пр. № 2/759/5371/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року року суддя Святошинського районного суду м. Києва Коваль О.А., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за надані адвокатські послуги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за надані адвокатські послуги у період за жовтень, листопад, грудень 2012 року, січень, березень, квітень, травень, липень, вересень, жовтень та грудень 2013 року, у відповідності до Договору про надання правової допомоги» від 30.11.2011 року у розмірі 15 891 грн. 53 коп., з яких: 13 500 грн. - гонорар за надані адвокатські послуги, а 2 391 грн. 53 коп. - пеня за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Разом з вказаним позовом позивач подав до Святошинського районного суду м. Києва заяву про його забезпечення, шляхом накладення арешту на все майно відповідача - 1 ОСОБА_2 та відповідача - 2 ОСОБА_3, обґрунтовуючи її тим, що відповідачі умисно ухиляються від виконання покладеного на них обов'язку щодо сплати грошової суми у розмірі 15 891 грн. 53 коп. та що відповідачі можуть відчужити все своє майно до набранням рішенням законної сили, наслідком чого стане утруднення або неможливість його виконання.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі, що також визначено і постановою Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову".

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте, сторона позивача не навела достатніх підстав щодо необхідності забезпечення даного позову та доказів того, що відповідачі мають намір відчужувати своє майно, чи будуть ухилятися від виконання рішення суду, за умови його позитивного вирішення, чи створювати обставини, які б утрудняли чи унеможливлювали його виконання, як і не вказала на існування взагалі такого майна, його ймовірну вартість, з огляду на те, що забезпечення позову має бути співмірним із самими заявленими позовними вимогами, коли такі в даному випадку складають на загальну суму 15 891 грн. 53 коп.

З огляду на викладене, суд вважає заяву про забезпечення позову такою, що не обґрунтовано з посиланням на відповідні докази, а тому вона задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.151, 152, 153, ст.210, ст. 293 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", суд

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання її копії (рішення Коституційного Суду України, від 27.01.2010 року за № 3-рп/2010 та інші, лист Вищого Спецалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.07.2011 року ).

Суддя: