Справа №127/8348/14-ц
Провадження № 2/127/5089/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі головуючого судді Кашпрука
Г.М.,

секретаря Мироненко В.В.,

за участю адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Вінниці цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
зменшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Вінницького
міського суду Вінницької області із
цивільним позовом до ОСОБА_3 про
зменшення розміру аліментів на
утримання повнолітнього сина.

Позов мотивував тим, що від спільного
шлюбу із ОСОБА_4 в нього народився син
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після досягнення
повноліття, в серпні 2013 року син
позивача ОСОБА_2 звернувся до нього із
позовом про стягнення аліментів на час
свого навчання у Вінницькому
національному медичному університеті
ім. М.І. Пирогова. Рішенням апеляційного
суду Вінницької області від 17.09.2013 року
змінено рішення суду першої інстанції
та стягнуто з ОСОБА_2 на утримання його
сина ОСОБА_3 аліменти на його на час
навчання у розмірі по 1500 грн. щомісяця.
Позивач вказує, що на даний час суттєво
змінились обставини, якими керувався
суд апеляційної інстанції, ухвалюючи
рішення про стягнення із нього
аліментів саме в такому розмірі.
Зокрема, зменшився розмір його доходів,
а саме він як фізична особа -
підприємець перебуває у стані
припинення. Крім того, рішенням суду
його зобов'язано до сплати аліментів на
користь матері ОСОБА_5, а також на його
утриманні перебуває дружина ОСОБА_6,
яка є інвалідом ІІІ-ої групи загального
захворювання. Зазначені обставини і
стали підставою для звернення до суду
із даним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2
та його представник за договором про
надання правової допомоги адвокат
ОСОБА_1 вимоги позову підтримали у
повному обсязі з підстав, викладених у
позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 та його
представник за довіреністю ОСОБА_4 в
судове засідання не з'явились, надавши
суду заяву про розгляд справи за його
відсутності, проти задоволення позову
заперечував. В ході судового розгляду
представник відповідача ОСОБА_4 позов
не визнала з тих підстав, що на її думку,
позивач умисно вжив всіх заходів, аби
приховати свої доходи та штучно
збільшити свої витрати, зокрема мала на
увазі судове рішення про стягнення з
позивача аліментів на утримання його
матері.

Заслухавши думку сторін та їх
представників, суд прийшов до
переконання про часткове задоволення
позову з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про народження
серії НОМЕР_2, виданого Вінницьким
міським відділом реєстрації актів
громадянського стану 30.03.1995 року,
батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2
та ОСОБА_4.

31.08.1995 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4
зареєстрували розірвання шлюбу у
відділ РАГС Староміського
райвиконкому м. Вінниці, актовий запис
№ 194.

Відповідно до постанови
Староміського районного суду м.
Вінниці від 29.06.1995 року з ОСОБА_2
стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти на
утримання сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
розмірі ? частини від усіх видів
доходів, але не менше 25 % прожиткового
мінімуму на дитину відповідного віку,
до досягнення ним 18-ти років.

17.09.2013 року Вінницьким міським судом
Вінницької області ухвалено рішення по
цивільній справі № 127/20682/13-ц за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання повнолітнього
сина на час його навчання, яким позов
задоволено частково та стягнуто з
відповідача аліменти у розмірі по 900,00
грн. щомісяця на час навчання позивача
у Вінницькому національному медичному
університеті, але не пізніше ніж до
досягнення ним 23-річного віку.

Рішенням апеляційного суду
Вінницької області від 10.10.2013 року
змінено рішення суду першої інстанції
та збільшено розмір аліментів, які
підлягають стягненню з ОСОБА_2 на
користь його повнолітнього сина на час
його навчання до 1 500,00 грн. щомісяця.
Ухвалюючи дане рішення, суд
апеляційної інстанції керувався тими
обставинами, що відповідач ОСОБА_2 на
час розгляду справи, займався
підприємницькою діяльністю і
отримувана ним сума загального доходу
давала йому можливість сплачувати
аліменти на утримання сина на час його
навчання у розмірі по 1 500,00 грн.

Згідно довідки № 1005 від 27.11.2014 року,
виданої Вінницьким національним
медичним університетом ОСОБА_3, він є
студентом 2-ого курсу денної форми
навчання за контрактом. Згідно довідки,
станом на 17.09.2014 року сума боргу за
навчання складала 4 688,00 грн.

Відповідно до виданої 11.12.2014 року ПАТ
«Вінницьке обласне підприємство
автобусних станцій 10599» довідки № 952,
ОСОБА_2 працює з 21.08.2009 року на
підприємстві на посаді начальника
автобусної станції - 2, і його дохід з
01.06.2014 року по 30.11.2014 року включно склав
14 475,26 грн., з яких вирахувано 5 857,84 грн.
аліментів згідно виконавчого листа.

Згідно довідки з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб- підприємців, станом на 17.04.2014 року
фізична особа-підприємець ОСОБА_2
перебував у стані припинення (а. с. 18).
Згідно аналогічної довідки станом на
02.10.2014 року відносно фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, останній не
перебуває у стані припинення (а. с. 159).
Після ознайомлення із попередньою
довідкою, позивач ОСОБА_2 надав у
судовому засіданні 26.12.2014 року довідку
з Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців про
те, що станом на 25.12.2014 року
підприємницьку діяльність фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 припинено за
власним рішенням (а. с. 165).

Згідно довідки № 358/р/17 від 23.12.2014
року, виданої Вінницькою об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління ДФС у Вінницькій
області, суб'єкт господарської
діяльності ОСОБА_2 в період з 01.01.2014 року
по 30.04.2014 року здійснював господарську
діяльність на спрощеній системі
оподаткування, а в період з 01.05.2014 року
по 30.09.2014 року здійснював 8осподарську
діяльність на загальній системі
оподаткування. За весь час
задекларував доходів у розмірі 1 300,00
грн.

Згідно договору № 3 оренди території
для паркування від 01.07.2013 року,
укладеного між ПАТ «Автобусний парк»
та ОСОБА_2, останній взяв в оренду
територію для паркування, площею 400 кв.
м., з орендною платою у розмірі по 6 000,00
грн. на місяць терміном дії на 11 місяців
та можливістю пролонгації термінів
його дії.

Відповідно до виданої ТОВ «Автобус -
Сервіс» довідки № 25 від 16.12.2014 року, на
підставі угоди про розірвання договору
№ 151 від 01.07.2012 року, станом на 01.06.2014
року договірні відносини по оренді
приміщення авто мийки між
підприємством та СПД ОСОБА_2 припинені.

Відповідно до довідки № 390 від 16.12.2014
року, виданої ПАТ «Автобусний парк», на
підставі угоди про розірвання договору
№ 3 від 01.06.2014 року, договірні відносини
по оренді площі стоянки автомобілів
між підприємством та СПД ОСОБА_2 було
припинено.

Згідно довідки № 343/8/17 від 19.12.2014 року,
виданої Вінницькою об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління ДФС у Вінницькій
області, суб'єкт господарської
діяльності ОСОБА_6, дружина позивача,
рахується на податковому обліку з
08.04.2014 року та здійснює підприємницьку
діяльність на спрощеній системі
оподаткування (а. с. 139).

Згідно Державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯМ
№ 097309, ОСОБА_2 є власником земельної
ділянки площею 2,000 га, цільове
призначення якої для ведення
особистого селянського господарства,
яка розташована на території
Біликовецької сільської ради
Жмеринського району Вінницької
області.

Відповідно до ст. 184 СК України, якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України,
розмір аліментів, визначений за
рішенням суду або домовленістю між
батьками, може бути згодом зменшено або
збільшено за рішенням суду за позовом
платника або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або сімейного
стану, погіршення або поліпшення
здоров'я когось із них та в інших
випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 198
Сімейного кодексу України, батьки
зобов'язані утримувати своїх
повнолітніх непрацездатних дочку,
сина, які потребують матеріальної
допомоги, якщо вони можуть таку
матеріальну допомогу надавати.

Згідно статті 199 цього ж Кодексу, якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу. Право на
утримання припиняється у разі
припинення навчання.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 3 статті 61 ЦПК
України, обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Відповідно до положень частини 4
статті 223 ЦПК України, якщо після
набрання рішенням суду законної сили,
яким з відповідача присуджені
періодичні платежі, зміняться
обставини, що впливають на визначені
розміри платежів, їх тривалість чи
припинення, кожна сторона має право
шляхом пред'явлення нового позову
вимагати зміни розміру, строків
платежів або звільнення від них.

В ході судового розгляду
встановлено, що у позивача від
спільного шлюбу з ОСОБА_4 є син ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь якого позивач
був зобов'язаний сплачувати аліменти
до досягнення ним повноліття. На даний
час, з матеріалів наданих
представником відповідача ОСОБА_4
вбачається, що в ОСОБА_2 існує
заборгованість по сплаті аліментів
згідно постанови Староміського
районного суду м. Вінниці на утримання
сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Заборгованість виникла ще за минулий
період та на даний час відбувається
примусові виконавчі дії щодо її
стягнення.

Під час ухвалення судом апеляційної
інстанції рішення про стягнення з
ОСОБА_2 аліментів на утримання сина в
розмірі по 1 500,00 грн. було враховано ту
обставину, що він здійснює
господарську діяльність та отримує
значний дохід, який дає йому можливість
сплачувати аліменти у відповідному
розмірі.

При зверненні до суду із даним
позовом ОСОБА_2 вказує на зміну
обставин, які унеможливлюють сплату
ним аліментів у розмірі по 1 500,00 грн. та
просить стягувати аліменти у частці
від його доходу, а саме по 1/5 частині від
доходів щомісячно. Як докази зазначає,
що за цей час він припинив діяльність
як суб'єкт господарської діяльності,
зобов'язаний судом до сплати аліментів
на користь та на утримання своєї матері
ОСОБА_8, та має на своєму утримання
дружину інваліда ОСОБА_6 Доходи отримує
лише від роботи на посаді директора
автостанції «Автовокзал Західний».

В той же час, аналізуючи надані
сторонами докази, суд приходить до
висновку про те, що позивач ОСОБА_2
умисно вжив заходів щодо делегалізації
своїх доходів, зменшення їх офіційного
розміру, саме з метою штучно створити
умови для зменшення розміру аліментів,
які він зобов'язаний сплачувати на
користь свого сина на час його навчання
відповідно до рішення апеляційного
суду вінницької області від 10.10.2013 року.

Зокрема, суд звертає увагу на ту
обставину, що протягом 2014 року ОСОБА_2
двічі змінював стан своєї діяльності
як суб'єкта господарської діяльності.
Так, при подачі позову до суду, він
надав довідку з ЄДРПОУ, згідно якої він
як СГД перебував у стані припинення. В
ході судового розгляду відповідач
надав довідку з ЄДРПОУ станом через
п'ять місяців, згідно якої СГД ОСОБА_2 у
стані припинення вже не перебуває. Коли
позивач ОСОБА_2 дізнався про останню
довідку, він остаточно припиняє свою
діяльність як СГД, про що надає довідку
від 25.12.214 року.

Крім того, суд звернув увагу на ту
обставину, що термін початку
діяльності дружини позивача ОСОБА_6 як
СГД, співпав у часі з терміном
розірвання договорів оренди між ОСОБА_2
та ПАТ «Автобусний парк» і ТОВ
«Автобус-Сервіс».

Враховуючи дану обставину, у суду
відсутні підстави вважати, що ОСОБА_6
перебуває на утриманні у ОСОБА_2

Враховано судом і ту обставину, що
відповідно до договорів оренди, які
були ОСОБА_2 розірвані лише у червні 2014
року, він включно до дати розірвання
договорів сплачував орендну плату у
розмірі по 6 000,00 грн. щомісяця, що
спростовує його твердження про
відсутність у нього достатніх доходів
для сплати аліментів.

Крім того, судом враховано і ту
обставину, що позивач є власником
земельної ділянки розміром 2,000 га для
ведення особистого селянського
господарства, а відтак його доходи не
обмежуються лише заробітною платою на
посаді начальника автовокзалу
«Західний» у м. Вінниці. Оскільки
доходи він використання земельної
ділянки такою значною площею не є
сталими та їх важко обрахувати, суд
приходить до висновку, що відповідно до
положень статті 184 СК України, наявні
підстави вважати, що ОСОБА_2 має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
якого одержує в натурі, а тому вимоги
позову про зменшення розміру аліментів
та стягнення їх замість твердої
грошової суми у частці від доходу -
відсутні, а тому в цій частині позов
задоволенню не підлягає.

Наявність у позивача заборгованості
по сплаті аліментів на користь сина
свідчить, на думку суду, не про
можливість ним сплачувати аліменти у
встановленому розмірі, а про небажання
ОСОБА_2 виконувати судове рішення. На
користь такого твердження свідчить і
та обставина, що ОСОБА_2 на даний час ще
має заборгованість по сплаті аліментів
на утримання сина до досягнення ним
повноліття, яка утворилась в той час,
коли він здійснював господарську
діяльність і отримував значний дохід,
як це встановлено рішенням
апеляційного суду Вінницької області,
маючи можливість вчасно сплачувати
аліменти, встановлені постановою
Староміського районного суду м.
Вінниці.

В той же час, судом враховано ту
обставину, що на даний час ОСОБА_2
зобов'язаний судовим рішенням
сплачувати аліменти на утримання своєї
матері, а тому розмір реально отриманих
ним доходів дійсно зменшився на даний
час.

Із урахуванням наданих сторонами
доказів та фактичних обставин справи,
суд прийшов до переконання про
часткове задоволення позову та
зменшення розміру стягуваних з ОСОБА_2
аліментів на утримання його
повнолітнього сина ОСОБА_2 на час
навчання з 1 500,00 грн. до 1 200,00 грн.
щомісяця.

Питання судових витрат суд вирішує у
відповідності до положень статті 88 ЦПК
України із врахуванням пропорційності
часткового задоволення вимог позивача,
а тому всі судові витрати залишає за
позивачем.

Враховуючи вищевикладене та
керуючись ст. ст. 184, 192, 198, 199 СК України,
ст. ст. 10, 11, 15, 30, 60, 61, 88, 214, 216 - 218, 223 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, присуджених
рішенням апеляційного суду Вінницької
області від 10.10.2013 року по справі №
127/20682/13-ц, та стягувати з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
аліменти у твердій грошовій сумі в
розмірі по 1200,00 грн. щомісяця, починаючи
з 24.04.2014 року і до закінчення ним
навчання у Вінницькому національному
медичному університеті ім. М.І.
Пирогова, але не пізніше ніж до
досягнення ОСОБА_3 23-річного віку, а
саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 року включно.

Судові витрати залишити за позивачем.

В решті вимог позову відмовити.

Сторони мають право оскаржити рішення
суду до апеляційного суду Вінницької
області протягом десяти днів після
його проголошення, шляхом подачі
апеляційної скарги через суд першої
інстанції.

Суддя: