Провадження № 2/161/4281/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

11 грудня 2014 року
м.
Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської
області

в складі головуючого судді - Присяжнюк
Л.М.,

при секретарі - Фурман Ю.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луцьку цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
встановлення факту постійного
проживання зі спадкодавцем на час
відкриття спадщини, зміну черговості
одержання права на спадкування та
визнання недійсним свідоцтва про право
на спадщину за законом, -

ВСТАНОВИВ:

05 вересня 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про
встановлення факту постійного
проживання зі спадкодавцем на час
відкриття спадщини, зміну черговості
одержання права на спадкування. Свій
позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
померла ОСОБА_5, а відтак відкрилася
спадщина на квартиру АДРЕСА_1, яка
належала спадкодавцю на праві
приватної власності. Відповідач ОСОБА_3
має право на спадкування за законом у
другу чергу як рідний брат спадкодавця.
Проте він із 1998 року до дня смерті
ОСОБА_5 проживав із нею однією сім'єю,
вони вели разом спільне господарство.
Крім того, він на даний час продовжує
проживати в квартирі та сплачує
комунальні послуги. Таким чином вважає,
що він має право на спадкування за
законом у четвертій черзі, як особа, яка
проживала зі спадкодавцем однією
сім'єю не менше як п'ять років до часу
відкриття спадщини. Водночас протягом
тривалого часу через тяжку хворобу
ОСОБА_5 потребувала стороннього
догляду, він забезпечував догляд та
опіку над нею, а відповідач не
опікувався тяжко хворою сестрою. А тому
просить встановити юридичний факт
постійного проживання зі спадкодавцем
на час відкриття спадщини, визнати, що
він має право на спадкування за законом
разом із відповідачем та визнати
недійсним свідоцтво про право на
спадщину за законом, видане ОСОБА_3
приватним нотаріусом Луцького
міського нотаріального округу ОСОБА_7 08
серпня 2014 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримав заявлений позов, з підстав у
ньому наведених, просив задовольнити.
Додатково суду пояснив, що проживав із
ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу однією
сім'єю, оскільки вона потребувала
стороннього догляду він постійно
опікувався нею, допомагав їй у всьому
до смерті, укладати шлюб ОСОБА_5 не
бажала.

Представник позивача ОСОБА_2 в
судовому засіданні позов підтримала з
підстав викладених у позовній заяві,
просила задовольнити. Додатково суду
пояснила, що позивач та відповідач
проживали з 1998 року як чоловік і
дружина однією сім'єю без реєстрації
шлюбу в квартирі АДРЕСА_1. З 2009 року
ОСОБА_5 хворіла та потребувала
стороннього догляду, який здійснював
над нею позивач по справі до її смерті,
а тому має право так як і відповідач на
спадкування за законом після смерті
спадкодавця.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3
та його представник ОСОБА_4 позов не
визнали, заперечили щодо його
задоволення. Відповідач додатково
пояснив, що його сестра проживала та
була власником спірної квартири. Після
її смерті відкрилася спадщина на
спадкове майно, внаслідок чого він як
спадкоємець другої черги прийняв
спадщину. Вважає, що спадкодавець
ОСОБА_5 не проживала разом із позивачем
однією сім'єю, крім того шлюб вони не
зареєстрували, та згоди ОСОБА_5 на
реєстрацію позивача у спірній квартирі
не було. Позивач зловживає спиртними
напоями, немає паспорта, неодноразово
застосовував до сестри фізичне
насилля, допомоги на її утримання,
лікування та поховання не надавав, а
тому їх відносини не можна назвати
сімейними.

Заслухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, свідків,
дослідивши та оцінивши подані докази,
суд дійшов висновку, що в задоволенні
позову слід відмовити з наступних
підстав.

Судом встановлено, що на праві
власності ОСОБА_5 належала квартира
АДРЕСА_1, що стверджується свідоцтвом
про право власності на житло від 01
червня 2006 року (а.с.6). Із будинкової
книги вбачається, що в даній квартирі
була зареєстрована лише ОСОБА_5 (а.с.9-12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 померла,
внаслідок чого відкрилася спадщина на
вищевказану квартиру.

Згідно свідоцтва про право на спадщину
за законом від 08 серпня 2014 року
спадкоємцем зазначеного в свідоцтві
майна ОСОБА_5 є її брат ОСОБА_3 (а.с.32). На
підставі зазначеного свідоцтва
відповідач набув право власності на
спірну квартиру, що стверджується
витягом з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності від 08 серпня 2014
року(а.с.33).

Позивач вважає, що оскільки він
проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_5
однією сім'єю із 1998 року і до її смерті,
доглядав ОСОБА_5, яка тяжко хворіла та
потребувала стороннього догляду, а
тому також має право разом на
спадкування за законом із
відповідачем.

Проте дані обставини не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до ч.2 ст. 1259 ЦК України
фізична особа, яка є спадкоємцем за
законом наступних черг, може за
рішенням суду одержати право на
спадкування разом із спадкоємцями тієї
черги, яка має право на спадкування, за
умови, що вона протягом тривалого часу
опікувалася, матеріально
забезпечувала, надавала іншу допомогу
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Так, із пояснень позивача встановлено,
що він до 2008 року був зареєстрований в
АДРЕСА_2 в колишньої співмешканки, на
даний час він ніде не зареєстрований, а
пенсію продовжує отримувати в
Горохівському районі за місцем
останньої реєстрації.

З довідки управління Пенсійного фонду
України в Горохівському районі
вбачається, що ОСОБА_1 житель АДРЕСА_2
перебуває на обліку в управлінні та
отримує пенсію по віку (а.с. 56).

Таким чином, враховуючи, що сторони
шлюб не зареєстрували, сама по собі
дана обставина свідчить про те, що вони
не мали спільного наміру створювати
сім'ю.

Відповідач ОСОБА_3 не заперечує, що він
неодноразово бачив ОСОБА_1 у квартирі
ОСОБА_5, вважає, що вони підтримували
близькі стосунки, однак ОСОБА_5
створювати сім'ю із позивачем не
бажала.

Самостійне проживання ОСОБА_5 у спірній
квартирі і одноосібне ведення нею
господарства підтверджується також
довідкою територіального центру
соціального обслуговування м.Луцька
від 19 листопада 2014 року, з якої
вбачається, що ОСОБА_5 обслуговувалася
соціальним робітником відділення
соціальної допомоги вдома
територіального центру в період з 21
жовтня 2009 року до 30 березня 2013 року.
Знята з обслуговування 01 квітня 2013 року
в зв'язку зі смертю. Соціальні послуги
одинокій, двічі на тиждень, надавала
соціальний робітник тер центру Крень
Г.О. Відповідно до договору, укладеного
між ОСОБА_5 та установою їй надавалися
послуги: допомога в закупівлі
продуктів харчування, ліків та інших
товарів, допомога у прибиранні
помешкання, допомога у пранні, оплата
комунальних послуг, миття вікон (а.с.57).
В судовому засіданні позивачем не було
спростовано даного факту, а твердження
позивача про те, що такі послуги не
надавалися не знайшли свого
підтвердження.

З пояснень представника позивача
ОСОБА_2 та показань свідків ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12 встановлено, що ОСОБА_5
та ОСОБА_1 спільно робили ремонт у
спірній квартирі, однак беззаперечних
і будь-яких доказів на підтвердження
таких вимог суду не надано.

Із копії квитанції про оплату
комунальних послуг(а.с.35) вбачається, що
у ОСОБА_5 існує борг в розмірі 3248 грн. 32
коп., що підтверджує твердження
відповідача про ту обставину, що
позивач не брав участі в оплаті за
комунальні послуги, а також не довів в
судовому засіданні існування
спільного бюджету із ОСОБА_5 та надання
їй матеріальної допомоги (а.с.35).

З огляду на викладене показання
свідків ОСОБА_11, ОСОБА_10,ОСОБА_12
ОСОБА_1 спільне проживання позивача із
ОСОБА_5 у її квартирі, спільне ведення
господарства та здійснення за нею
стороннього догляду не доводять факт
проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_1 однією
сім'єю. Це стосується і наявних у
матеріалах справи фотографій, на яких
зображені сторони та їх рідні в різних
життєвих ситуаціях.

Позивачем також не спростовано доводи
відповідача про те, що лікування ОСОБА_5
здійснювалося за його кошти, а також і
її похорон, а з наданих суду доказів,
зокрема копій товарного чеку на
придбання ритуальних речей, копій
рецептів виписаних для лікування
ОСОБА_5 та копій чеків на придбання цих
ліків наданих відповідачем
підтверджується та обставина, що саме
ОСОБА_3 було здійснено належний догляд
за сестрою. В той же час, із поданих суду
дублікату виписки із історії хвороби
(а.с.58) та виписки № 5679 (а.с.59) не
вбачається, що спадкодавець ОСОБА_5
перебувала в безпорадному стані та
потребувала стороннього догляду
протягом тривалого часу, а лише
стверджується що остання перебувала на
лікуванні.

Спілкування сторін між собою, як
родинами також не може бути
беззаперечним доказом проживання
ОСОБА_5 і ОСОБА_1 однією сім'єю. Як
ствердив відповідач, це мало місце у
звязку з їх дружними, а не сімейними
відносинами.

Серед прав і обов'язків подружжя одним
з основних є взаємоповага сторін.
Відповідно до ст. 51 СК України дружина
та чоловік мають рівне право на повагу
до своєї індивідуальності, своїх
звичок та уподобань. Частиною 1 ст 55
цього Кодексу передбачено, що дружина
та чоловік зобов'язані спільно
піклуватися про побудову сімейних
відносин між собою на почуттях
взаємної любові, поваги дружби,
взаємодопомоги.

З наявних у справі доказів убачається,
що таких почуттів у сторін не було.

Відповідач в судовому засіданні
стверджував, що позивач часто
зловживав спиртними напоями,
неодноразово застосовував фізичну
силу до ОСОБА_5 Свідки ОСОБА_14 ОСОБА_15
дали покази в судовому засіданні на
підтвердження наведених фактів.

Аналіз вищенаведених обставин справи в
їх сукупності дає підстави зробити
висновок про відсутність у сторін
усталених відносин, що притаманні
сім'ї, а відносини, які між ними
склалися в дійсності, грунтувалися на
знайомстві, досягненні певних цілей,
отриманні задоволення від спілкування
одне з одним, спільному проведенні
вільного часу, надання одне одному
певних послуг на взаємовигідній основі
(місце для тимчасового проживання
позивача). Такі відносини між двома
людьми можливі і за відсутності факту
їх проживання однією сім'єю.

Тому встановлених законом підстав для
задоволення позову немає.

Керуючись ст.ст. 10-11, 57-60, 212-215 ЦПК
України, на підставі ст. 1259 ЦК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
встановлення факту постійного
проживання зі спадкодавцем на час
відкриття спадщини, зміну черговості
одержання права на спадкування та
визнання недійсним свідоцтва про право
на спадщину за законом - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Волинської області через Луцький
міськрайонний суд Волинської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Присяжнюк
Л.М.