22-ц/772/3604/2014Головуючий в суді першої
інстанції Дернова В. В.Категорія 6
Доповідач Якименко М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справах
Апеляційного суду Вінницької області у
складі:

головуючого судді : Якименко
М.М.

суддів: Вавшка В.С. , Колоса С.С.

при секретарі: Пантелеймоновій А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Апеляційного суду
Вінницької області в м. Вінниці
цивільну справу за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 про усунення
перешкод в користуванні власністю та
стягнення моральної школи за
апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
Вінницького міського суду Вінницької
області від 23.10.2013 року,-

В С Т А Н О В И Л
А:

В липні 2013 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3,
ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про
усунення перешкод в користуванні
власністю та стягнення моральної
школи.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 23.10.2013 року
позов було задоволено частково.
Стягнуто з відповідача на користь
позивачів по 1000,00 гривень на користь
кожного в якості відшкодування
моральної шкоди.

В задоволенні позову про усунення
перешкод в користуванні власністю
шляхом заборони продовження
будівництва та знесення незавершеної
забудови було відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням в
частині відшкодування моральної шкоди
та розподілу судових витрат, ОСОБА_5
подала апеляційну скаргу, оскільки
вважає, що воно ухвалене судом з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Просить рішення
в цій частині скасувати, ухвалити нове,
яким відмовити в задоволенні позову
та стягненні судових витрат.

В свою чергу позивачі подали
письмові заперечення, в яких просили
апеляційну скаргу відхилити, а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Колегія суддів, заслухавши
доповідача, дослідивши матеріали та
обставини справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, заслухавши
пояснення учасників судового розгляду,
вважає , що скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним та
обгрунтованим. Законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обгрунтованим є
рішення, яке ухвалено на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог та заперечень,
підтверджені тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду
першої інстанції не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено
наступне.

Квартира АДРЕСА_1 у рівних частках (по 1/3
частині) належить позивачам ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що підтверджується
свідоцтвом на право власності на житло
від 04.12.2000 року, зареєстрованим КП
«ВООБТІ» 17.10.2001 року за реєстровим №
707/46191 у реєстровій книзі № 513.

Відповідач ОСОБА_5 є власником
перукарні, яка знаходиться за

адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується
також свідоцтвом про право власності №
482 від 28.08.2007 року, виданим на підставі
рішення виконавчого комітету
Вінницької міської ради від 28.08.2007 року
№ 2032 та зареєстрованим КП «ВООБТІ»
25.02.2008 року за реєстровим № 707 у
реєстровій книзі № 13 .

06.05.2004 року між Вінницькою міською
радою та ФОП ОСОБА_5 був укладений
договір оренди земельної ділянки, яка
розташована в АДРЕСА_1, терміном на 10
років для комерційних потреб (площею
0,0062 га), який пройшов державну
реєстрацію.

В послідуючому рішенням Вінницької
міської ради від 21.06.2004 року № 727 ФОП
ОСОБА_5 було передано в оренду земельну
ділянку по АДРЕСА_1 загальною площею
0,0086 га у тому числі 0,0038 га для
комерційних потреб та 0,0048 га для
громадських потреб за рахунок
територіальної громади міста
(прибудова до салону перукарні).

Так, Інспекцією державного
архітектурно - будівельного контролю у
Вінницький області ОСОБА_5 був виданий
відповідний дозвіл від 22.10.2010 року № 218
на виконання будівельних робіт з
реконструкції перукарні з прибудовою
по АДРЕСА_1, терміном до 30.09.2012 року.

Судом також було встановлено, що
ОСОБА_5 зверталась до Інспекції
Державного архітектурно - будівельного
контролю у Вінницький області щодо
продовження дії Дозволу на виконання
будівельних робіт, на що нею було
отримано лист № 07.18-1374 від 25.09.2012 року, в
якому було зазначено, що відповідно до
п.8 розділу V Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», дозволи на виконання
будівельних робіт, отримані до 12.03.2011
року, тобто до набрання чинності
вказаного Закону, є чинними до
завершення будівництва об'єкта.

27.11.2012 року Інспекцією Державного
архітектурно - будівельного контролю у
Вінницький області була проведена
перевірка дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, державних будівельних
норм, стандартів і правил при виконанні
будівельних робіт в житловому будинку,
а саме перукарні, що належить
відповідачу, про що було складено
відповідний акт, в якому встановлено,
що будівельні роботи виконуються
відповідно до розробленої та
затвердженої у встановленому порядку
проектної документації, відхилень не
виявлено.

Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницькій області на підставі
звернень позивача ОСОБА_3 проводилися
перевірки, в ході яких було
встановлено, що будівельні роботи в
житловому будинку по АДРЕСА_1
виконуються відповідно до розробленої
та затвердженої в установленому
порядку проектної документації,
відхилень не виявлено.

На вимогу суду першої інстанції
Державна установа «Вінницький
обласний лабораторний центр
Держсанепідемслужби України» надала
відповідь від 22.10.2013 року № 562, де було
зазначено, що Вінницьким міським
відділом лабораторних досліджень було
проведено лабораторне вимірювання
рівня природного освітлення у квартирі
АДРЕСА_1. Згідно результатів
дослідження від 22.10.2013 року № 1177
показник коефіцієнту природного
освітлення складає 0,5%, що відповідає
вимогам згідно вимог ДБН В.2.5-28-2006
«Природне та штучне освітлення».

Відтак суд першої інстанції прийшов
до правильного висновку, що вимоги
санітарних норм щодо коефіцієнту
природного освітлення (інсоляції) у
квартирі АДРЕСА_1 на час розгляду
справи дотримані.

Враховуючи викладене, виходячи з норм
ст.376 ЦК України, Постанови Пленуму ВССУ
з розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами ст.376 ЦК від 30.03.2012 року №6 ,
висновок міського суду про відсутність
правових підстав для задоволення
позову в частині заборони відповідачу
продовження будівництва та знесення
незавершеної прибудови до центру
«ІНФОРМАЦІЯ_1» є правильним.

Однак в апеляційному порядку рішення в
цій частині сторонами не
оскаржувалось.

Задовольняючи позов в частині
відшкодування моральної шкоди, суд
першої інстанції виходив з того, що
протиправність дій відповідача у
вигляді заподіяння позивачам
негативних явищ , пов'язаних з
невідповідністю рівня природного
освітлення в їх квартирі у минулому ,
підтверджується наявними матеріалами
справи, а саме приписом Вінницької
міської СЕС № 930 від 04.12.2012 року,
постановою головного державного
санітарного лікаря м. Вінниця № 510 від
28.11.2012 року та постановою Вінницького
міського управління головного
управління держсанепідслужби у
Вінницькій області від 12.06.2013 року № 40
про притягнення відповідача ОСОБА_5 до
адміністративної відповідальності.

Однак з таким висновком судова колегія
погодитись не може, виходячи з
наступного.

Приписом Вінницької міської СЕС № 930
від 04.12.2012 року та Постановою головного
державного санітарного лікаря м.
Вінниця № 510 від 28.11.2012 року було
тимчасово заборонено ОСОБА_5
будівництво прибудови до навчального
центру «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1 до
внесення змін в проектну документацію
будівництву прибудови з метою
забезпечення нормативного коефіцієнту
природного освітлення у квартирі
АДРЕСА_1.

Постановою Вінницького міського
управління головного управління
держсанепідслужби у Вінницькій
області від 12.06.2013 року № 40 відповідача
ОСОБА_5 було притягнуто до
адміністративної відповідальності за
вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 18811
КУпАП (невиконання Постанови головного
державного санітарного лікаря м.
Вінниця № 510 від 28.11.2012 року про
тимчасову заборону будівництва
прибудови до навчального центру
«ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1, невиконання
вимог Припису № 930 від 04.12.2012 року, а
саме за непредставлення в органи
держсанепіднагляду відкоригованого
проекту з розрахунком коефіцієнту
природного освітлення в житловій
квартирі АДРЕСА_1) та накладено на неї
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 204 гривні.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Приймаючи до уваги вищевикладене, те,
що відповідач ОСОБА_5 була притягнута
до адміністративної відповідальності
за невиконання вимог припису, а саме за
непредставлення в органи
держсанепіднагляду відкоригованого
проекту з розрахунком коефіцієнту
природного освітлення в житловій
квартирі АДРЕСА_1 , а також те, що
будь-які докази, які б вказували на
наявність вини відповідача у порушенні
інсоляції в квартирі позивачів
внаслідок добудови до салону перукарні
в матеріалах справи відсутні, колегія
суддів вважає, що висновок суду про
підставність позовних вимог щодо
відшкодування моральної шкоди у
минулому є неправильним.

Відтак рішення суду в цій частині
підлягає скасуванню, як незаконне, а
позов про відшкодування моральної
шкоди залишенню без задоволення, в
зв'язку з безпідставністю та
необгрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись
ст.1167 ЦК України, ст.ст. 88,213,307, 309, 313, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5
задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 23.10.2013 року в
частині стягнення з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_2 1000,00 гривень моральної шкоди , на
користь ОСОБА_3 1000,00 гривень моральної
шкоди , на користь ОСОБА_4 1000,00 гривень
моральної шкоди та на користь ОСОБА_2
114,70 гривень судового збору скасувати.

Ухвалити нове, яким в задоволенні
позову ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про
стягнення моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_5 в солідарному порядку
114,71 гривень судового збору.

Рішення набуває законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

СУДДІ: