Провадження №2-з/761/284/2014
У Х В А Л А

іменем України

09 вересня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді
Гайдук С.В.,

при секретарі
Савенко О.І.

розглянувши заяву позивачки ОСОБА_1 про
забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернувся до суду з позовом
до Кредитної спілки «Фінансова
Країна» про стягнення заборгованості
за договорами вкладу.

До суду надійшла заява позивачки
ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом
накладення арешту на грошові кошти, що
знаходяться чи можуть надійти на
розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ
КБ «Хрещатик» відкритий КС «Фінансова
Країна» на суму 144 504,21 грн., накладення
арешту на рухове мі нерухоме майно, що
належить КС «Фінансова Країна» на суму
144 504,21 грн. Свою заяву обґрунтовує тим,
що на її неодноразові звернення
відповідача не виконує свої договірні
зобов'язання, є вірогідність, що при
отриманні позовної ними можуть бути
вчинені дії, які унеможливлять
виконання рішення суду, а саме: зняття
грошових коштів з рахунку фінансової
установи та продаж належного їй майна.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про
забезпечення позову розглядається
судом, у провадженні якого перебуває
справа, в день її надходження без
повідомлення відповідача та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Суд, вивчивши позовні вимоги, заяву про
забезпечення позову, вважає, що заява
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України суд
за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити, передбачені цим
кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду. (ч. 3 ст. 151 ЦПК
України)

Згідно до п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов
може бути забезпечений накладенням
арешту на майно або грошові кошти, що
належать відповідачеві і знаходяться у
нього або в інших осіб.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 22.12.2006, № 9 «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» визначено, що
вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв'язку із застосуванням відповідних
заходів, оскільки може призвести до
незворотних наслідків. Також слід
враховувати, що вжиті заходи не повинні
перешкоджати господарській діяльності
юридичної особи або фізичної особи, яка
здійснює таку діяльність і
зареєстрована відповідно до закону як
підприємець.

Окрім того відповідно до вимог п. 4
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 22.12.2006, № 9, суд має
пересвідчитись, що існує реальна
загроза невиконання чи утруднення
виконання можливого рішення суду про
задоволення позову.

Разом з тим, позивачкою не надано
доказів на підтвердження того, що у
відповідача КС «Фінасова Країна» є
наміри на дії по зняттю грошових коштів
та продаж належного їм майна.

Також, стороною позивача не доведено
належними доказами, що невжиття
заходів забезпечення позову можу
утруднити чи унеможливити виконання
рішення суду.

Керуючись ст.ст. 130, 151-153 ЦПК України,
суд,

У
Х В А Л И В:

В задоволенні заяви позивачки ОСОБА_1
про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути
подано протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали. Апеляційна скарга
подається до Апеляційного суду м. Києва
через Шевченківський районний суд м.
Києва.

СУДДЯ: