Справа № 211/6235/14-ц
Провадження № 2/211/2460/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24 грудня 2014 року Довгинцівський
районний суд м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С.В.

при секретарі Жуковій А.С.

за участі позивача ОСОБА_1

у відсутність відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення матеріальних збитків та
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до відповідача про
стягнення матеріальних збитків та
моральної шкоди, вказавши, що 11.02.2013
року вона з відповідачем уклали
договір щодо виконання робіт по
виготовленню метало пластикових
конструкцій (металопластикових вікон
SТЕСО білого кольору) для встановлення
їх у її квартирі за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно з п. 3.2 вказаного договору,
відповідач був зобов'язаний
виготовити та доставити вироби в
18-денний термін.

У виконання п. 2.2 вказаного договору
вона сплатила відповідачу завдаток в
розмірі 3000,00 гривень.

Станом на сьогоднішній день відповідач
не виконав взяте на себе зобов'язання
виконати роботи по виготовленню та
доставці металопластикових
конструкцій в строк до 28.02.2013 року.

У зв'язку з чим, після 28.02.2013 року вона
приїхала до офісу ФОП ОСОБА_2 за
адресою: АДРЕСА_1 з вимогою виконати
свої зобов'язання, однак виявила, що за
даною адресою відповідач ФОП ОСОБА_2
ніколи не перебував, всі її телефонні
дзвінки до відповідача залишились без
відповіді.

При зверненні до Довгинцівського РВ
КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській
області, посадовими особами було
проведено перевірку по факту поданних
нею заяв, щодо притягнення відповідача
до кримінальної відповідальності та
рекомендовано їй звернутись до суду.

Крім того вона зверталася до Інспекції
з питань захисту прав споживачів у
Дніпропетровській області, та її
звернення було залишено без розгляду.

22.08.2014 року вона направила відповідачу
претензію з вимогою повернути їй
сплачену суму завдатку у розмірі 3000,00
грн., однак відповіді на дану
претензію до цього часу від
відповідача вона не отримала.

За п. 4.2. договору відповідач взяв на
себе зобов'язання сплатити неустойку в
розмірі 0,1 % від вартості даного
договору за кожен день просnрочки.

Згідно п. 2.1. даного договору вартість
договору складає 6100 ,00 грн., таким чином
за період з 01.03.2013 року по 26.09.2014 року (
574 дні) розмір неустойки складає: 6100
(вартість договору) *0,001*574 (кількість
днів просnрочки) = 3444 (три тисячі
чотириста сорок чотири)грн.

Також діями відповідача їй спричинена
моральна шкода, що полягає в наступному
- вона є людиною похилого віку, отримує
невелику пенсію, з якої відкладала
кошти на придбання вікон для створення
у квартирі відповідних умов для
проживання в осінньо - зимовий період.
Моральну шкоду оцінює у 5000,00 грн.
Просить стягнути з відповідача
заборгованість за невиконаними
договором виготовлення метало
пластикових конструкцій від 11.02.2013
року у розмірі 3000,00 грн., пеню у
розмірі 3444,00 грн., та моральну шкоду у
розмірі 5000,00 грн., а також сплачені нею
судові витрати зі сплати судового
збору у розмірі 487,20 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позов підтримала, посилаючись на
обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з"явився, про день слухання справи
повідомлений про що свідчать розписки
про отримання повісток рекомендованою
поштою.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню.

Судом в судовому засіданні
встановлено, що 11.02.2013 року між ОСОБА_1
- замовником та ФОП ОСОБА_2 -
виконавцем, офіс якого розміщений за
адресою: АДРЕСА_3, був укладений
договір б/н , відповідно до якого
позивач доручила, а відповідач
(Виконавець) зобов'язався виконати
роботи по виробленню
метало-пластикових конструкцій по
розцінкам Виконавця. Загальна вартість
Виробу складає 6100,00 грн. (вартість
договору). Завдаток вартості продукції
становить 3000,00 грн., а 3100,00 грн.,
сплачується після доставки. Після
сплати вартості замовлення виконавець
зобов'язується передати у власність
замовнику виготовлені вироби протягом
18 робочих днів з дня укладення
договору, а в разі якщо вироби
виготовляються за індивідуальними
розмірами замовника, строк
виготовлення та доставки збільшується
до 32 робочих днів. Зобов'язання
виконавця за цим договором вважаються
виконаними в повному обсязі після
підписання замовником акту
прийому-передачі замовлених виробів.
Договір натомість діє з дня підписання
до повного виконання сторонами угоди
своїх зобов'язань, та є дійсним та
чинним при наявності печатки. При цьому
в разі несплати замовником вартості
послуг договір вважається розірваним,
а внесений завдаток залишається
виконавцю. Натомість у разі
невиконання виконавцем своїх
зобов'язань по переданню у власність
замовлення замовнику він
зобов'язується сплатити неустойку в
розмірі 0,1 % від вартості вказаного
договору за кожен день прострочки (л.с.
8).

Виконання зобов'язання забезпечено
завдатком в розмірі 3000,00 грн., який
ОСОБА_1 сплатила відповідачу,
відповідно до п. 2.2 Договору в день
підписання договору.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_3 пояснив , що є сусідом позивачки.
Був присутнім 11 02 2013 року при укладанні
договору між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 При ньому
позивач передала гроші у розмірі 3000
грв. відповідачу . Вікна до сьогодні не
виготовлені.

Згідно ч.2 ст.11 ЦК України, підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків є, зокрема, договори та інші
правочини.

Відповідно до ст..626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору (ст..638 ч.1
ЦК України). Відповідно до ст..629 ЦК
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами. Статтею 526 ЦК
України передбачено, що зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.

Судом встановлено, що всупереч умовам
укладеного договору відповідач вироби
позивачу не доставив і не встановив до
теперішнього часу.

Відповідно до п.п.2, 6 ч.1 ст.4 ЗУ «Про
захист прав споживачів» споживачі під
час придбання, замовлення або
використання продукції, яка
реалізується на території України, для
задоволення своїх особистих потреб
мають право на належну якість
продукції та обслуговування та
звернення до суду та інших
уповноважених державних органів за
захистом порушених прав.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону країни
«Про захист прав споживачів» споживач
має право відмовитися від договору про
виконання робіт (надання послуг) і
вимагати відшкодування збитків, якщо
виконавець своєчасно не приступив до
виконання зобов'язань за договором або
виконує роботу так повільно, що
закінчити її у визначений строк стає
неможливим.

Відповідач жодних доказів на
підтвердження належності виконання
своїх обов'язків за договором,
укладеним 11.02.2013р. з позивачем не надав.

Також ним не надано у порушення
положень Закону України «Про захист
прав споживачів» жодного документу, що
засвідчує факт виконання роботи
(надання послуги), жодного акту
виконаних робіт.

За таких обставин суд вважає, що
відповідач порушив умови Договору, та
вимоги Закону України «Про захист прав
споживачів», а тому позивач мала
підстави для звернення до суду з даною
вимогою. Тобто вимога позивача про
стягнення сплачених коштів підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Згідно зі ст.549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобовязання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобовязання за кожен день прострочення
виконання.

Як вбачається з п.4.2 Договору в разі
невиконання відповідачем п.3.2, з вини
останнього, повинен сплатити неустойку
в розмірі 0,01% від вартості Договору за
кожний день прострочки. Отже, стягненню
з відповідача належить сума неустойки,
розмір якої становить 3444,00грн. за 574
днів за період з 01.03.2013р. по 26.09.2014р.

Щодо вимог позивача про стягнення з
відповідача на її користь моральної
шкоди у розмірі 5 000,00 грн., суд приходить
до висновку про відмову в їх
задоволенні, виходячи з наступного.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п.2 постанови від 31 березня 1995
року №4 «Про судову практику в спорах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» спори про
відшкодування заподіяної фізичної
особі моральної (немайнової) шкоди
розглядаються, зокрема: коли право на
її відшкодування безпосередньо
передбачено нормами Конституції або
випливає з її положень; у випадках коли
встановлена відповідальність за
заподіяння моральної шкоди; при
порушенні зобов'язань, які підпадають
під дію Закону України «Про захист прав
споживачів» чи інших законів, що
регулюють такі зобов'язання і
передбачають відшкодування моральної
(немайнової) шкоди.

Правовідносини, що виникли між
сторонами в розглянутій справі, є
договірними, тому відшкодування
моральної шкоди у випадку їх порушення
законом не передбачено.

П. 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав
споживачів», який також поширюється на
спірні правовідносини, передбачає
право споживача на відшкодування
моральної шкоди лише у випадках, коли
така шкода заподіяна небезпечною для
життя, здоров»я продукцією. Судом не
встановлено, що невиконання
відповідачем умов договору могло
призвести до ситуації, яка могла стати
небезпечною для життя і здоров'я
позивача, а тому підстави для
відшкодування відповідачем моральної
шкоди у відповідності до вимог
передбачених Законом України «Про
захист прав споживачів» в даних
спірних правовідносинах відсутні.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України до
судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи: витрат на правову допомогу;
витрат, пов'язаних із проведенням
судових експертиз.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги підлягають задоволенню
частково, а саме, з відповідача
належить стягнути на користь позивача
3000,00грн. завдатку, пеню в сумі 3444,00грн.
та судові витрати по сплаті судового
збору у розмірі 243,60 грв. Не підлягає
стягненню судовий збір у розмірі 243,60
грв. за подання позовних вимог про
стягнення моральної шкоди в зв"язку з
відмовою у позові в цій частині.

Керуючись ст.ст.10,60,88,212, 215 ЦПК України,
суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовільнити частково .

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
суду не відомий через не можливість
однозначно ідентифікувати ( довідка
Міністерства доходів та зборів від 11 11
2014 року ) , зареєстрованого за адресою:
АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1 3000 ( три
тисячі ) грв. завдатку, пеню в сумі 3444 (
три тисячі чотириста сорок чотири ) грв.
та судові витрати по сплаті судового
збору у розмірі 243 ( двісті сорок три )
грв. 60 грв., а всього 6687 ( шість тисяч
шістсот вісімдесят сім) грв. 60 коп.

В іншій частині позову відмовити.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Довгинцівський районний суд м. Кривого
Рогу, протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя: С. В. Ткаченко