АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/8380/14 Справа: №
639/4342/13-ц Категорія: «право власності»
Головуючий 1 інстанції: Гаврилюк
С.М. Доповідач: Малінська С.М.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Харківської області
у складі:

Головуючого судді - Малінської С.М.,

Суддів - Швецової Л.А.,

Піддубного Р.М.,

за участю секретаря - Лотох І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного
суду м. Харкова від 30 жовтня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
треті особи: Харківська міська рада,
Управління Держземагенства у м.
Харкові Харківської області про
відновлення порушеного права
користування земельною ділянкою,
знесення самовільно побудованого
паркану, встановлення порядку
користування земельною ділянкою,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_3
звернулася до суду з названим позовом,
в обгрунтування якого посилалася не те,
що їй на підставі рішення народного
суду Жовтневого району м. Харква від 16
грудня 1975 року та Свідоцтва на право
особистої власності на жилий будинок
від 07 липня 1983 року на праві власності
належить 1/2 частина домоволодіння
АДРЕСА_1. Інша 1/2 частина
вказаного домоволодіння належить
відповідачу ОСОБА_2 Вказане
домоволодіння складається з будинку
літ. А-1 з надвірними будівлями , що
розташоване на земельній ділянці
площею 878 кв.м. Після розірвання шлюбу
та розподілу спільного майна, згідно
рішення суду від 16 грудня 1975 року
спірна земельна ділянка площею 878 кв.м.
також була розподілена на дві рівні
частки по 439 кв.м, відповідно до плану
від 10.12.1975 року. Позивач користується ?
частиною житлового будинку під літ. А з
відповідною частиною надвірних
будівель. Між сторонами по справі, які
мають окремі виходи, склалося фактичне
користування вказаною земельною
ділянкою, але відповідач самовільно
без згоди позивача захватила та
користується частиною ділянки, яка
належить ОСОБА_3, встановивши
бетонний паркан всупереч плану
розподілу земельної ділянки. Окрім
цього, ОСОБА_2 вирила на своїй частині
ділянки впритул до ділянки позивачки
дві помийні ями та копанку, з яких вода
разом із нечистотами потрапляють
шляхом перетікання на частину ділянки
позивача. Сторони не мають можливості у
добровільному порядку вирішити
вказаний спір, оскільки між ними
склалися неприязні стосунки, у зв'язку
з чим позивачка просила поновити її
порушене право користування земельною
ділянкою шляхом знесення самовільно
побудованого паркану, встановлення
порядку користування земельною
ділянкою.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Харкова від 30 жовтня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.
Встановлено порядок користування
земельною ділянкою, яка розташована
за адресою : АДРЕСА_1 , за
варіантом 2 судової
будівельно-технічної експертизи №
4022 від 30 травня 2014 року відповідно до
ідеальної частки кожного з
співвласників. Виділено в
користування ОСОБА_3
земельну ділянку площею 858,0 кв.м:
приватизована земельна ділянка площею
486, 6 кв.м; 1/2 площі загального
користування двох
співвласників = 13, 4 ( 26,9 /2) кв. м; 1/2 площі
земельної ділянки, що знаходиться у
користуванні співвласників - 358, 0 кв.м (
716 * 1/2). Виділено в користування
ОСОБА_2 земельну ділянку площею 858,0
кв.м: приватизована земельна ділянка
площею 486, 6 кв.м; 1/2 площі загального
користування двох
співвласників = 13, 4 ( 26,9 /2) кв. м; 1/2 площі
земельної ділянки, що знаходиться у
користуванні співвласників - 358, 0 кв.м (
716 * 1/2). Земельну ділянку площею 26, 9 кв. м
надано у спільне користування
співвласників. Границя розподілу
земельних ділянок
співвласників проходить у такий
спосіб: на відстані 15,70 м від
домоволодіння № 7 відрізок довжиною 1,89
м до кута житлового будинку; по
зовнішній стіні житлового будинку літ.
«А-1»; по лінії розподілу житлового
будинку літ. «А-1» та житлової прибудови
літ. «А2-1»; по зовнішній стіні житлової
прибудови літ. «А1-1» та прибудови літ.
«а4»; від кута прибудови літ. «а4» по
прямій відрізок довжиною 7,00 м; поворот
праворуч відрізок довжиною 5,77 м;
поворот ліворуч відрізок довжиною 17,86
м, що розділяє тильну сторону
приватизованої частини земельної
ділянки на відрізки 19,76 м та 2,18 м.; на
відстані 10,86 м від крапки А відрізок
довжиною 43,10 м, що розділяє сторону
земельної ділянки, що надана в оренду ,
на відрізки 9,25 м та 6,38 м. Границя по 2
варіанту розподілу земельної ділянки
вказана в додатку № 2 червоним
кольором. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 судові витрати за проведення
судової будівельно-технічної
експертизи № 4022 від 30 травня 2014
року в сумі 2448,00 грн. та судовий збір
у розмірі 57 грн. 35 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просила рішення
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, що з'явилися, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Судовим розглядом встановлено, що
сторони по справі є співвласниками
домоволодіння , що розташоване за
адресою: АДРЕСА_1.

Згідно рішення
народного суду Жовтневого району м.
Харкова від 24 листопада 1978 року в
користування ОСОБА_3 визначено в буд.
Літ. А-1 приміщення за №№ 1-4,1-5, 1-6 та
частина приміщення за № 1-1 з окремим
виходом в двір, а також земельна
ділянка з боку домоволодіння № 7 з
окремим виходом на вулицю. В
користування ОСОБА_4 визначено в
будинку літ. А-1 приміщення за №№ 1-2,1-3,
1-7, 1-8, а також частина приміщення за №
1-1, тобто 1-1а, як вказано у висновку
технічної експертизи, та зобов'язано
його влаштувати для себе окремий вихід
в двір із частини будинку, як
передбачено висновком технічної
експертизи. Визначено в користування
ОСОБА_4 земельну ділянку площею 439
кв.м зі сторони домоволодіння за № 11 з
окремим наявним виїздом, також з
надвірними будівлями.

Спадкоємицею майна ОСОБА_4,
який помер 29 листопада 2000 року , є
його дружина - відповідач по справі
ОСОБА_2, якій на праві власності
відповідно свідоцтва про право на
спадщину належить ? частина
зазначеного вище домоволодіння . Інаша
1/2 частина домоволодіння належить
позивачу на підставі свідоцтва про
право власності на жилий будинок,
виданого ЖЕУ Жовтневого району м.
Харкова від 7 червня 1983 року.

Земельна ділянка
площею 878 кв.м зареєстрована за
вказаним домоволодінням на підставі
рішення РВК № 124-23 від 02 вересня 1980
рроку. Фактична площа земельної
ділянки складає 1322 кв.м, в тому числі 444
кв.м передано у тимчасове
користування на підставі того ж
рішення.

Відповідно плану
земельної ділянки площа земельної
ділянки на підставі рішення 19 сесії 5
скликання ХМР від 27.02.2008 року № 38/08
складає 1716 кв.м Фактична площа
земельної ділянки складає 1742 кв.м.
Відповідно до державного акту на право
власності за земельну ділянку
співвласниками земельної ділянки по
вул. Старомалооснов'янській, 9 у м.
Харкові є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 В
матеріалах справи є також договір
оренди земельної ділянки від 27. грудня
2012 року, відповідно до якого сторони по
справі прийняли в строкове платне
користування земельну ділянку
несільськогосподарського призначення
- землі житлової та громадської
забудови, загальною площею 0,0716 га, яка
знаходиться за зазначеною адресою.

Під час натурного
обстеження експертом вказаної спірної
земельної ділянки встановлено, що межі
земельної ділянки порушені. Експертиза
проведена на основі державного акту та
договору оренди земельної ділянки.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_3, суд першої інстанції
обґрунтовано визначив порядок
користування спірною земельною
ділянкою між співвласниками
відповідно до другого варіанту
судової будівельно-технічної
експертизи № 4022
від 30 травня 2014 року, оскільки
даний варіант,
більше відповідає інтересам сторін,
ніж запропонований експертом перший
варіант розподілу земельної ділянки.

Відповідно до
ст. 88 ЗК України, володіння,
користування та розпорядження
земельною ділянкою повинно
здійснюватися за згодою всіх
співвласників згідно з договором.
Договір між сторонами не укладався.

Згідно ст. 120 ЗК
України, право на земельну ділянку
визначається
пропорційно часткам осіб у вартості
будівлі.

Відповідно до ст. ст. 79,
86, 88, 89, 107
Земельного Кодексу України
земельна ділянка може знаходитись у
спільній власності з визначенням
частки кожного з учасників спільної
власності (спільна часткова власність)
або без визначення часток.

Володіння, користування та
розпорядження земельною ділянкою, що
перебуває у спільній частковій
власності, здійснюється за згодою всіх
співвласників згідно з договором, а у
разі недосягнення згоди - у судовому
порядку.

Учасник спільної часткової
власності на земельну ділянку має
право на отримання в його володіння,
користування частини спільної
земельної ділянки, що відповідає
розміру належної йому частки. Поділ
земельної ділянки, яка є у спільній
сумісній власності, з виділенням
частки співвласника, може бути
здійснено за умови попереднього
визначення розміру земельних часток,
які є рівними, якщо інше не передбачено
законом або не встановлено судом.

Вирішуючи спір між сторонами, суд
першої інстанції обґрунтовано дійшов
висновку, що позивачем не надано жодних
належних доказів на підтвердження
позовних вимог щодо відновлення
порушеного права користування
земельною ділянкою, знесення
самовільно побудованого паркану.

Враховуючи викладене, судом
першої інстанції повно та всебічно
з'ясовано дійсні обставини справи, дано
належну оцінку зібраним доказам і
постановлено законне й обґрунтоване
рішення у справі, підстав для
скасування якого судова колегія не
вбачає.

Доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції не
спростовують.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Харкова від 30 жовтня 2014 року

залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді