Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/1211/14
Головуючий у 1-й інстанції: Баранов В.І.
Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової
Д.А.

Дзярука М.П.

При секретарі: Камінській
О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне
рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 23 квітня 2013 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства акціонерний банк
«Укргазбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2013 року АБ «Укргазбанк»
звернувся до суду з вищевказаним
позовом, в обґрунтування якого
зазначав, що 10.06.2008 року між АБ
«Укргазбанк» та ОСОБА_4 був укладений
кредитний договір № 243/08/4, відповідно
до умов якого позичальник отримав
грошові кошти в розмірі 212 500 грн. на
строк з 10.06.2008р. по 09.06.2015р. зі сплатою
процентів за користування кредитом,
виходячи з 18,5 % річних.

За положеннями п. 3.3.3. кредитного
договору ОСОБА_4 необхідно щомісячно з 1
по 10 число кожного місяця, починаючи з
місяця, наступного за місяцем
отримання кредиту сплачувати суму
кредиту в розмірі не менше 1/84 від суми
отриманого кредиту, що становить 2 529,76
грн.

Крім того, за положеннями п. 5.3
кредитного договору, за порушення
строків (термінів) повернення кредиту
та/або сплати процентів за
користування кредитом, передбачених
положеннями кредитного договору,
відповідачу ОСОБА_4 нараховується пеня
в розмірі 0,1 % від суми невиконаного
зобов'язання за кожний день
прострочення платежу від дня
виникнення такої прострочки, в межах
позовної давності, яку сторони
встановили згідно з п. 5.8 кредитного
договору в три роки.

На виконання зобов'язань за кредитним
договором позивач здійснив видачу
кредитних коштів ОСОБА_4 у сумі, що
визначена у кредитному договорі в
повному обсязі.

В свою чергу, ОСОБА_4 не виконав свої
зобов'язання за кредитним договором, і
починаючи з травня 2009 року не повертав
суму кредиту. У зв'язку з чим, станом на
05.12.2012р. загальна сума заборгованості
за кредитним договором становить 370 936,36
грн.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором 10.06.2008р. між
позивачем та ОСОБА_4 був укладений
договір застави транспортного засобу
№ 243/08/4/1з. За умовами п.п. 2.1, 2.2 договору
застави та п. 2.1 кредитного договору, в
забезпечення кредитного договору в
заставу передано автомобіль марки
MITSUBISHI PAJERO, 2008 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1, який
належить ОСОБА_4 на праві власності.

Крім того, 10.06.2008р. між позивачем,
відповідачем ОСОБА_4 та відповідачем
ОСОБА_3 був укладений договір поруки
№ 243/08/4/1П, відповідно до умов якого
остання взяла на себе зобов'язання
перед кредитором відповідати
солідарно по зобов'язанням ОСОБА_4, які
виникають з кредитного договору.

Посилаючись на зазначені обставини,
позивач просив суд стягнути солідарно
з відповідачів на свою користь
заборгованість за кредитним договором
№ 243/08/4 від 10.06.2008 року в розмірі 370 936,36
грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 23 квітня 2013 року позов
задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3
на користь ПАТ «Укргазбанк»
заборгованість за кредитним договором
№ 243/08/4 від 10.06.2008 року в розмірі 370 936,36
грн. та судовий збір в сумі 3 402 грн., а
всього - 374 338,36 грн.

Не погоджуючись із рішення суду в
частині стягнення у солідарному
порядку заборгованості за кредитним
договором з ОСОБА_3, остання подала
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на неповне з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду в частині солідарного стягнення
заборгованості за кредитним договором
та судових витрат з неї скасувати та
ухвалити в цій частині нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, пояснення учасників
процесу, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню.

На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог, або змінити
рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України
апеляційний суд ухвалює рішення у
випадках скасування судового рішення і
ухвалення нового або зміни рішення.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов, виходив із того, що позичальник
належним чином не виконує умови
кредитного договору, у зв'язку з чим
утворилась заборгованість, яка
підлягає солідарному стягненню з
боржника та поручителя.

З такими висновками суду повністю
погодитись не можна, оскільки ці
висновки суперечать вимогам закону та
не ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України у
разі, якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За положеннями ч. 1 ст. 553 та ч. 1 ст. 554 ЦК
України за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

За змістом указаних норм матеріального
права поручитель, хоча й пов'язаний із
боржником певними зобов'язальними
відносинами, є самостійним суб'єктом у
відносинах із кредитором.

За правилами ч. 4 ст. 559 ЦК України
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя. Якщо строк
основного зобов'язання не встановлений
або встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Якщо кредитним договором не визначено
інші умови виконання основного
зобов'язання, то у разі неналежного
виконання позичальником своїх
зобов'язань за цим договором строк
пред'явлення кредитором до поручителя
вимоги про повернення отриманих у
кредит коштів має обчислюватися з
моменту настання строку погашення
зобов'язання згідно з такими умовами,
тобто з моменту настання строку
виконання зобов'язання у повному
обсязі або у зв'язку із застосуванням
права на повернення кредиту
достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьомув разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору
про дію поруки до повного виконання
позичальником зобов'язання перед
кредитодавцем або до повного виконання
поручителем взятих на себе зобов'язань
не може розглядатися як установлення
строку дії поруки, оскільки це не
відповідає вимогам статті 252 ЦК
України, згідно з якою строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати (пункт 24 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних
правовідносин»).

Така правова позиція викладена і
Верховним Судом України в постанові
від 23 травня 2012 року при розгляді
справи № 6-33цс12, яка в силу статті 360-7
ЦПК є обов'язковою для всіх судів
України.

Судом встановлено, що 10.06.2008 року між
позивачем та відповідачем ОСОБА_4 був
укладений кредитний договір № 243/08/4, за
умовами якого Банк надає позичальнику
кредит в сумі 212 500,00 грн. на строк з 10
червня 2008 року по 09 червня 2015 року, або
по день визначений в п. 1.6 та в п. 3.3.11.
кредитного договору, із сплатою
процентів за користування кредитом,
виходячи із 18,5 % річних. Кредит
надається на придбання автомобіля
Mitsubishi Pajero V3.8 2008 року випуску, № НОМЕР_2
(а.с. 8-15).

ОСОБА_4 зобов'язаний щомісячно з 1 по 10
число кожного місяця, починаючи з
місяця наступного за місяцем отримання
кредиту, повертати суму кредиту, в
розмірі не менше 1/84 від суми отриманого
кредиту, що становить 2 529,76 грн., а
останній платіж сплачується в сумі 2
529,92 грн. не пізніше 09 червня 2015р. (п. 3.3.3
кредитного договору).

Відповідач ОСОБА_4 зобов'язаний
щомісячно, один раз на місяць, не
пізніше 10-го числа місяця наступного за
місяцем користування кредитом (крім
останнього місяця користування
кредитом) та в день закінчення строку,
на який надано кредит, сплачувати
проценти за користування кредитом з
розрахунку 18,5 % річних (п. 3.3.4 кредитного
договору).

Строк виконання зобов'язань
позичальника перед Банком щодо
повернення всієї суми кредиту,
нарахованих процентів, можливої
неустойки, комісій та інших видатків,
передбачених цим договором, вважається
таким, що настав, у разі настання
строку, визначеного п. 1.1 цього
договору, а також за рішенням Банку у
разі (незалежно від настання строку, на
який надано кредит згідно п. 1.1 цього
договору або строків часткової сплати
кредиту та/або сплати процентів,
встановлених цим договором)
неналежного виконання позичальником
своїх зобов'язань згідно цього
договору та зокрема зобов'язань,
передбачених п. 3.3 цього договору та/або
у разі прострочення (включаючи
одноразове прострочення) строків
сплати процентів та/або часткового
погашення кредиту згідно умов цього
договору (п. 1.6 кредитного договору).

Банк має право вимагати дострокового
виконання зобов'язань позичальника за
цим договором, забезпеченого заставою,
в разі порушення строків сплати
будь-яких платежів за цим договором, у
тому числі сплати процентів, комісій,
повного/часткового повернення кредиту
та інших платежів, передбачених цим
договором та договорами застави (п. 3.2.5
кредитного договору).

На виконання зобов'язань за кредитним
договором позивач здійснив видачу
кредитних коштів ОСОБА_4 у сумі, що
визначена у кредитному договорі, у
повному обсязі (а.с. 28).

В забезпечення виконання кредитних
зобов'язань між Банком та
відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_4 був
укладений договір поруки № 243/08/4/1П, за
умовами якого ОСОБА_3 поручається перед
кредитором за виконання позичальником
зобов'язань по кредитному договору №
243/08/4 від 10 червня 2008 року. Поручитель
несе солідарну відповідальність з
Позичальником перед Кредитором за
порушення виконання зобов'язань по
кредитному договору. ОСОБА_3 відповідає
за повернення заборгованості за
кредитним договором в тому ж обсязі, що
позичальник - за сплату кредиту,
процентів за користування кредитом,
неустойки (штрафи, пені) за невиконання
або неналежне виконання зобов'язання в
повному обсязі.

За положеннями п.п. 5.1, 5.2 договору
поруки, дійсний договір набуває
юридичної сили з моменту підписання
сторонами і діє до припинення
забезпеченого ним зобов'язання
позичальника за кредитним договором.
Порука також припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців з дня
настання строку виконання зобов'язання
позичальника за кредитним договором не
пред'явить вимоги до поручителя. Якщо
строк виконання зобов'язання не
зазначений або визначений моментом
вимоги, то відповідальність поручителя
перед кредитором припиняється після
закінчення одного року з дня укладання
цього договору (а.с. 16-18).

Як вбачається з розрахунку, станом на
05.12.2012 року заборгованість за кредитним
договором становить 370 936,36 грн. та
складається з: залишок основної суми
боргу за кредитом - 78 422,72 грн.; залишок
заборгованості за відсотками - 2 784,02
грн.; прострочена заборгованість по
кредиту - 99 826,65 грн.; прострочена
заборгованість по процентам - 86 096,67
грн.; заборгованість по пені за
несвоєчасну сплату кредиту - 61 246,74 грн.;
заборгованість по пені за несвоєчасну
сплату процентів - 42 559,56 грн. (а.с. 6-7).

Далі, з матеріалів справи вбачається,
що позичальнику ОСОБА_4 було
неодноразово направлені письмові
вимоги про повернення заборгованості
по кредиту: 28.01.2010р. - за вих. 1075 від
27.01.2010р.; 19.02.2010р. - за вих. 1101 від 17.02.2010р.
(а.с. 145, 148, 149). 28.01.2010р. за вих. 1080 від
28.01.2010р. письмову вимогу по погашенню
простроченої заборгованості було
направлено і поручителю ОСОБА_3 (а.с. 188,
189). Даних про отримання вказаних вимог
відповідачами в матеріалах справи не
має.

Крім того, 17.03.2010р. ОСОБА_4 отримав
письмову вимогу вих. № 1135 від 17.03.2010р.
про повернення в повному обсязі
заборгованості за кредитним договором
станом на 17.03.2010р. в розмірі 187 766,55 грн.
протягом тридцяти календарних днів з
моменту отримання вимоги (а.с. 147, 215).

Отже, зміст вимоги Банку від 17.03.2010р.,
яка була отримана ОСОБА_4 особисто, дає
підстави для висновку, що Банк, набувши
право вимагати дострокового
повернення всього кредиту за
вищенаведеними умовами кредитного
договору, змінив строк виконання
позичальником основного зобов'язання,
який ОСОБА_4 мав виконати протягом
тридцяти календарних днів з моменту
отримання вимоги.

Вимог до поручителя ОСОБА_3 протягом
шести місяців з дня настання строку
повернення всього кредиту Банк не
заявив. До суду з позовом до поручителя
Банк звернувся лише у січні 2013 року (а.с.
1-4).

Отже, Банк звернувся до суду з позовом
до поручителя вже після спливу
шестимісячного строку, встановленого
ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Оскільки строк поруки не є строком для
захисту порушеного права, а строком
існування (дії) самого зобов'язання
поруки, то право кредитора і обов'язок
поручителя по його закінченні
припиняються.

У зв'язку з цим, зобов'язання ОСОБА_3 за
договором поруки № 243/08/4/1П від 10 червня
2008 року припинились відповідно до ч. 4
ст. 559 ЦК України.

Таким чином, колегія суддів вважає
встановленим, що АБ «Укргазбанк», як
кредитор, протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання, який був
змінений ним відповідно до умов
кредитного договору, не пред'явив
вимоги до ОСОБА_3 про виконання нею
зобов'язань поручителя. Отже, доводи
апеляційної скарги знайшли своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи.

З огляду на викладене, оскаржуване
рішення в частині задоволення позовних
вимог Банку до ОСОБА_3 підлягає
скасуванню, з ухваленням в цій частині
вимог нового рішення, яким у
задоволенні позову про солідарне
стягнення заборгованості за кредитним
договором та судових витрат з ОСОБА_3
слід відмовити.

В частині задоволення позовних вимог
Банку про стягнення заборгованості з
ОСОБА_4 рішення суду першої інстанції
не оскаржене, а тому, у відповідності до
ч. 1 ст. 303 ЦПК України та роз'яснень п. 15
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 12 від 24 жовтня 2008 року "Про
судову практику розгляду цивільних
справ в апеляційному порядку"
апеляційним судом не переглядалось.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 23 квітня 2013 року по цій
справі в частині задоволення позовних
вимог Публічного акціонерного
товариства акціонерний банк
«Укргазбанк» до ОСОБА_3 про солідарне
стягнення заборгованості за кредитним
договором та судових витрат скасувати
та ухвалити в цій частині нове рішення,
яким у задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства акціонерний
банк «Укргазбанк» до ОСОБА_3 відмовити.

В іншій частині рішення по цій справі
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: