Справа № 750/4350/13-ц Провадження № 22-ц/795/1315/2014 Головуючий у I інстанції: Логвіна Т. В.
Категорія: цивільна Доповідач: Кузюра Л. В.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

13 листопада 2014 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

Головуючого судді Кузюри Л.В.,

Суддів : Зінченко С.П., Мамонової О.Є.

При секретарі :Шкарупі Ю.В.

За участю: ОСОБА_1, її представника - ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 вересня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання батьківства,

У С Т А Н О В И В :

У травні 2013 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_3 про визнання його батьківства щодо її неповнолітньої дочки, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що з початку лютого 2011 року знаходилась з відповідачем у близьких стосунках, а наприкінці квітня цього ж року довідалась , що завагітніла, однак відповідач визнати себе батьком дитини відмовився.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 вересня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання його батьківства щодо її неповнолітньої дочки, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1, було задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просив скасувати зазначене рішення суду , посилаючись на те, що прийняти участь у розгляді справи та скористуватись всіма правами сторони, передбаченими ЦПК України, не мав можливості, оскільки з лютого 2012 року мешкає у м. Києві, судових викликів не отримував.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення позивача, її представника, представника відповідача, та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення місцевого суду та постановлення апеляційним судом нового рішення про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Постановивши рішення про задоволення вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ухилився від участі у проведенні судово-генетичної експертизи , призначеної судом з метою з"ясування питання щодо його батьківства, а тому , на підставі ч.1 ст. 146 ЦПК України, визнав факт для з"ясування якого експертизу було призначено.

Проте, вказаний висновок судом було постановлено передчасно, без повного з"ясування істотних обставин справи, що суперечить ст. 213 ЦПК України.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку було з"ясовано, що з лютого 2012 року відповідач проживає та проходить військову службу у м. Києві ( а.с.63, 64), через що жодної поштової кореспонденції, яка направлялась за адресою реєстрації його місця проживання , останнім не отримувалось.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 ухилився від надання експертам необхідних матеріалів, що й стало підставою для задоволення позову ОСОБА_1, ухвалено передчасно, а рішення суду не можна визнати обґрунтованим та законним.

Оскільки для вирішення питання про походження дитини від конкретної особи необхідні певні дослідження, які можуть бути виконані тільки спеціалізованою експертною установою, відповідно до приписів ст. 143 ЦПК України, та за клопотанням представника відповідача, в засіданні апеляційного суду було призначено судово-медичну генетичну експертизу, на вирішення якої поставлене питання: чи є ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, біологічним батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Висновком експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 258 від 17 жовтня 2014 року констатовано, що біологічне батьківство ОСОБА_3 щодо ОСОБА_5 , народженої ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, виключається ( а.с. 93-95).

За таких обставин, зважаючи на вказаний експертний висновок, підстави для визнання батьківства ОСОБА_3 щодо дочки ОСОБА_1, передбачені ст. 128 СК України, відсутні.

Посилання позивача на показання свідків, які підтверджують, що на час імовірного зачаття дитини сторони разом проводили час та зустрічали свята , не можуть бути взятими до уваги, оскільки за медичним критерієм батьківство відповідача виключається.

Зважаючи на наведене, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 вересня 2014 року підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В порядку розподілу судових витрат між сторонами за результатом розгляду справи, на підставі ст. 88 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню судові витрати в сумі 3280 ( три тисячі двісті вісімдесят ) грн 20 коп., які складаються з витрат останнього на сплату судового збору за апеляційне оскарження рішення суду в сумі 121 грн 80 коп. ( а.с.60) та витрат на оплату вартості експертизи в сумі 3158 грн 40 коп. ( а.с.102, 103 ).

Керуючись ст. 125, 128 Сімейного кодексу України, ст. 88, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд ,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 вересня 2014 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання батьківства щодо неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 3280 ( три тисячі двісті вісімдесят ) грн 20 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді :