Справа № 200/3272/14-ц
Провадження № 2/200/1721/14
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И
31 березня 2014 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого - судді Циганкова В.О.
при секретарі Сабій О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської ради Про визнання права власності, -
Позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом, в якому просили суд визнати за ними право власності за набувальною давністю по 1/2 частині домоволодіння за адресою м. Дніпропетровськ, вул. 22-го партзїзду № 41 після самочинно проведеної реконструкції та перепланування.
В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що у 1987 році їх батьки перебуваючи у шлюбі зареєстрованому 27 грудня 1969 року на імя батька придбали 2/25 частки домоволодіння № 41 по вул. 22-Партзїзду у м. Дніпропетровську. Дане домоволодіння побудоване у 1900 році та на той час складалося з: земельної ділянки площею 941 кв.м. по фактичному користуванню, житлового будинку літ.А-1 загальною площею 96,3 кв.м., житловою площею 59,8 кв.м., житлового будинку Б-1 загальною площею 189,0 кв.м., житловою площею 139,4 кв.м., житлового будинку В-1, сараю літ.И, сараю літ.К, ґанків та прибудов. У володінні їх сім'ї знаходилась квартира №1 у житловому будинку літ.А-1, загальною площею 50,0 кв.м., житловою площею 34,7 кв.м., частина сараю, погріба та споруд загального користування. У 1997 році після смерті їх батька ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яку вони з матірю прийняли фактично про що державним нотаріусом Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори видано на ім'я ОСОБА_4 Свідоцтво про право власності на ? частку у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, а саме: 2/25 частки домоволодіння за адресом м. Дніпропетровськ, вул.22-го партз'їзду №41; Свідоцтво про право на спадщину за законом від 27.11.2012 р. на підставі якого їх мати ОСОБА_4 та Позивачі, отримали по 1/3 частки спадкового майна. У 1987 році, Дніпропетровський міський виконавчий комітет Ради народних депутатів прийняв рішення №118/3 від 17.04.1987 року про відведення Управлінню капітального будівництва Облвиконкому земельної ділянки, межами якої є вул.Короленко, К.Лібкнехта, Дарвіна та 22-го партзїзду, для проектування та будівництва технічної будівлі та інших споруд для Управління Комітету державної безпеки УРСР по Дніпропетровській області. Рішенням виконкому Дніпропетровської області №461 від 10.09.1987 року було дозволено знесення житлових будинків по вул. Красній №50, 48, 46 та по вул. 22-го партзїзду №41 (три будинки), №43 (один будинок). Рішенням Дніпропетровського міськвиконкому №337/1 від 14.10.1987 року було затверджено список сімей, які підлягали переселенню у звязку зі зносом житлових будинків. До 1990 року із трьох будинків домоволодіння було переселено вісім сімей. 13 вересня 1990 року рішенням Президії Дніпропетровської міської Ради народних депутатів №116 було призупинено дію рішення №118/3 від 17.04.1987 року Дніпропетровського міськвиконкому про відвід земельної ділянки під будівництво і усі роботи по знесенню вищевказаних будинків та відселенню сімей зупинили, їх сімю переселяти не стали у звязку із призупиненням дії вищевказаного рішення. З 1990 року їх сімя залишилася єдиною, яка проживала у домоволодінні, яке складалося із напівзруйнованого житлового будинку літ.Б-1, житлового будинку літ.А-1 та господарських споруд. Оскільки частина домоволодіння яка залишилася, та з якої виїхали пожильці почала руйнуватися, а допомоги від Дніпропетровського міськвинкому, незважаючи на неодноразові прохання, вони не отримали, їм нічого не залишалось робити, як своїми силами запобігати руйнації будинку шляхом проведення поточних та капітальних ремонтів. На сьогоднішній день вони продовжують проживати у вказаному житловому будинку з надвірними спорудами, добросовісно та безперервно володіють та відкрито користуються даним домоволодінням. Житловий будинок літ.Б-1 під дією погодних умов з часом остаточно зруйнувався. На замовлення їх матері, ОСОБА_4, КП ДМБТІ проведено інвентаризацію даного домоволодіння якою встановлено, що після перепланування та реконструкції зазначене домоволодіння складається з: А-1 - житловий будинок, що складається з: Квартира1: 1 - кухня площею 8,1 кв.м., 2 - туалет площею 2,1 кв.м., 3 - житлова площею 4,6 кв.м., 4 - житлова площею 16,9 кв.м., 5 - житлова площею 8,5 кв.м., 6 санвузол площею 4,7 кв.м., І веранда, всього по квартирі №1: загальна площа 50,0 кв.м., житлова площа 34,7 кв.м., допоміжна площа 12,4 кв.м., площа літніх приміщень 2,9 кв.м., Квартира2: 1 коридор площею 6,2 кв.м., 2 кухня площею 7,2 кв.м., 3 житлова площею 8,5 кв.м., 4 житлова площею 6,6 кв.м., 5 шафа площею 0,6 кв.м., всього по квартирі №2: загальна площа 29,1 кв.м., житлова площа - 15,1 кв.м., допоміжна площа 14,0 кв.м; Квартира2а: 1 кухня площею 3,7 кв.м., 2 коридор площею 3,5 кв.м., 3 житлова площею 10,0 кв.м., всього по квартирі №2а: загальна площа 17,2 кв.м., житлова площа 10,0 кв.м., допоміжна площа 7,2 кв.м., К сарай, И сарай, Ж гараж, М - душ, №1-4,6,7 споруди. На підставі проведеної інвентаризації КП ДМБТІ видано технічний паспорт. 19 червня 2013 року їх мати, ОСОБА_4О, померла. Після її смерті відкрилася спадщина, яку вони прийняли про що державним нотаріусом Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори видано Свідоцтво про праву на спадщину за законом від 25.12.2013 року зареєстроване в реєстрі за №4-1950, відповідно до якого Позивачі успадкували по ? частині частки домоволодіння яка належала померлій матері. Позивачі вважають, що оскільки з трьох будинків зазначеного домоволодіння залишився один половина якого належить їм, то їх частка в домоволодінні збільшилася та фактично становить ? його частину. Іншою ? частиною домоволодіння пожильців з якої було відселено вони на протязі 22 років користуються добросовісно, відкрито та безперервно утримуючи в належному стані житловий будинок та споруди, проводячи, як поточні, так і капітальні ремонти. Позивачами з метою встановлення інших власників домоволодіння до Кіровського відділу державної міграційної служби України в Дніпропетровській області направлено запит. Згідно відповіді з міграційної служби громадяни: ОСОБА_5 помер 06.11.1995 року, ОСОБА_6 помер 05.03.1996 року; ОСОБА_7 помер 14.04.1990 року, ОСОБА_8 померла 17.06.1975 року, ОСОБА_9 померла 09.06.1989 року, ОСОБА_10 помер 18.11.2001 року, ОСОБА_11 померла 05.06.1985 року, ОСОБА_12 померла 24.09.1969 року, ОСОБА_13 помер у 1986 році. Спадок на це майно ніхто не отримував. Таким чином позивачі зазначають, що передбачені нормами матеріального права обовязкові умови для визнання права власності після проведеного перепланування є дотриманим та виконаними, у звязку з чим і звертаються з даним позовом та вважають, що цілком справедливим та обгрунтованим буде рішення суду про визнання за ними права власності на частину домоволодіння (квартири 2, 2а, та господарські будівлі) за набувальною давністю.
Позивачі в судове засідання не з'явилися, однак надали до суду заяву в якій просили розглянути справу без їх участі на підставі наявних в матеріалах справи доказах, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.
Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час їх проведення повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, що є підставою для вирішення справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно зі ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Згідно частини 1 та 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.
Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.
Судом встановлено, що Дніпропетровський міський виконавчий комітет Ради народних депутатів, у 1987 році, прийняв рішення №118/3 від 17.04.1987 року про відведення Управлінню капітального будівництва Облвиконкому земельної ділянки, межами якої є вул.Короленко, К.Лібкнехта, Дарвіна та 22-го партзїзду, для проектування та будівництва технічної будівлі та інших споруд для Управління Комітету державної безпеки УРСР по Дніпропетровській області.
Рішенням виконкому Дніпропетровської області №461 від 10.09.1987 року було дозволено знесення житлових будинків по вул. Красній №50, 48, 46 та по вул. 22-го партзїзду №41 (три будинки), №43 (один будинок).

Рішенням Дніпропетровського міськвиконкому №337/1 від 14.10.1987 року було затверджено список сімей, які підлягали переселенню у звязку зі зносом житлових будинків.

Рішенням Президії Дніпропетровської міської Ради народних депутатів №116, 13.09.1990 року, було призупинено дію рішення №118/3 від 17.04.1987 року Дніпропетровського міськвиконкому про відвід земельної ділянки під будівництво і усі роботи по знесенню вищевказаних будинків та відселенню сімей зупинили.

Судом встановлено, що Позивач ОСОБА_2, є рідною дочкою ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що підверджується дублікатом свідоцтва про народження серія І-КИ №401833 від 20 липня 2012 року, копія якого міститься в матеріалах справи.

Судом встановлено, що Позивач ОСОБА_1, є рідною дочкою ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що підверджується дублікатом свідоцтва про народження серія І-КИ №401834 від 20 липня 2012 року, копія якого міститься в матеріалах справи.

Судом було встановлено, що відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_3 Миколайовичу.на підставі договору купівлі-продажу від 22.05.1987 року належало 2/25 частин домоволодіння №41 по вул. 22-го Партзїзду у м. Дніпропетровську, яке складалося з квартира №1 у житловому будинку літ.А-1, загальною площею 50,0 кв.м., житловою площею 34,7 кв.м., частина сараю, погріба та споруд загального користування.

27 листопада 2012 року державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської нотаріальної контори на імя ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 видано Свідоцтва про право на ? частину спадщини за законом, яка належала померлому ОСОБА_3, зареєстровані в реєстрі за №4-2031, №4-2034 та №4-2037, які містяться в матеріалах справи. На іншу ? частину спадщини було видано на ім'я ОСОБА_4 Свідоцтво про право власності на ? частку у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, зареєстроване в реєстрі під №4-2028.

Згідно з Свідоцтвами про праву на спадщину за законом від 25.12.2013 року зареєстрованими в реєстрі за №4-1950 та №4-1951, Позивачі успадкували по ? частині частки померлої ОСОБА_4. Свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/75 часток домоволодіння видано ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Факт проживання позивачів в домоволодінні №41 по вул. 22-го Партзїзду у м. Дніпропетровську підтверджується довідкою про склад сім'ї, виданою квартальним комітетом Бабушкінського райвиконкому м. Дніпропетровська.

Таким чином, судом було встановлено, що з 1990 року сімя Позивачів була єдиною, яка проживала у домоволодінні за адресою вул. 22-го партзїзду №41. За час проживання в домоволодінні Позивачі за власні кошти робили капітальні ремонти та перепланування у всьому будинку літ.А-1, щоб підтримувати його у придатному для проживання стані.

ФОП ОСОБА_14, на замовлення Позивачів було проведено інвентаризацію вказаного домоволодіння та зазначено, що після проведення реконструкції та перепланування утворилося домоволодіння, яке складається з:

- А-1 - житловий будинок, що складається з:

- Квартира1: 1 - кухня площею 8,1 кв.м., 2 - туалет площею 2,1 кв.м., 3 - житлова площею 4,6 кв.м., 4 - житлова площею 16,9 кв.м., 5 - житлова площею 8,5 кв.м., 6 санвузол площею 4,7 кв.м., І веранда, всього по квартирі №1: загальна площа 50,0 кв.м., житлова площа 34,7 кв.м., допоміжна площа 12,4 кв.м., площа літніх приміщень 2,9 кв.м.

- Квартира2: 1 коридор площею 6,2 кв.м., 2 кухня площею 7,2 кв.м., 3 житлова площею 8,5 кв.м., 4 житлова площею 6,6 кв.м., 5 шафа площею 0,6 кв.м., всього по квартирі №2: загальна площа 29,1 кв.м., житлова площа - 15,1 кв.м., допоміжна площа 14,0 кв.м;

- Квартира2а: 1 кухня площею 3,7 кв.м., 2 коридор площею 3,5 кв.м., 3 житлова площею 10,0 кв.м., всього по квартирі №2а: загальна площа 17,2 кв.м., житлова площа 10,0 кв.м., допоміжна площа 7,2 кв.м.

- К сарай,

- И сарай,

- Ж гараж,

- М - душ,

- №1-4,6,7 споруди.

За результатами інвентаризації, 16 грудня 2013 року, ФОП ОСОБА_14, видано технічний паспорт на домоволодіння.

Згідно довідки Кіровського районного відділу державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, яка міститься в матеріалах справи, співвласники інших 23/25 частин спірного домоволодіння: ОСОБА_5 помер 06.11.1995 року; ОСОБА_6 помер 05.03.1996 року; ОСОБА_7 помер 14.04.1990 року; ОСОБА_8 померла 17.06.1975 року; ОСОБА_9 померла 09.06.1989 року; ОСОБА_10 помер 18.11.2001 року; ОСОБА_11 померла 05.06.1985 року; ОСОБА_12 померла 24.09.1969 року; ОСОБА_13 помер у 1986 році.

Суд не може не прийняти до уваги той факт, що з домоволодіння яке складалося з:

земельної ділянки площею 941 кв.м. по фактичному користуванню, житлового будинку літ.А-1 загальною площею 96,3 кв.м., житловою площею 59,8 кв.м., житлового будинку Б-1 загальною площею 189,0 кв.м., житловою площею 139,4 кв.м., житлового будинку В-1, сараю літ.И, сараю літ.К, ґанків та прибудов, станом на сьогоднішній день складається з земельної ділянки площею 941 кв.м. по фактичному користуванню, житлового будинку літ.А-1 загальною площею 96,3 кв.м, сараю літ.И, сараю літ.К, ґанків та прибудов, тобто з трьох будинків домоволодіння залишився лише один половиною якого позивачі володіють на підставі права власності, а отже суд приходить до висновку, що частка Позивачів в домоволодінні збільшилася і фактично становить ? його частину.

Таким чином, з урахуванням викладеного вище, суд вважає за доцільне збільшити частку позивачів у домоволодінні до ? його частини, визнати за ними право власності на дану частку, а свідоцтва про право на спадщину за законом позивачів скасувати.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майно розпочалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Отже, добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивачі, як незаконні володільці, протягом всього часу володіння майном повиненні бути впевненими, що на це майно не претендують інші особи, і вони отримали це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього.

Факт добросовісного, відкритого та безперервного володіння позивачами спірною частиною домоволодіння підтверджується наданою довідкою про склад сім'ї, виданою квартальним комітетом Бабушкінського райвиконкому м. Дніпропетровська.

Відтак, позивачі добросовісно володіють чужим майном і продовжують ним відкрито та безперервно користуватись, і на час заявлення позовних вимог до суду термін такого користування складає понад десять років.

Відповідно до ч. 2 ст. 383 ЦК України, - Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку

Проведення ремонту та перепланування домоволодіння жодним чином не порушує прав третіх осіб, оскільки з часу його проведення жодних скарг не надходило

Суд вважає, що позивачі з урахуванням наведенного та згідно з нормами матеріального закону мають право за рішенням суду набути право власності іншу ? частину даного домоволодіння, яка складається з: квартири2, загальною площею 29,1 кв.м., житловою площею - 15,1 кв.м., квартири 2а, загальною площею 17,2 кв.м., житловою площею 10,0 кв.м. в житловому будинку А1, та відповідної частини господарських будівель та споруд, пожильців з яких було відселено, якою позивачі, користуються утримуючи в належному стані житловий будинок та споруди, проводячи, як поточні, так і капітальні ремонти.

Нормою ст. 182 ЦК України передбачена обов'язкова державна реєстрація права власності на нерухомі речі, його виникнення, перехід та припинення. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Реєстрація права власності на нерухоме майно здійснюють відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 1952-IV від 01.07.2004 року та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 703 від 22.07.2011 року, у відповідності до яких повноваження реєстраторів бюро технічної інвентаризації щодо проведення державної реєстрації прав припинені з 1 січня 2013 року, а функції з державної реєстрації прав покладаються на Укрдержреєстр та структурні підрозділи територіальних органів Мін'юсту, а також на спеціальних суб'єктів реєстрації - нотаріусів, які проводитимуть державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ст. 19 зазначеного Закону України, державна реєстрація прав проводиться, зокрема, на підставі рішення суду, що набрало законної сили.

За таких обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих позивачем доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати віднести за рахунок позивачів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57, 60, 197, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської ради про визнання права власності - задовольнити в повному обсязі.

Анулювати право власності на домоволодіння № 41 по вул. 22-го Партїзду у м. Дніпропетровську зареєстроване за померлими ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13.

Скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом серія ВРХ №736280 від 27.11.2012 року зареєстроване в реєстрі за №4-2031 видане Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, свідоцтво про право на спадщинуза законом серія ВРХ №736279 від 27.11.2012 року зареєстроване в реєстрі за №4-2034 видане Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, свідоцтво про право на спадщину за законом серія ВТМ №989585 від 25.12.2013 року зареєстроване в реєстрі за №4-1950 видане Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, свідоцтво про право на спадщину за законом серія ВТМ №989584 від 25.12.2013 року зареєстроване в реєстрі за №4-1951 видане Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, м. Дніпропетровськ, пр. Кірова, 94а/48, РНОКПП НОМЕР_1), право власності на 1/2 частину домоволодіння за адресою м. Дніпропетровськ, вул. 22-го партзїзду № 41, яке складається з:

- А-1 - житловий будинок, що складається з:

- Квартира1: 1 - кухня площею 8,1 кв.м., 2 - туалет площею 2,1 кв.м., 3 - житлова площею 4,6 кв.м., 4 - житлова площею 16,9 кв.м., 5 - житлова площею 8,5 кв.м., 6 санвузол площею 4,7 кв.м., І веранда, всього по квартирі №1: загальна площа 50,0 кв.м., житлова площа 34,7 кв.м., допоміжна площа 12,4 кв.м., площа літніх приміщень 2,9 кв.м.

- Квартира2: 1 коридор площею 6,2 кв.м., 2 кухня площею 7,2 кв.м., 3 житлова площею 8,5 кв.м., 4 житлова площею 6,6 кв.м., 5 шафа площею 0,6 кв.м., всього по квартирі №2: загальна площа 29,1 кв.м., житлова площа - 15,1 кв.м., допоміжна площа 14,0 кв.м;

- Квартира2а: 1 кухня площею 3,7 кв.м., 2 коридор площею 3,5 кв.м., 3 житлова площею 10,0 кв.м., всього по квартирі №2а: загальна площа 17,2 кв.м., житлова площа 10,0 кв.м., допоміжна площа 7,2 кв.м.

- К сарай,

- И сарай,

- Ж гараж,

- М - душ,

- №1-4,6,7 споруди

Визнати за ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, вул. Краснопільська, 6/34, РНОКПП НОМЕР_2), право власності на 1/2 частину домоволодіння за адресою м. Дніпропетровськ, вул. 22-го партзїзду №41, яке складається з:

- А-1 - житловий будинок, що складається з:

- Квартира1: 1 - кухня площею 8,1 кв.м., 2 - туалет площею 2,1 кв.м., 3 - житлова площею 4,6 кв.м., 4 - житлова площею 16,9 кв.м., 5 - житлова площею 8,5 кв.м., 6 санвузол площею 4,7 кв.м., І веранда, всього по квартирі №1: загальна площа 50,0 кв.м., житлова площа 34,7 кв.м., допоміжна площа 12,4 кв.м., площа літніх приміщень 2,9 кв.м.

- Квартира2: 1 коридор площею 6,2 кв.м., 2 кухня площею 7,2 кв.м., 3 житлова площею 8,5 кв.м., 4 житлова площею 6,6 кв.м., 5 шафа площею 0,6 кв.м., всього по квартирі №2: загальна площа 29,1 кв.м., житлова площа - 15,1 кв.м., допоміжна площа 14,0 кв.м;

- Квартира2а: 1 кухня площею 3,7 кв.м., 2 коридор площею 3,5 кв.м., 3 житлова площею 10,0 кв.м., всього по квартирі №2а: загальна площа 17,2 кв.м., житлова площа 10,0 кв.м., допоміжна площа 7,2 кв.м.

- К сарай,

- И сарай,

- Ж гараж,

- М - душ,

- №1-4,6,7 споруди

Судові витрати віднести за рахунок позивачів.

Відповідач має право подати протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська письмову заяву про перегляд цього заочного рішення, строк розгляду якої не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Рішення суду набуде законної сили, якщо не буде оскаржене, після закінчені строків на оскарження, а в разі оскарження з моменту оголошення ухвали суду апеляційної інстанції.

Суддя Циганков