Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючого судді:
- Ковальчук Н.М.,

суддів -
Максимчук З.М., Рожина Ю.М.,

секретар судового засідання
- Пиляй І.С.,

з участю представника ПАТ
«Укрсоцбанк» -Матвєєва С.О.,

відповідача
- ОСОБА_3,

представника відповідача
- ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» на рішення Рівненського
міського суду від 23 травня 2014 року в
справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
до ОСОБА_3 про стягнення боргу за
договором кредиту,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду
від 23 травня 2014 року у задоволенні
вказаного позову відмовлено.

Вважаючи рішення суду незаконним та
необґрунтованим через порушення судом
норм матеріального і процесуального
права, неповне з'ясування судом
обставин справи, ПАТ «Укрсоцбанк»
оскаржив його в апеляційному порядку. В
поданій апеляційній скарзі вказує, що
судом допущено порушення ст.ст. 57, 212 ЦПК
України. В суді першої інстанції
банком, через сумніви у достовірності
проведеної 17.04.2014 року експертизи, було
заявлено клопотання про проведення
повторної експертизи щодо справжності
підпису на договорі про внесення змін
№2 від 04.09.2012 року та на оригіналі
договору про внесення змін №3 від 04.09.2012
року. Судом дане клопотання було
безпідставно відхилене. Доводить, що
всупереч п.6 ст. 147 ЦПК України судом не
були досліджені інші докази, а саме: не
залучені посадові особи банку, які
здійснювали оформлення оспорюваного
договору поруки. З наведених підстав
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові,
суд першої інстанції виходив з того, що
додаткові угоди про внесення змін і
доповнень до кредитного договору № 257А
від 3 липня 2008 року фактично не
укладались і не можуть бути підставою
для позовних вимог, оскільки
позичальником не підписувались, а борг
за договором кредиту припинив свою дію
з 3 вересня 2012 року через повернення
ОСОБА_3 боргу достроково.

З таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів апеляційного
суду не погоджується.

Судом встановлено: 03 липня 2008 року між
ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 було
укладено договір кредиту № 257 А на
купівлю автотранспортного засобу,
згідно якого банк надав позичальнику 28
251 доларів США, зі сплатою 9% річних за
користування кредитом та кінцевим
строком повернення до 2 липня 2015 року.

________________________________________________________________________
_______________________________________________

Справа № 569/17124/14-ц
Головуючий у 1
інстанції - Наумов С.В.

Провадження № 22-ц 787/2465/2014

Доповідач - Ковальчук Н.М.

Згідно п. 1.2. цього Договору кредит
надавався для оплати придбаного
позичальником автомобіля марки HYUNDAI,
модель SONATA, 2008 року випуску, сірого
кольору в ТОВ «Вест Моторс» за
договором купівлі-продажу №ВМК-07/154 від
02.07.2008 року.

Для забезпечення виконання кредитних
зобов»язань між ОСОБА_3 та ПАТ
«Укрсоцбанк» укладено договір застави
транспортного засобу, заставною
вартістю 140 000 грн., що за офіційним
курсом гривні до долара США на день
укладення договору складає 28 868, 96
доларів США 96 центів.

Відповідно до матеріалів справи, 14.01.2009
року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3
було укладено додаткову угоду № 1 до
договору кредиту № 257 А від 03.07.2008 року,
якою було змінено графік погашення
кредиту.

14.07.2009 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та
ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду №
257А/1 про внесення змін до договору
кредиту на купівлю автотранспортних
засобів № 257 А від 03.07.2008 року, якою
змінено графік погашення кредиту.

04.09.2012 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та
ОСОБА_3 було укладено договір про
внесення змін № 2 до договору кредиту №
257 А від 03.07.2008 року, яким було змінено
графік погашення кредиту.

04.09.2012 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та
ОСОБА_3 було укладено договір про
внесення змін № 3 до договору кредиту №
257 А від 03.07.2008 року, яким встановлено
максимальний ліміт кредитування на
рефінансування наявної на дату
укладення цього договору
заборгованості за договором кредиту в
сумі 162732 грн. 27 коп. (п. 2.1. договору),
здійснено конвертацію валюти кредиту
по курсу 8,18 грн. за 1 долар США, а також
встановлено процентну ставку за
користування кредитом в розмірі 9,5 %
річних.

04 вересня 2012 року з дозволу банку
предмет застави - автомобіль марки HYUNDAI,
модель SONATA, 2008 року випуску, було
відчужено ОСОБА_3, а отримані кошти у
сумі 12 600 доларів США, що еквівалентно
100 711,80 грн., направлено на погашення
тіла кредиту.

Заперечуючи проти позовних вимог
банку, ОСОБА_3 вказував, що борг по
кредиту погасив повністю, а додаткові
угоди, окрім угоди від 14.01.2009 року, він
не підписував.

За клопотанням представника
відповідача судом призначена
почеркознавча експертиза, за
висновками якої підписи від імені
ОСОБА_3 на договорі про внесення змін №
2 від 04.09.2012 року «Про внесення змін до
договору кредиту № 257 А від 03.07.2008 року»,
на договорі про внесення змін № 3 від
04.09.2012 року «Про внесення змін до
договору кредиту № 257А 03.07.2008 року»,на
заяві на погашення кредитної
заборгованості від 04.09.2012 року, у нижній
частині заяви на погашення кредитної
заборгованості від 03.09.2012 року, під
словом позичальник виконані не ОСОБА_3,
а іншою особою(а.с. 113-117).

Суд першої інстанції в своєму висновку
про відсутність підстав для
задоволення позову послався на
висновок експерта і зазначив, що
додаткові угоди та заява про
дострокове погашення кредитної
заборгованості ОСОБА_3 не
підписувались, кредитні кошти ним
повернуто і це свідчить про
відсутність зобов»язань за кредитним
договором.

Разом з тим, на думку колегії суддів,
умови додаткових угод про внесення
змін до договору кредиту № 257 А від
03.07.2008 року № 2 від 04.09.2012 року та № 3
від 04.09.2012 року, про підписання яких
відповідач заперечуває, не свідчать
про відсутність зобов»язань за
кредитним договором, так само як і не
доведено ОСОБА_3 про повернення ним у
повному обсязі та у відповідності до
графіка погашення кредитних коштів
банку.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.
Позичальник зобов'язаний повернути
кредитодавцеві кредит (грошові кошти у
такій самій сумі, що були передані йому
кредитодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України
зобов'язання мають виконуватися
належним чином та у встановлений
законом строк.

Згідно зі ст. 599, ч. 1 ст. 545 цього
Кодексу зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.
Прийнявши виконання зобов'язання,
кредитор повинен на вимогу боржника
видати йому розписку про одержання
виконання частково або в повному
обсязі.

Відповідно до п. 1.1.1. кредитного
договору № 257 А від 03.07.2008 року
відповідач зобов'язаний був щомісяця в
строки визначені в графіку погашення
заборгованості, здійснювати частинами
погашення суми заборгованості за
кредитом, сплачувати проценти,
нараховані за користування кредитом та
суму пені, у разі порушення строків
сплати заборгованості.

Про підписання договору кредиту
та факту отримання коштів на придбання
автомобіля відповідач не заперечував.

ОСОБА_3 в судовому засідінні суду
першої інстанції зазначив, що
достроково в повному обсязі погасив
кредит, долучивши до матеріалів справи
квитанції(а.с.65-80).

На думку колегії, ОСОБА_3 не довів
факту повного виконання своїх
кредитних зобов'язань перед ПАТ
«Укрсоцбанк» відповідно до умов
кредитного договору та графіку
повернення кредиту. Матеріали справи
таких доказів не містять.

Представник банку не заперечує,
що сума 12 600 доларів США, виручена від
реалізації автомобіля, надійшла на
рахунок позичальника для погашення
кредиту.

Очевидним є те, що повернення ОСОБА_3
кредитних коштів та нарахованих
процентів за користування коштами, не
відповідає умовам кредитного
договору, а долучені до справи
квитанціїї свідчать про порушення
позичальником графіку погашення
кредиту.

Зважаючи на те, що місцевий суд
припустився помилок при застосуванні
норм матеріального права, колегія
суддів апеляційного суду приходить до
переконання про задоволення
апеляційної скарги, оскаржуване
рішення слід скасувати та ухвалити
нове про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 313, 316 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду від
23 травня 2014 року скасувати.

Позов публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про
стягнення боргу за договором кредиту
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» борг за кредитним
договором в сумі 182 048 (сто вісімдесят
дві тисячі сорок вісім) гривень, який
складається:

- заборгованість за кредитом - 162 373
гривень;

- заборгованість по відсотках за
користування кредитом - 15 982 гривень 50
копійок;

- пеня за несвоєчасне погашення
кредиту - 3 594 гривень 20 копійок;

- розмір інфляційних втрат за
кредитом/відсотками - 94 гривень 75
копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» судові витрати в сумі
4005(чотири тисячі п»ять) гривень 48
копійок.

Рішення набирає чинності з моменту
проголошення і може бути оскаржене
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня його
проголошення.

Головуючий суддя
Ковальчук Н.М.

Судді:
Максимчук З.М.

Рожин Ю.М.