Рівненський міський суд Рівненської
головуючого судді Сидорука Є.І.
при секретарі Патій Н.А.
розглянувши у відкритому засіданні в
місті Рівне цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3
про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням та зняття з реєстраційного
обліку, суд, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з цивільним
позовом до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3
про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням та зняття з реєстраційного
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що
квартира АДРЕСА_1 належала на праві
приватної спільної часткової
власності йому, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/3
частці кожному співвласнику на
підставі свідоцтва про право власності
на житло. Сімейне життя з відповідачем
не склалося і рішенням Рівненського
міського суду від 04 березня 2011 року
було розірвано між ними шлюб. В 2011 році
ОСОБА_2 звернулася до Рівненського
міського суду з позовом до позивача та
ОСОБА_3 про виділ частки із майна, що є у
спільній частковій власності. 28
березня 2012 року було винесено рішення
про задоволення позову ОСОБА_2 та
стягнено солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3
грошову компенсацію вартості 1/3
частини вище вказаної квартири у сумі 51
478 грн. та припинено право власності
відповідача на 1/3 частку квартири
АДРЕСА_1. На сьогоднішній день ним
повністю виплачено грошову
компенсацію по рішенню суду. Однак,
відповідач зареєстрована у
вищевказаній квартирі, в якій не
проживає з 2011 року і добровільно
знятися з реєстрації наміру немає.
Просить визнати ОСОБА_2 такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням, у зв'язку з відсутністю в
ньому понад один рік, шляхом зняття її з
реєстраційного обліку та стягнути з
відповідача на його користь понесені
судові витрати.
Представник позивача в судове
засідання не з'явилася, про час та місце
розгляду справи повідомлялася
належним чином. Подала до суду заяву
про розгляд справи без її участі.
Вказала, що позовні вимоги підтримує
повністю, просила їх задоволити, у разі
неявки відповідача не заперечує проти
заочного розгляду справи.
ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася,
про час та місце розгляду справи
повідомлялая у встановленому законом
порядку, заяву чи клопотання про
перенесення розгляду справи не
подавала, заперечень проти позову до
суду не надходило.
В судове засідання відповідач не
з'явилась з невідомих суду причин, про
день та час розгляду справи
повідомлялась у встановленому порядку.
Суд, у відповідності до вимог ч. 4ст. 169
ЦПК України вважає можливим розгляд
справи у відсутності відповідача на
підставі наявних у справі доказів.
Суд відповідно до ст.224 ЦПК
України ухвалює рішення при заочному
розгляді справи.
Повно, всебічно та об'єктивно
дослідивши матеріали справи та
оцінивши їх в сукупності, суд приходить
до наступного висновку.
Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду із захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.
Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім випадків
встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1
належала на праві приватної спільної
часткової власності ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 по 1/3 частці кожному
співвласнику на підставі свідоцтва про
право власності на житло, виданого ВАТ
«Рівне-Азот» 13 жовтня 2003 року згідно
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фронду»
відповідно до наказу №20 від 13 жовтня 2003
04 березня 2011 року рішенням
Рівненського міського суду
Рівненської області по справі №-1352/11,
шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було
Рішенням Рівненського міського суду
від 28 березня 2012 року по справі №2-5658/11
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та ОСОБА_3
про виділ частки із майна, що є у
спільній частковій власності вирішено
стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_5
грошову компенсацію вартості 1/3
квартири АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 у
сумі 51 478,00 грн., та припинити право
власності ОСОБА_2 на 1/3 частку квартири
АДРЕСА_1.

Однак відповідач, в порушення вимог
закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» від 11 грудня 2003
року №1382-IV, не знялася з реєстрації у
квартирі.

Відповідно до актів від 13 травня 2014
року, 25 серпня 2014 року, 17 жовтня 2014 року,
складених комісією в складі майстра
ЖКП «Західне» та мешканців будинку
АДРЕСА_2, затвердженого начальником ЖКП
«Західне», у квартирі АДРЕСА_1, гр.
ОСОБА_2 зі слів сусідів з листопада 2011
року не проживає.

Відповідно до ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватись і розпоряджатись своєю
власністю. Право власності є
непорушним. Вказане також викладене у
ч. 1 ст. 319 ЦК України та ст. 150 Житлового
Кодексу України.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові
належить право володіння, користування
та розпорядження своїм майном. На зміст
права власності не впливають місце
проживання власника та
місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, ратифікованого
Законом України від 17 липня 1997 року,
кожна фізична або юридична особа має
право мирно володіти своїм майном.
Ніхто не може бути позбавлений своєї
власності інакше як в інтересах
суспільства і на умовах, передбачених
законом і загальними принципами
міжнародного права.

Згідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 383 ЦК України та ст. 150 ЖК
України, власник житлового будинку має
право використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
сім'ї, інших осіб і розпоряджатися
своїм житлом на власний розсуд.

Та обставина, що крім позивача та
ОСОБА_3 в належній їм на праві приватної
приватної спільної часткової
власності в квартирі зареєстрована
ОСОБА_2, що обмежує його право на вільне
володіння, користування та
розпорядження своїм майном, призводить
до додаткових витрат по утриманню
квартири.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Статтею 71 Житлового кодексу України
передбачено, що при тимчасовій
відсутності наймача або членів його
сім'ї за ними зберігається жиле
приміщення протягом шести місяців.
Отже, зі спливом шестимісячного
терміну особа втрачає право
користування жилим приміщенням.

Статтею 72 ЖК України передбачено що
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, проводиться в
судовому порядку.

Враховуючи вище наведене суд вважає, що
відповідач втратила право
користуватись житловим приміщенням за
адресою АДРЕСА_1, у зв'язку з
відсутністю в ньому понад один рік, а
тому позов підлягає задоволенню.

Згідно ст. 88 ЦПК України, підлягає
стягненню з відповідача користь
позивача судовий збір в розмірі 243,60
грн.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 212 - 215, 218, 294,
296, 297 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право
користування житловим приміщенням, яке
розташоване за адресою АДРЕСА_1, у
зв'язку з відсутністю в ньому понад
один рік, шляхом зняття її з
реєстраційного обліку по зазначеній
адресі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у сумі 243,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржене
позивачем до апеляційного суду
Рівненської області через Рівненський
міський суд з поданням в десятиденний
строк апеляційної скарги з дня
проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
Сидорук Є.І.