АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/8959/14
Головуючий І-ої інстанції:
Доповідач: Коростійова В.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Коростійової
В.І.,

суддів: - Гуцал Л.В.,
Крилової Т.Г.,

за участю секретаря - Бойко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на ухвалу Московського
районного суду міста Харкова від 6
листопада 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Московського відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції, за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору - служби у справах дітей
Московського району управління служб у
справах дітей Державного департаменту
праці та соціальної політики
Харківської міської ради про визнання
дій Московського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції
незаконними, виключення майна з акту
опису та визнання права користування
житловим приміщенням, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3, ОСОБА_4
звернулися в суд з позовом до
Московського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції (далі -
Московський ВДВС ХМУЮ) про визнання
його дій незаконними, виключення майна
з акта опису, визнання права
користвання житловим приміщенням.

Просили:виключити із акта опису
державного виконавця Московського
ВДВС ХМУЮ) квартиру АДРЕСА_1;
зобов'язати Московський ВДВС ХМУЮ не
проводити будь-які дії, пов'язані з
відчуженням і реалізацією цієї
квартири його співробітниками;
витребувати від Московського ВДВС ХМУЮ
матеріали виконавчого провадження;
визнати за ОСОБА_4 і неповнолітнім
ОСОБА_5 право на проживання і
користвання квартирою АДРЕСА_1.

В огрунтування позову посилались на те,
що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1.

У квартирі мешкає ОСОБА_3, його дружина
і син ОСОБА_4, ОСОБА_5, а також інші його
родичі.

Вироком Московського районного суду
міста Харкова від 7 лютого 2013 року
ОСОБА_3 засуджено за ст.185 ч.3, ст.307 ч.2,
ст.309 ч.2 до 4-х років позбавлення волі з
конфіскацією майна.

12 жовтня 2014 року він дізнався, що
державний виконавець Московського
ВДВС ХМУЮ описав не його особисте
майно, що знаходиться у квартирі, а саму
квартиру і виставив її на торги.

Описавши квартиру, а не його особисте
майно, державний виконавець порушив
житлові права його та його родини.

Посилаючись на вказані обставини,
просив позов задовольнити.

20 жовтня 2014 року ОСОБА_3 подав
клопотання про забезпечення доказів та
виклик свідків.

Ухвалою Московського районного суду
міста Харкова від 24 жовтня 2014 року
відкрито провадження у справі.

Ухвалою Московського районного суду
міста Харкова від 6 листопада 2014 року
задоволено клопотання ОСОБА_3 про
виклик свідків та витребувано копію
виконавчого провадження.

В задоволенні іншої частини клопотання
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просе
ухвалу у частині відмови у накладенні
заборони Московському ВДВС ХМУЮ на
проведення будь-яких дій, пов'язаних з
відчуженням та реалізацією квартири
АДРЕСА_1 скасувати та постановити нову
ухвалу, якою зобов'язати Московський
ВДВС ХМУЮ не проводити будь-яких дій,
пов'язаних з відчуженням і реалізацією
вазаної квартири до розгляду справи по
суті.

Апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а ухвала у вказаній
частині - скасуванню з підстав,
передбачених п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України.

Відмовляючи у накладенні заборони
Московському ВДВС ХМУЮ на проведення
будь-яких дій, пов'язаних з відчуженням
та реалізацією квартири АДРЕСА_1, суд
першої інстанції послався на ст.153 ЦПК
України, вважаючи п.2 позовної заяви
заявою про забезпечення позову.

Такий висновок не грунтується на
матеріалах справи.

Із позовної заяви вбачається, що позов
пред'явлено лише до Московського ВДВС
ХМУЮ. При цьому позивач у п.2 позовної
заяви заявив вимогу - зобов'язати
Московський ВДВС ХМУЮ не проводити
будь-які дії, пов'язані з відчуженням і
реалізацією цієї квартири його
співробітниками.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.151 ЦПК України
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити, передбачені цим
Кодексом, заходи забезпечення позову. У
заяві про забезпечення позову повинно
бути зазначено:

1) причини, у зв'язку з якими потрібно
забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який
належить застосувати, з обґрунтуванням
його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для
забезпечення позову.

Мотивованої заяви про вжиття заходів
забезпечення позову, як передбачено ч.2
ст.151 ЦПК України, матеріали справи не
містять.

За таких обставин, суд порушив
встановлений законом порядок
вирішення питання про вжиття заходів
забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, п.3 ч.1 ст.312,
ст.ст. 313, 314, 315, 317, 318, 319 ЦПК України,
судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3,
ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Московського районного
суду міста Харкова від 6 листопада 2014
року у частині відмови у накладенні
заборони Московського відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції на проведення будь-яких дій,
пов'язаних з відчуженням та
реалізацією квартири АДРЕСА_1
скасувати з передачею питання на новий
розгляд до того ж суду.

В іншій частині ухвала не
оскаржувалась і судом апеляційної
інстанції не переглядалась.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення і оскарженню не підлягає,
як така, що не перешкоджає подальшому
провадженню у справі.

Головуючий -

Судді: