Номер провадження: 22-ц/785/9502/14
Головуючий у першій інстанції Гура А.
Доповідач Колесніков Г. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Колеснікова Г.Я.,

суддів - Вадовської Л.М., Ващенко
Л.Г.,

при секретарі - Орловій С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах
ОСОБА_4 на заочне рішення Кодимського
районного суду Одеської області від 29
січня 2014 року у цивільній справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційного банку
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк», банк) до ОСОБА_5, третя
особа: ОСОБА_4, про звернення стягнення
на предмет іпотеки та виселення,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013р. банк звернувся до суду із
вказаним позовом, посилаючись на те, що
17 жовтня 2007 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_4 був укладений
кредитний договір, відповідно до умов
якого банк надав йому кредит у розмірі
12 000 доларів США, а останій
зобов'язався до 17 жовтня 2017р. повернути
кредит, зі сплатою 11,04% річних за
користування ним, та у разі невиконання
або неналежного виконання умов
договору сплатити штрафні санкції,
встановлені договором.

У той же день, з метою забезпечення
виконання зобов'язань по кредитному
договору, між позивачем та
відповідачем ОСОБА_5 було укладено
договір іпотеки, предметом якого є
нерухоме майно - будинок загальною
площею 93,11 кв.м., розташований за
адресою: АДРЕСА_1, який надежить
останній на праві власності на
підставі договору купівлі-продажу. У
зазначеному договору сторонами
обумовлена ціна предмету іпотеки, яка
становить 101 000 грн.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4
належним чином свої зобов'язання по
договору кредиту не виконував,
внаслідок чого станом на 3 червня 2012
року у нього виникла заборгованість у
розмірі 18 835,20 грн., яка складається з:

- заборгованості за кредитом - 10551,88
доларів США;

- заборгованості по відсоткам за
користування кредитом - 2953,29 доларів
США;

- заборгованості по комісії за
користування кредитом - 672 доларів США;

- пені за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором - 3731, 32 доларів
США;

- штрафу (фіксована частина) - 31, 29
долара США;

- штрафу (процентна складова) - 895,42
долара США,

позивач просив суд в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
звернути стягнення на предмет іпотеки -
житловий будинок загальною площею 93,11
кв.м., житловою площею 50, 36 кв.м.,
розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.
1-4).

Заочним рішенням Кодимського
районного суду Одеської області від 29
січня 2014 року позовні вимоги
задоволено.

Звернуто стягнення в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
на предмет іпотеки - житловий будинок
загальною площею 93,11 кв.м., житловою
площею 50, 36 кв.м., розташований за
адресою: АДРЕСА_1, вартістю 101 000 грн.,
який належить на праві власності
ОСОБА_5, шляхом його продажу ПАТ КБ
«ПриватБанк», з укладенням від імені
ОСОБА_5 договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою особою
покупцем, з отриманням витягу з
державного реєстру прав власності, з
отриманням кадастрового номеру
земельної ділянки, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах
або організаціях незалежно від форм
власноті та підпорядкування, з
можливістю здійснення ПАТ КБ
«ПриватБанк» усіх передбачених
нормативно-правовими актами держави
дій, необхідних для продажу предмету
іпотеки.

Виселено ОСОБА_5 та інших осіб, які
зареєстровані та проживають у
житловому будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, зі зняттям з
реєстраційного обліку у
територіальному органі державної
міграційної служби України.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» судовий збір у сумі 1504
грн. 93 коп. (а.с. 113-117).

Ухвалою Кодимського районного суду
Одеської області від 30 квітня 2014 року
заява відповідача ОСОБА_5 про перегляд
заочного рішення залишена без
задоволення (а.с. 141-142).

Ухвалою Кодимського районного суду
Одеської області від 27 червня 2014 року
заява третьої особи ОСОБА_4 про
перегляд заочного рішення залишена без
задоволення (а.с. 164-165).

Ухвалою Кодимського районного суду
Одеської області від 19 листопада 2014
року на підставі заяви ОСОБА_5
відстрочено виконання рішення суду від
29 січня 2014 року до 14 березня 2015 року (а.с.
227).

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позовної заяви відмовити.

Неправильність рішення суду апелянт
мотивував порушенням норм
матеріального права, а саме -
необхідністю поширення на
правовідносини сторін дію Закону
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті». Будь-яких інших підстав для
скасування заочного рішення суду
апеляційна скарга не містить (а.с. 207-209).

З рішенням суду погодилась відповідач
ОСОБА_5, яка його не оскаржила та
просила суд відстрочити його
виконання.

Представник банка та відповідач ОСОБА_5
до суду не прибули, про час і місце
розгляду справи сповіщені належним
чином (а.с.234, 239).

Третя особа ОСОБА_4, посилаючись на
службову необхідність, та його
представник ОСОБА_3, зазначаючи про
свою участь в якості адвоката в іншій
справі, просили відкласти розгляд
справи (а.с. 252-254, 255).

Вирішуючи питання про можливість
розгляду справи у відсутності осіб,
які беруть участь у справі апеляційний
суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 157 ЦПК
України суд розглядає справи протягом
розумного строку, але не більше двох
місяців з дня відкриття провадження у
справі.

Встановлено, що провадження у справі
відкрито 17 травня 2013 року, тобто більше
ніж півтора роки тому (а.с. 46).

Згідно ч. 1 ст. 300 ЦПК України особа, яка
подала апеляційну скаргу, має право
доповнити чи змінити її протягом
строку на апеляційне оскарження.

Чинним процесуальним законодавством
не передбачено поновлення строку
апеляційним судом на доповнення чи
зміну апеляційної скарги.

З огляду на наведене доводи
апеляційної скарги, яка подана
представником ОСОБА_4 не можуть бути
змінені та доповнені.

Третя особа ОСОБА_4 та його представник
ОСОБА_3 до своїх заяв про відкладення
розгляду справи не додали докази на
підтвердження достовірності причин
неявки.

Матеріали справи містять дані про те,
що ОСОБА_4 неодноразово звертався до
суду першої інстанції із заявами про
відкладення розгляду справи,
посилаючись на службову необхідність
(а.с.149, 156), проте жодного разу не надав
суду докази на підтвердження
поважності причин своєї неявки до суду.

На підставі наведеного, зважаючи на
вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія
суддів визнає повідомлення осіб, які
беруть участь у справі належним, а їх
неявку такою, що не перешкоджає
апеляційному розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників цивільного процесу,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість заочного рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду
першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог
заявлених у суді першої
інстанції.

Судом установлено, що 17 жовтня 2007 року
між банком та ОСОБА_4 укладено
кредитний договір, за яким
позичальнику надано кредит у розмірі
12 000 доларів США зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 11,04%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з погашенням
заборгованості щомісячними платежами
терміном до 17 жовтня 2017р. (а.с. 15-19).

На забезпечення виконання цього
зобов'язання 17 жовтня 2007 року між
позивачем та ОСОБА_5 було укладено
іпотечний договір, за яким остання
надала в іпотеку нерухоме майно -
будинок загальною площею 93,11 кв.м.,
розташований за адресою: АДРЕСА_1, який
надежить останній на праві власності
(а.с. 21-28).

У зв'язку з неналежним виконанням
зобов'язань за кредитним договором у
ОСОБА_4 станом на 3 червня 2012 року
виникла заборгованість у розмірі 18 835,20
грн., яка складається з:

- заборгованості за кредитом - 10551,88
доларів США;

- заборгованості по відсоткам за
користування кредитом - 2953,29 доларів
США;

- заборгованості по комісії за
користування кредитом - 672 доларів США;

- пені за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором - 3731, 32 доларів
США;

- штрафу (фіксована частина) - 31, 29
долара США;

- штрафу (процентна складова) - 895,42
долара США,

що підтверджується розрахунком
заборгованості доданим до матеріалів
справи, який є правильним та апелянтом
не оскаржується (а.с.7-10).

Відповідно до пп. 16.7.1 п. 16.7 договору
іпотеки іпотекодержатель має право з
метою задоволення своїх вимог звернути
стягнення на предмет іпотеки у випадку,
якщо в момент настання термінів
виконання будь-якого із зобов'язань,
передбачених кредитним договором, вони
не будуть виконані.

Згідно з п. 22 договору іпотеки
звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється у випадках, передбачених
пп. 16.7.1, 16.7.2, 16.9 цього договору,
відповідно до розділу V Закону України
«Про іпотеку» на підставі рішення
суду або на підставі виконавчого
напису нотаріуса, або згідно із
застереженням про задоволення вимог
іпотекодержателя, що міститься у цьому
договорі.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції правильно визначився зі
спірними правовідносинами, виходячи з
дії договорів, укладених між сторонами,
в яких обумовлені права та обов'язки
сторін та відповідальність сторін за
невиконання чи неналежне виконання
сторонами зобов'язань, взятих на себе
умовами договорів та нормами
матеріального права, що такі регулюють,
обґрунтовано вважав доведеною
загальну заборгованість за кредитом та
дійшов висновку на підставі ст. 589 ЦК
України, ч. 1 ст. 33, ст.ст. 38-39 Закону
України «Про іпотеку» про звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що на правовідносини між сторонами
поширюється дія Закону України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті» та в
період дії якого не може відбуватись
звернення стягнення на предмет
іпотеки, колегія суддів до уваги не
приймає, оскільки вони спростовуються
наступним.

7 червня 2014 року, після ухвалення
рішення судом першої інстанції, набрав
чинності Закон України «Про мораторій
на стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті», згідно з яким
протягом дії цього Закону не може бути
примусово стягнуте (відчужене без
згоди власника) нерухоме житлове майно,
яке вважається предметом застави
згідно із статтею 4 Закону України
«Про заставу» та/або предметом
іпотеки згідно із статтею 5
Закону України «Про іпотеку», якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника/майнового поручителя або
є об'єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці, за умови, що у
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме житлове майно; загальна площа
такого нерухомого житлового майна
(об'єкта незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна) не
перевищує 140 кв. метрів для квартири та
250 кв. метрів для житлового будинку.

Відповідно до ст. 58 Конституції
України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Сам по собі наведений вище Закон
України не може бути підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції, оскільки на час його
ухвалення місцевий суд і не міг його
застосувати, так як його не існувало.

При таких обставинах колегія суддів
дійшла висновку про те, що судом першої
інстанції повно досліджені обставини
справи, правильно застосовані норми
матеріального права.

Враховуючи, що суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції,
підстав для скасування рішення не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч. 1 ст. 307, ч.1
ст. 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах
ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Кодимського районного
суду Одеської області від 29 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
/підпис/

Судді:
/підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області
Г.Я.
Колесніков