Апеляційний суд
Житомирської області
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого
- судді: Гансецької І.А.

суддів: Микитюк О.Ю.,

Товянської О.В.

при секретарі: Гуковій О.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Житомирі справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Полісьбуд» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по
оплаті житлово-комунальних послуг

за апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Полісьбуд» на рішення Богунського
районного суду м.Житомира від 12 березня
2014 року,

в с т а н о в и в:

У липні 2013 Товариство з обмеженою
відповідальністю «Полісьбуд»
звернулося до суду з даним позовом. В
обгрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідач користується
послугами позивача по утриманню
будинку та прибудинкової території,
однак не в повному обсязі вносить плату
за отримані послуги. Просив стягнути з
ОСОБА_2 на його користь 1966,94 грн.
заборгованості.

Рішенням Богунського районного
суду м.Житомира від 12 березня 2014 року
позов задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь товариства 888,04 грн.
заборгованості по оплаті
житлового-комунальних послуг, що
виникла станом на 01.03.2013 року та 114,70 грн.
судового збору.

В апеляційній скарзі ТОВ «Полісьбуд»
просить змінити дане рішення,
задовольнивши позов в повному обсязі
та стягнувши судовий збір на його
користь в розмірі 229,40 грн.

Заслухавши доводи осіб, які з'явилися в
судове засідання, перевіривши
законність та обгрунтованість рішення
суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що відповідач є
власником квартири АДРЕСА_1.

У відповідності до вимог ст. 360 ЦК
України, співвласник відповідно до
своєї частки у праві спільної
часткової власності зобов'язаний
брати участь у витратах на
управління, утримання та збереження
спільного майна, у сплаті податків,
зборів (обов'язкових платежів), а
також нести відповідальність
перед третіми особами за
зобов'язаннями, пов'язаними із
спільним майном.

Згідно з вимогами ст. 20 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»,
споживач, зокрема, зобов'язаний укласти
договір на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору; оплачувати
житлово-комунальні послуги у
строки, встановлені договором або
законом.

За таких обставин, висновок суду першої
інстанції про те, що відповідач
фактично користується наданими
позивачем послугами (є споживачем
житлово-комунальних послуг) і
зобов'язана отримані послуги
оплачувати, є правильним.

Разом з тим, задовольняючи позовні
вимоги частково, суд обгрунтовано
виходив з того, що з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню
заборгованість за житлово-комунальні
послуги з урахуванням сплачених
відповідачем коштів, яка утворилась за
період з 01.03.2010 року станом на 01.03.2013
року в розмірі 888 грн. 04 коп., враховуючи
ту обставину, що позивач 06.03.2013 року
звертався до Богунського районного
суду м.Житомира із заявою про видачу
судового наказу про стягнення
заборгованості за комунальні послуги,
який було скасовано.

У відповідності до вимог ст. 257 ЦК
України, загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Стаття 267 ЦК України передбачає, що
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідачем заявлено клопотання про
застосування позовної давності до
вимог, заявлених позивачем.

Як вбачається з розрахунку
заборгованості, борг відповідача
утворився в період з грудня 2008 року. Із
заявою про видачу судового наказу
позивач звернувся до суду 06.03.2013 року.

Таким чином, з поданням заяви про
винесення вказаного судового наказу,
згідно з вимогами ст. 264 ЦК, перебіг
позовної давності перервався.

Правильним є висновок суду про
стягнення з відповідача на користь
позивача сплаченого ним судового збору
в розмірі 114,70 грн., оскільки позивач
надав суду оригінал квитанції про
сплату судового збору саме в такому
розмірі. Доказів про сплату судового
збору в іншому розмірі апелянт ні суду
першої, ні суду апеляційної інстанції
не надав.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції не
спростовують, а тому колегія суддів
приходить до висновку, що підстави для
скасування рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 315, 317, 319,
324, 325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Полісьбуд» відхилити.

Рішення Богунського районного суду
м.Житомира від 12 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий: Судді: