймати спадщину, що вона
підтвердила в судовому засіданні.
Батько спадкодавця, ОСОБА_6, із заявою
про прийняття спадщини у встановлений
законодавством термін не звертався.
Тому, на підставі аналізу даних
обставин справи та керуючись нормами
діючого ЦК України, суд доходить до
висновку, що ОСОБА_1 є єдиним
спадкоємцем першої черги за законом,
спадщини, яка відкрилась внаслідок
смерті ОСОБА_4

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України,
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України
передбачено, що незалежно від часу
прийняття спадщини вона належить
спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини.

Як вбачається з Акту комітету
мікрорайону «Залізничний» № 1 ОСОБА_4
фактично проживав з 2005 року разом з
дружиною ОСОБА_3 та дочкою ОСОБА_1 за
адресою: АДРЕСА_2 з 2005 року по день
смерті, з цього будинку було здійснено
його поховання. Окрім того, дана
обставина в судовому засіданні була
підтверджена свідком ОСОБА_8

Таким чином, суд доходить до висновку,
що на час відкриття спадщини, позивачка
ОСОБА_1 постійно проживала разом із
спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття
спадщини, та тим самим фактично
прийняла спадщину, що врегульовано ст.
1268 ЦК України.

За таких умов, суд вважає за можливе
визнати право власності ОСОБА_9 на
домоволодіння, розташоване за адресою:
АДРЕСА_1.в порядку спадкування після
смерті ОСОБА_4

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців), до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та
п. 3.14 глави 10 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затверджених Наказом Міністерства
юстиції України 22.02.2012 № 296/5 із
наступними змінами та доповненнями
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини, прийняття і
відмова від прийняття спадщини можуть
мати місце щодо всього спадкового
майна. Спадкоємець не вправі прийняти
одну частину спадщини, а від іншої
частини відмовитись. Спадкоємець, який
прийняв частину спадщини, вважається
таким, що прийняв усю спадщину.

Статтею 16 частина 11 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
передбачено, що реєстрація права
власності проводиться реєстратором
тільки при пред'явленні особисто
власником документа, що посвідчує
особу. У зв'язку із смертю ОСОБА_4
реєстрація його права власності у
порядку спадкування на 4/8 частини
житлового будинку, який розташований у
АДРЕСА_1 у теперішній час є неможливою.

За таких умов, суд вважає за можливе
визнати право власності ОСОБА_9 на
домоволодіння, розташоване за адресою:
АДРЕСА_2 та на чотири восьмих частки
житлового будинку з відповідною
часткою господарських та побутових
споруд за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30
травня 2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування»у разі відмови
нотаріуса в оформленні права на
спадщину особа може звернутися до суду
за правилами позовного провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 212-215 ЦПК України, ст. ст. 328, 1216, 1218, 1225,
1264, 1268, 1273 ЦК України, ст. ст. 525, 526, 534, 548,
549 ЦК УРСР 1963 року, п. 1, 2, 10, 21, 23 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 7 від
30 травня 2008 р. «Про судову практику у
справах про спадкування», ч. 4 ст. 3, ст. 16
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», п. 3.14 глави 10
Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затверджених
Наказом Міністерства юстиції України
22.02.2012 № 296/5, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини
ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Слов'янську
Донецької області.

Встановити факт постійного проживання
однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 за
адресою: АДРЕСА_2 на час відкриття
спадщини після смерті ОСОБА_4 на
ІНФОРМАЦІЯ_1 та не менш ніж п'ять років
до часу відкриття спадщини після його
смерті, тобто з 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, право власності на 4/8
частки житлового будинку з відповідною
часткою господарських та побутових
будівель та споруд, який розташований у
АДРЕСА_1, який позначений на плані
літерою А-1, тобто на кухню І, площею 9,8
квадратних метри, житлову кімнату 1-2,
площею 20,8 квадратних метри, житлову
кімнату 1-3, площею 5,9 квадратних метри,
веранду І, площею 7,5 квадратних метри,
комору ІІ, площею 3,1 квадратних метри, а
також на літню кухню, позначену на
плані літерою Б, як на майно, отримане в
порядку спадкування після смерті
ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, право власності на
житловий будинок з господарськими та
побутовими будівлями спорудами,
розташований у АДРЕСА_2, який
позначений на плані літерою А-1 та
складається з коридору 1-1, площею 11,0
квадратних метри, коридор 1-2, площею 3,7
квадратних метри, комору 1-3, площею 3,0
квадратних метри, кухню 1-4, площею 9,3
квадратних метри, житлову кімнату 1-5,
площею 15,5 квадратних метри, житлову
кімнату 1-6, площею 10,2 квадратних метри,
житлову кімнату 1-7, площею 11,6
квадратних метри, гардероб 1-8, площею 11,2
квадратних метри, на прибудову,
позначену на плані літерою А-2, погріб з
шийкою, позначений на плані літерою а,
ганок, позначений на плані літерою а1,
сходи, позначені на плані літерою а2,
літню кухню, позначену на плані літерою
Б, сарай, позначений на плані літерою В,
убиральню, позначену на плані літерою
Г, навіс, позначений на плані літерою Д,
водопровід № 1, колонку питну № 1,1,
огорожу № 2, вимощення № 3, ворота № 4, як
на майно, отримане в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10 - денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги. Особи, які брали
участь, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду

І.О.Сидоренко