УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову в задоволенні заяви про
забезпечення позову

"08" грудня 2014 р.

Суддя Київського районного суду м.
Харкова Золотарьова Л.І., розглянувши
заяву позивача про забезпечення позову
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення зі спадкоємця
витрат на поховання, на оформлення
спадщини, вимоги кредитора, -

ВСТАНОВИВ:

20.11.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом, в якому просить: стягнути з
відповідача 7841,90 євро – 149 555,77 грн., що
складає ? частину витрат на поховання
спадкодавця ОСОБА_3; стягнути з
відповідача 162,50 євро – 3 099,10 грн., що
складає ? частину витрат, пов’язаних з
перекладом документів для подачі заяви
про прийняття спадщини до нотаріальної
контори в Україні; стягнути з
відповідача еквівалент 47217,64 євро – 900
503,70 грн., що складає ? частину збитків
компанії ІМЕС.

Також позивач надав заяву про
забезпечення позову, у якій просив:
накласти заборону на відчуження
квартири АДРЕСА_1 житловою площею 19,9
кв.м. загальною площею 35,7 кв.м. та
квартири АДРЕСА_2. В обґрунтування
вимог посилається на те, що сума коштів,
яка підлягає стягненню, є значною.
Невжиття заходів забезпечення може
зробити неможливим виконання рішення,
оскільки відповідач може відчужити
квартиру, щоб запобігти примусовому
виконанню рішення.

Суддя, дослідивши матеріали справи,
вважає, що заява позивача про
забезпечення позову задоволенню не
підлягає.

Згідно з ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві
про забезпечення позову повинно бути
зазначено причини, у зв’язку з якими
потрібно забезпечити позов та вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України суд
за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити заходи забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається на будь – якій стадії
розгляду справи після відкриття
провадження у ній, якщо невжиття
заходів забезпечення може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ
«Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» від 22.12.2006 N9,
вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв'язку із застосуванням відповідних
заходів.

Саме лише посилання в заяві на
потенційну можливість ухилення
відповідача від виконання судового
рішення без наведення відповідного
обґрунтування та підтвердження їх
доказами згідно зі ст.60 ЦПК, не є
достатньою підставою для задоволення
відповідної заяви.

Значна сума заборгованості, на яку
претендує позивач, не є беззаперечною
підставою для забезпечення позову,
заявником не надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
того, що невжиття заходів забезпечення
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Крім того, заявником не надано належних
доказів того, що квартира АДРЕСА_1
станом на день забезпечення позову
належить відповідачці, оскільки
договір дарування, яким вказана
квартира перейшла у власність
відповідачу, датований 12.07.2002 року,
тобто не виключено, що вказана квартира
за 12 років могла неодноразово
відчужуватися та належати вже іншим
особам, що при накладенні заборони
відчуження можуть бути порушені права
зовсім інших осіб, які не є учасниками
справи.

На підтвердження наявності у
відповідача права власності на частину
квартири АДРЕСА_2 надано договір
дарування від 03.06.2013 року, тобто після
укладання договору пройшло більш ніж 1
рік, за який також міг змінитися
власник.

Судове рішення не може ґрунтуватися на
припущеннях.

На підставі викладено, суд вважає за
необхідне відмовити у задоволенні
заяви про накладання арешту.

Керуючись ст.ст. 60, 151-153 ЦПК
України, суд –

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача про
забезпечення позову у цивільній справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення зі спадкоємця витрат на
поховання, на оформлення спадщини,
вимоги кредитора – відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги протягом п’яти
днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя -