Справа №
Провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 р. Ленінський районний суд
м. Харкова у складі:

головуючого - судді - Шрамко Л.Л.

з участю секретаря - Куніциної
М.Є.,

представника позивача - Олійник
А.О.,

представника відповідача -
ОСОБА_2.,

представника 3-ї особи - Шевченко
Т.С.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості,

3-я особа- ПАТ «УкрСиббанк»,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідачки
заборгованості за договором про
надання споживчого кредиту № 0
від 15.06.2007 р. у загальній сумі 778 603 грн. 09
коп., а також понесених судових витрат
по справі в сумі 3 441 грн.

16 грудня 2014 року представником
позивача подана заява про уточнення
позовних вимог, та стягнення з
відповідачки заборгованість по
відсоткам по кредитному договору №
0 від 15.06.2007 року за період з 19.12.2011
року по 09.12.2014 року в сумі 37 880,77 доларів
США, що згідно курсу НБУ складає 588 125,85
грн.

Позивач обґрунтовує свої позовні
вимоги тим, що 15 червня 2007р. між АКІБ
«УкрСиббанк», правонаступником якого є
ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_5, укладено
договір про надання споживчого кредиту
№ 0. Згідно умов договору АКІБ
«УкрСиббанк» надав ОСОБА_5 кредит в
сумі 103 000 доларів США, що еквівалентно
520150,00 грн. В якості забезпечення
виконання зобов'язання за договором №
0 від 15.05.2007 року, між АКІБ
«УкрСиббанк» та відповідачкою
укладено договір поруки № П/0 за
яким вона зобов'язалась відповідати за
виконання боржником ОСОБА_5 усіх
зобов'язань перед кредитором, що
виникли з кредитного договору № 0
в повному обсязі, як існуючих, так тих,
які можуть виникнути в майбутньому у
тому ж обсязі, що і основний боржник, за
всіма зобов'язаннями останнього,
включаючи повернення основної суми
боргу, сплати процентів, комісій,
відшкодування можливих збитків, сплату
пені та інших штрафних санкцій,
передбачених умовами основного
договору. 08 грудня 2011р. між позивачем та
ПАТ «УкрСиббанк» укладений договір
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами, в тому числі і щодо договору
№ 0 від 15.06.2007 р. та договору поруки
П/0, тобто до позивача перейшло
право вимоги до відповідачки.

З урахуванням уточнених позовних
вимог, винесеного заочного рішення
Дзержинського районного суду м.Харкова
08 листопада 2011 року, за яким з ОСОБА_5 та
відповідачки ОСОБА_7 солідарно
стягнено 111474, 32 доларів США у
відшкодування заборгованості за
кредитом, простроченим кредитом,
прострочених процентах, пені за
несвоєчасне погашення заборгованості
за кредитом та пені за несвоєчасне
погашення заборгованості по процентам,
позивач просить стягнути з
відповідачки заборгованість за
відсотками за кредитом за період з 19
грудня 2011 року по 09 грудня 2014 року у
вищезазначеній сумі.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 уточнену позовну заяву
підтримала, посилаючись на
вищевикладені обставини. Посилання
представника відповідачки на визнання
основного боржника банкрутом вважала
безпідставними, оскільки ОСОБА_5 брала
кредит, як фізична, а не юридична особа.
Крім того, зазначила, що зобов'язання
поручителя підтверджені вищевказаним
заочним рішенням суду, яке набрало
чинності. Вказаним рішенням
підтверджується своєчасне
пред'явленні вимоги до поручителя.
Також вважає необґрунтованими доводи
представників відповідача щодо
збільшення обсягу зобов'язань
кредитора без згоди поручителя,
оскільки додатковими угодами обсяг
відповідальності боржника не
збільшився, а лише визначена схема
погашення платежів. Також послалася на
те, що цивільним законодавством не
передбачено обов'язку нового кредитора
повідомляти боржника про уступку права
вимоги, та, крім того, ні першому, ні
новому кредитору боржник не виплатив
вказані відсотки.

Представники відповідачки ОСОБА_2 та
ОСОБА_8 в судовому засіданні проти
позову заперечували, пославшись на те,
що основний боржник ОСОБА_5,
поручителем якої виступила
відповідачка ОСОБА_7 ухвалою
Господарського суду Харківської
області від 16 квітня 2014 року визнана
банкрутом, у зв'язку з чим всі
незадоволені вимоги кредиторів, в тому
числі і вимоги позивача, вважаються
погашеними, а тому припиняються і всі
зобов'язання відповідачки, як
поручителя. Крім того, посилалися на
збільшення обсягу відповідальності
відповідачки як поручителя через
збільшення розміру процентної ставки
основному боржнику, шляхом визначення
конкретних (збільшених) процентних
ставок за додатковою угодою, за
відсутності згоди поручителя на
укладення такої додаткової угоди.
Також представник відповідачки ОСОБА_2
зазначав про пропущення позивачем
6-місячного строку для звернення до
поручителя з вимогою про стягнення
боргу, вважав, що в позові слід
відмовити. Також зазначив, що
купівля-продаж права вимоги здійснена
без повідомлення поручителя.

Представник 3-ї особи ПАТ «УкрСиббанк» -
Шевченко Т.С. при розгляді справи
поклалась на розсуд суду, зазначила, що
всі документи стосовно кладеного
кредитного договору т договору поруки
передані новому кредитору - позивачу.
Крім того, зазначила, що відсотки за
період, який є предметом розгляду суду,
не перераховувались боржником на
рахунок ПАТ «УкрСиббанк».

Суд, допитавши представників сторін та
3-ї особи, дослідивши матеріали справи
дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню в повному обсязі на
підставі наступного.

15 червня 2007р. між АКІБ «УкрСиббанк»,
який відповідно до вимог ЗУ «Про
акціонерні товариства» від 17.09.2008р.
змінив своє повне найменування на
публічне акціонерне товариство
«УкрСиббанк», та ОСОБА_5, укладено
договір про надання споживчого кредиту
№ 0.

Згідно умов договору АКІБ «УкрСиббанк»
надав ОСОБА_5 кредит в сумі 103 000 доларів
США 00 центів, що еквівалентно 520 150,00 грн.

В якості забезпечення виконання
зобов'язання, відповідно до п.2.1
Кредитного договору, 15.06.2007р. між АКІБ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_5 укладено
договір іпотеки, а також, 15.06.2007 р. між
АКІБ «УкрСиббанк» та поручителем -
ОСОБА_7 укладено договір поруки №
П/0.

Згідно з п.1.1 поручитель зобов'язується
перед кредитором відповідати за
виконання ОСОБА_5 усіх її зобов'язань
перед кредитором, що виникли з
кредитного договору № 0 від
15.06.2007р. в повному обсязі, як існуючих на
теперішній час, так тих, які можуть
виникнути в майбутньому.

Згідно з п.1.3 договору поруки
поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
основний боржник, за всіма
зобов'язаннями останнього, включаючи
повернення основної суми боргу, сплати
процентів, комісій, відшкодування
можливих збитків, сплату пені та інших
штрафних санкцій, передбачених умовами
основного договору

Відповідно до п.1.5 договору поруки
причини невиконання боржником своїх
зобов'язань за основним договором
ніяким чином можуть впливати на
виконання поручителем зобов'язань за
договором.

Згідно заочного рішення Дзержинського
районного суду м.Харкова від 08
листопада 2011 року з ОСОБА_5 та
відповідачки ОСОБА_7 солідарно
стягнено заборгованість за договором
споживчого кредиту №0 від 15.06.2007р.
в сумі 111474,32 доларів США, що є
еквівалентом 889643,11 грн., з яких 81481,93 дол.
США - заборгованість за строковим
кредитом; 5694,03 доларів США -
заборгованість за простроченим
кредитом; 21294,51 дол. США - заборгованість
за простроченими процентами за
користування кредитом; 623,26 дол. США -
пеня за несвоєчасне погашення
заборгованості за кредитом; 2380,59 дол.
США - пеня за несвоєчасне погашення
заборгованості по процентам за
користування кредитом.

08 грудня 2011 р. між Публічним
акціонерним товариством «Дельта Банк»
та ПАТ «УкрСиббанк» був укладений та
нотаріально посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_9 договір
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами.

Відповідно до умов п.2.1 зазначеного
договору купівлі-продажу ПАТ
«УкрСиббанк» погоджується продати
права вимоги за кредитами та передати
їх ПАТ «Дельта Банк», а ПАТ «Дельта
Банк» погоджується придбати права
вимоги за кредитами та прийняти їх.

Згідно зазначеного договору
купівлі-продажу, до ПАТ «Дельта Банк»
перейшло право вимоги до позичальників
ПАТ «УкрСиббанк», серед яких, зокрема,
зазначається кредитний договір №
1 від 09.02.2009р. та спірний договір
поруки.

Таким чином, відповідно до зазначеного
договору купівлі-продажу та згідно
ст.ст.512 ЦК України - Публічне
акціонерне товариство «Дельта банк»
набуло статусу нового кредитора у
спірному зобов'язанні за кредитними
зобов'язаннями ОСОБА_5, та до нього
відповідно до ст. 516 ЦК України перейшли
права первісного кредитора у
зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав.

Як вбачається з розрахунку
заборгованості за договором, у
позичальника ОСОБА_5 виникла
заборгованість по оплаті відсотків по
кредиту, розмір яких за період з 19.12.2011
року по 09.12.2014 року становить 37 880,77
доларів США, що за курсом НБУ на 09.12.2014
року складає 588 125,85 грн. , за курсом НБУ
100 доларів США дорівнює 1 552, 771 грн.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
мають виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу.

Як зазначено у статті 530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно ст.553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі.

Статтею 554 ЦК України встановлено, що у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

При солідарному зобов'язанні боржників
кредитор вправі вимагати виконання як
від боржників разом, так і від кожного з
них окремо.

Згідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилися, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Відповідно до ст. 1049, 1054 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
кредитору надані грошові кошти (кредит)
та сплатити проценти у строки та на
умовах, встановлених договором.

Посилання представника відповідачки
ОСОБА_7 - ОСОБА_2 на визнання
зобов'язання відповідачки за договором
поруки погашеними, через визнання
судом основного боржника - ОСОБА_5
банкрутом не має правового значення
для вирішення даної справи, оскільки
ОСОБА_5 брала споживчий кредит як
фізична особа.

Відповідно до ч.1 ст. 514 ЦК України до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Як зазначено у частині 1 ст. 516 ЦК
України заміна кредитора у
зобов'язанні здійснюється без згоди
боржника, якщо інше не встановлено
договором або законом, а відповідно до
частини 2 якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні, новий кредитор несе ризик
настання несприятливих для нього
наслідків. У цьому разі виконання
боржником свого обов'язку первісному
кредиторові є належним виконанням.

Відповідачкою не спростовано надані
позивачем докази щодо невиконання
боржником договірних зобов'язань в
частині сплати відсотків за кредитним
договором. У судовому засіданні
представники відповідачки також не
посилалися на те, що боржником
виплачувались відсотки першому
кредитору.

Вищенаведеним спростовуються доводи
представників відповідача щодо
відсутності у позивача права на
пред'явлення позову до поручителя.

Суд не приймає доводи представника
відповідачки на припинення поруки
через пропущення позивачем
шестимісячного строку пред'явлення
вимоги поручителю, оскільки заочним
рішенням Дзержинського районного суду
м.Харкова від 08 листопада 2011 року з
відповідачки солідарно стягнено
заборгованість за кредитним договором
№ 0 від 15.06.2007р. в сумі 111474,32 дол.
США. Рішення сторонами не оскаржено та
набрало чинності.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи, або особа щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, правовідносини кредитора
і поручителя продовжуються, та доводи
про пропущення строку для пред'явлення
вимоги поручителю є необґрунтованим.

При оцінці доводів представників
відповідачки щодо збільшення обсягу
відповідальності боржника без згоди
поручителя суд виходить з наступного.

Відповідно до п.п. 1.2.2 договору про
надання споживчого кредиту №0
ОСОБА_5 зобов'язалась повернути кредит
у повному обсязі в терміни та розмірах,
що встановлені графіком погашення
кредиту згідно додатку №1 до договору,
але не пізніше 15 червня 2018 року.

Відповідно до п.п. 1.3.1 за користування
кредитними коштами протягом перших 30
календарних днів з дати видачі кредиту,
процентна ставка встановлюється в
розмірі 13% річних. Після закінчення
цього строку та кожного наступного
місяця кредитування розмір процентної
ставки підлягає перегляду відповідно
до умов договору.

Згідно графіку погашення кредиту
ОСОБА_5 зобов'язалась погашати кредит
рівними частинами, щоб сума
заборгованості за кредитом не
перевищувала розмір, зазначений у
графіку.

09 лютого 2009 року між ОСОБА_5 та АКІБ
«УкрСиббанк» укладено додаткову угоду
№1 до договору про надання споживчого
кредиту №0 АКІБ, пунктом 2.1. якої
сторони погодили, що остання з дати
укладення додаткової угоди - 09 лютого
2009 року, та боржник зобов'язалась
повертати кредит та сплачувати плату
за нього, шляхом сплати ануїтентних
платежів 25 числа кожного місяця.

Пунктом 2.2 додаткової угоди №1 від 09
лютого 2009 року визначений порядок
нарахування процентів.

Аналіз вищезазначених умов договору
про надання споживчого кредиту №0
та додаткової угоди від 9 лютого 2009 року
свідчить про те, що розмір процентної
ставки основному боржнику не
збільшувався, була змінена лише схема
повернення кредиту з платою за його
користування.

Таким чином, доводи представників
відповідача щодо збільшення
процентної ставки без згоди поручителя
є необґрунтованими.

Отже, відповідачем не надано доказів на
підтвердження збільшення обсягу
відповідальності поручителя -
відповідачки ОСОБА_7 за додатковою
угодою, укладеної без згоди поручителя
на її укладення.

Відповідно до ст. 11,60 ЦПК України суд
розглядає справу на підставі наданих
сторонами доказів, в межах заявлених
позовних вимог.

Таким чином, позовні вимоги позивача є
обґрунтованими, в межах заявлених
позовних вимог з відповідачки слід
стягнути заборгованість за відсотками
по кредитному договору №0 за
період з 19.12.2011 року по 09.12.2014 р. в сумі
37880,77 дол. США, що згідно курсу НБУ
складає 588125,85 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України на
користь позивача з відповідача слід
стягнути також судові витрати на
сплату судового збору в сумі 3 441 грн.

Враховуючи вищенаведене, керуючись, ст.
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст.512,
514, 516, 518, 526, 530, 554, 559, 631, 1049, 1054 ЦК України,
суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» 37 880, 77 доларів США, що
згідно курсу НБУ складає 588 125 грн. 85
коп., а також витрати по оплаті судового
збору в сумі 3 441 грн., а всього 591 566, 85
грн. (п'ятсот дев'яносто одну тисячу
п'ятсот шістдесят шість грн. 85 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення, через Ленінський
районний суд м. Харкова. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Л.Л.Шрамко