Провадження № 6/761/2226/2014
У Х В А Л А

Іменем України

19 грудня 2014 року
Шевченківський районний суд міста
Києва у складі:

головуючого судді Осаулова
А.А.

при секретарі Вольда
М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні подання старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у м. Києві
Савчук К.П. про примусове проникнення
до житла боржника, -

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві Савчук К.П. звернувся
до суду з поданням про примусове
проникнення до житла боржника ОСОБА_2, а
саме: квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування подання зазначено, що
на виконанні у Відділі державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції м. Києві
(надалі - ВДВС) перебувають виконавчі
провадження з виконання виконавчого
листа Солом»янського районного суду
м.Києва від 17.06.2004 року № 1-258 про
конфіскацію на користь держави у
ОСОБА_2 всього майна, що належить їм на
праві власності.

При цьому, для подальшого виконання
рішення суду необхідно провести опис
майна боржника, якому належить ?
частина квартири АДРЕСА_1. Між тим,
потрапити до вказаної квартири
державний виконавець не може, оскільки
ніхто двері не відкриває, а тому
здійснення опису та арешту майна
боржника для подальшої його реалізації
в рахунок конфіскації майна не
виявляється можливим.

Сторони виконавчого провадження
відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України у
судове засідання не викликалися.

Державний виконавець у судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду подання повідомлявся
належним чином.

Дослідивши подання, додані до нього
матеріали, суд прийшов до наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 376 ЦПК
України питання про примусове
проникнення до житла чи іншого
володіння боржника - фізичної особи або
особи, у якої знаходиться майно
боржника чи майно та кошти, належні
боржникові від інших осіб, при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням житла чи іншого
володіння особи за поданням державного
виконавця.

Як вбачається з матеріалів справи на
виконанні у ВДВС Шевченківського
районного управління юстиції м. Києві
перебуває виконавче провадження з
виконання виконавчого листа
Солом»янського районного суду м.Києва
від 17.06.2004 року № 1-258 про конфіскацію на
користь держави у ОСОБА_2 всього майна,
що належить їм на праві власності.

Постановою за №324/40 від 20.12.2005 року було
відкрито виконавче провадження у
відповідності до вимог Закону України
«Про виконавче провадження» державним
виконавцем про конфіскацію майна
ОСОБА_2 на користь держави.

Згідно листа Київського БТІ від 15.08.2006
року ? частини квартири АДРЕСА_2
належить на праві власності ОСОБА_2

Судом встановлено, що з метою
проведення опису та арешту майна
боржників державним виконавцем 05.02.2008
року, від 13.02.2008 року, від 27.02.2008 року та
від 07.05.2013 року було здійснено вихід за
адресою: квартира АДРЕСА_1, однак
провести опис та арешт майна не
виявилося можними так як на стук в
двері ніхто не відчинив, що
підтверджується актами державного
виконавця. Разом з тим, відповідно до
вимог ч. 5 ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження» (надалі - Закон)
копії постанови про відкриття
виконавчого провадження надсилаються
не пізніше наступного робочого дня
стягувачу та боржникові.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону
копії постанов державного виконавця та
інші документи виконавчого
провадження, що державний виконавець
зобов'язаний довести до відома сторін
та інших учасників виконавчого
провадження, надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до ст. 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.
Крім того, згідно вимог ч. 1 ст. 27 Закону
у разі ненадання боржником у строки,
встановлені ч. 2 ст. 25 цього Закону для
самостійного виконання рішення,
документального підтвердження повного
виконання рішення державний
виконавець на наступний день після
закінчення відповідних строків
розпочинає примусове виконання
рішення.

Таким чином, державний виконавець,
починаючи виконувати рішення, повинен
пересвідчитися, чи отримана боржником
копія постанови про відкриття
виконавчого провадження і чи здійснені
ним дії, спрямовані на добровільне
виконання рішення у встановлений
постановою строк. Разом з тим, як
вбачається зі змісту подання копія
постанови про відкриття виконавчого
провадження взагалі боржникам не
направлялась. Жодних доказів, які б
підтверджували місцезнаходження
боржників чи отримання ними копії
постанови про відкриття виконавчого
провадження до суду не надано. Як
вбачається з матеріалів доданих до
подання, окрім актів державного
виконавця щодо виходу за місцем
знаходження майна боржників, складених
та підписаних самим державним
виконавцем, інші докази того, що
боржник ОСОБА_2 отримав копію постанови
про відкриття виконавчого провадження
та відповідно пропозицію стосовно
добровільного виконання рішення суду,
відсутні.

Крім того, у своєму поданні державним
виконавцем не зазначено та не надано
доказів, хто саме перешкоджає
входженню державного виконавця до
квартири, а також, враховуючи те, що
боржники знаходився під вартою у
Київському СІЗО, не надано доказів,
зокрема довідки (форми № 3), хто на даний
час проживає у квартирі, 1/4 частини якої
належить ОСОБА_2

Більше того, ще в 2012 році засуджений
ОСОБА_2 вже повинен був звільнитись з
місць позбавлення волі та прибути до
місце реєстрації для поставки на облік
в кримінально-виконавчій інспекції,
але перевірку цього державний
виконавець не зробив.

Крім того, суду не надано доказів
неможливості звернення із поданням про
примусове входження до житла раніше, а
надані акти виходу за адресою з метою
опису і арешту та довідка про
належність квартири ОСОБА_2 є занадто
застарілими та підлягають оновленню,
оскільки на підставі цих незавірених
копій документів неможливо прийти до
висновку про можливість задоволення
подання державного виконавця.

Державним виконавцем не наведено
жодних пояснень щодо проведення усіх
можливих заходів для виконання рішення
суду, передбачених ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження», зокрема
щодо з'ясування фактичного місця
знаходження та місця реєстрації
боржника, не перевірено інформації
щодо фактичного проживання боржника за
адресою вказаною у виконавчому листі
та наявності за вказаною адресою майна
боржника.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що подання є необґрунтованим
та таким, що не підлягає задоволенню, а
тому у його задоволенні слід відмовити,
що не позбавляє можливості звернення
до суду з аналогічним питання у
майбутньому у встановленому законом
порядку. Враховуючи викладене, на
підставі ст.ст. 11, 25, 27, 31 Закону України
«Про виконавче провадження» та
керуючись ст.ст. 209, 210, 376 ЦПК України,
суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві Савчук К.П. від 09.12.2014
року про примусове проникнення до
житла боржника ОСОБА_2 за адресою
АДРЕСА_3, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд міста
Києва шляхом подання апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали. Суддя: