Єдиний унікальний номер 234/1115/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/4929/2014
Головуючий в 1 інстанції: Фоміна Ю.В.
Доповідач: Космачевська Т.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2014 року

Апеляційний суд Донецької
області у складі:

головуючого судді: Шевченко В.Ю.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.,

при секретарі: Бакунець Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Донецьку апеляційну
скаргу публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» на рішення
Краматорського міського суду
Донецької області від 01 квітня 2014 року
по справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Краматорського міського суду
Донецької області від 01 квітня 2014 року
у задоволенні позовних вимог
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -
відмовлено.

З вказаним рішенням суду не погодилося
публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк», подало
апеляційну скаргу, в якій вважає, що
рішення винесено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог апелянт
посилається на те, що висновки суду не
відповідають обставинам справи. На
підтвердження доводів посилається на
той факт, що він звернувся у межах
строку позовної давності, оскільки
відповідно до п.п. 5.5. умов, з якими
ознайомився відповідач, про що
свідчить особистий підпис, терміни
позовної давності по вимогах про
стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів за даним
договором встановлюється сторонами
тривалістю у 5 років. Таким чином,
сторони у письмовій формі домовилися
про збільшення строку позовної
давності по кредитному договору до 5
років, що не заборонено ст. 259 ЦК
України. Крім того, апелянт вказує, що
останнє погашення заборгованості за
кредитним договором було здійснено в
період, подовженого п.п. 5.5., дії
договору, і тому мало місце переривання
строків позовної давності і він
почався заново.

В судове засідання апеляційного суду
сторони не з'явилися, про час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, про що свідчать отримані ними
телефонограми. Представник позивача
надав заяву про розгляд справи за його
відсутністю, доводи апеляційної скарги
підтримав, просив скасувати рішення
суду першої інстанції та задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК
України неявка сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
розглядові справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим
слухати справу за відсутністю сторін.

Заслухавши суддю - доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши

доводи апеляційної скарги, апеляційний
суд вважає, що скарга не підлягає
задоволенню за таких підстав.

Відповідно до статей 11 і 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, ухваленим на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно із роз'ясненням Пленуму
Верховного Суду України, що міститься в
п. 2 постанови «Про судове рішення у
цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009
року, рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК,
вирішив справу згідно з нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин
відповідно до ст. 8 ЦПК, а також
правильно витлумачив ці норми. Якщо
спірні правовідносини не врегульовані
законом, суд застосовує закон, що
регулює подібні за змістом відносини
(аналогія закону), а за відсутності
такого - суд виходить із загальних
засад законодавства (аналогія права).

Обґрунтованим вважається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставинах, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
та заперечень,підтверджених доказами,
які були досліджені у судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність та
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також, якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено та
це вбачається з матеріалів справи, що
відповідно до договору №КТН3RX09355611 від
27.10.2006 р. позивач надав відповідачу
споживчий строковий кредит у сумі 1982,20
грн. на строк 18 місяців з 27.10.2006 року по
27.04.2008 р. включно, з умовами сплати за
користування кредитом відсотків у
розмірі 1,0% на місяць, на суму залишку
заборгованості за кредитом, щомісячної
винагороди за надання фінансового
інструменту у розмірі 43,61 грн. та
одноразової винагороди за надання
фінансового інструменту у розмірі 180,20
грн. в обмін на зобов'язання
відповідачки з повернення кредиту,
сплати відсотків, винагороди, комісії в
зазначені в Заяві та Умовах надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») строки. Погашення
заборгованості здійснюється в
наступному порядку: щомісяця в період
сплати, за який приймається період з 10
по 15 число кожного місяця Позичальник
повинен надавати Банку грошові кошти
(щомісячний платіж) у сумі 164,64 грн. для
погашення заборгованості за Кредитом,
яка складається із заборгованості за
Кредитом, за відсотків, винагороди,
комісії, а також інші витрати згідно
Умов. (а.с. 7-17).

Відповідно до п. 5.5 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт), термін
позовної давності по вимогам про
стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів за даним
Договором встановлюється сторонами
тривалістю 5 років (а.с. 10-17).

Згідно довідки-розрахунку загальна
сума заборгованості станом на 20.01.2014
року становить 30038,57 грн., яка
складається з: 7523,79 грн. -
заборгованість по відсотках за
користування кредитом; 688,39 грн. -
заборгованість з комісії; 19919,79 -
заборгованість з пені; 500,00 грн. - штраф
(фіксована частина); 1406,60 грн. - штраф
(процентна складова) (а.с.4-6).

Відповідно до рішення Краматорського
міського суду Донецької області від
26.09.2008 року по цивільній справі за
позовом ЗАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості, з ОСОБА_1
на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» була
стягнута заборгованість за кредитним
договором №КТН3RX09355611 від 27.10.2006 р. в
розмірі 5599,56 грн., з яких: 1982,20 грн. -
заборгованість за кредитом; 2190,92 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 741,37 грн. -
заборгованість по комісії; 685,07 грн. -
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором (а.с. 44).

З урахуванням вказаного судового
рішення заборгованість по кредитному
договору №КТН3RX09355611 від 27.10.2006 р.
складає: 5332,87 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом
(7532,79-2190,92 грн.); 19234,72 грн. - пеня за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором (19919,79-685,07); 500,00 грн. - штраф
(фіксована частина); 1406,60 грн. - штраф
(процентна складова).

Відповідно до виписки з рахунку
відповідача та меморіальних ордерів,
відповідач здійснювала погашення
заборгованості за кредитом, пені, та
сплатила в рахунок погашення
заборгованості по кредитному договору
КТН3RX09355611: 26 вересня 2008 р. - 1447,02 грн.; 25
вересня 2009 року - 200,00 грн.; 20.08.2012 року -
3500,00 грн. (1764,31 + 1735,69); 22.01.2013 року - 48,48
грн.; 236,52 грн.; 15.02.2013 року - 287,50 грн., а
всього 5719,52 грн., що відповідає сумі
кредиту, стягнутої за рішенням суду.
Інші кошти були списані банком в
рахунок погашення заборгованості по
кредиту з картрахунку без відомості
відповідача (а.с. 54-84).

Суд, відмовляючи у задоволенні позову,
виходив з того, що позивачем було
пропущено строк позовної давності,
оскільки з моменту закінчення строку
дії договору 27.04.2008 року і звернення до
суду та винесення судом рішення від
26.09.2008 року про стягнення суми боргу у
розмірі 5599,56 грн. за вказаним кредитним
договором пройшло більше 5 років. Суд не
прийняв до уваги пояснення позивача, що
мало місце переривання строку позовної
давності, бо як пояснив представник
відповідача добровільні платежі були
здійснені відповідачем в рахунок
погашення заборгованості стягнутої за
рішенням суду, інші платежі були
здійснені без її участі, що
підтверджується меморіальними
ордерами. Платежі по сплаті поточної
заборгованості не здійснювалися.

Такий висновок суду є правильним,
оскільки він не суперечить вимогам
закону та ґрунтуються на доказах,
наявних у матеріалах справи.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Частиною 2 статті 6 ЦК України
передбачено, що сторони мають право
врегулювати у договорі, який
передбачений актами цивільного
законодавства, свої відносини, які не
врегульовані цими актами.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що
відповідно до статті 6 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Із пункту 5.5 Умов та правил надання
банківських послуг вбачається, що
терміни позовної давності по вимогам
про стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів за даним
договором встановлюється сторонами
тривалістю у 5 років (а.с. 16).

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення (ч. 3
ст. 267 ЦК України).

У матеріалах справи міститься заява
відповідача про застосування строків
позовної давності (а.с. 42-43).

Пунктом 7 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів» забороняється
кредитодавцю вимагати повернення
споживчого кредиту строк давності
якого минув.

Як роз`яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в п. 31 постанови «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» від 30.03.2012
року №5, враховуючи положення пункту 7
частини тринадцятої статті 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
суди мають виходити з того, що у спорах
щодо споживчого кредитування
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув. У зв'язку із цим
позовна давність за позовом про
повернення споживчого кредиту
застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі.

Оскільки зі спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення пункту 7 частини тринадцятої
статті 11 Закону України «Про захист
прав споживачів» застосовуються й до
додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи).

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку щодо
відсутності правових підстав для
задоволення позову і обґрунтовано
відмовив позивачеві у його задоволенні
за пропуском строку позовної давності.

Посилання апелянта на добровільну
сплату платежів не відповідає
обставинам справи - наявні платежі
стягнуті з відповідача за рішенням
суду від 26.09.2008 року і не можуть
свідчити як визнання ним свого боргу та
добровільне погашення заборгованості.

Інші доводи скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Аналізуючи вище викладене, апеляційний
суд вважає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
підстав для скасування або зміни
рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги не має, доводи
апеляційної скарги необґрунтовані і не
спростовують висновків суду, тому
відповідно до частини 1 ст. 308 ЦПК
України апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду залишенню
без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України,
-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Краматорського міського суду
Донецької області від 01 квітня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: