У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину за
касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
апеляційного суду Луганської області
від 28 серпня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2011 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько -
ОСОБА_6, після смерті якого залишилося
спадкове майно у вигляді 1/4 частки
житлового будинку АДРЕСА_2. Вона
постійно проживала разом із батьком та
після його смерті фактично прийняла
спадщину, продовжуючи мешкати в
будинку. Вона була єдиною спадкоємицею
першої черги за законом, оскільки її
мати та батько шлюб не реєстрували. У
спірному будинку вона мешкала до того
часу, поки брат її батька - ОСОБА_5, не
змінив замки, у зв'язку з чим вона
змушена була залишити будинок. Пізніше
відповідач звернувся до нотаріальної
контори та отримав свідоцтво про право
на спадщину за законом після смерті
ОСОБА_6, не повідомивши нотаріуса про
існування спадкоємця першої черги за
законом. Оскільки вона на момент смерті
свого батька не досягла повноліття, то
відповідно самостійно не могла
звернутись до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини, а мати
про неї не піклувалась і також
своєчасно не звернулася із заявою в її
інтересах про прийняття спадщини.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просила
суд поновити їй строк для звернення до
суду та визнати недійсним свідоцтво
про право на спадщину за законом,
видане державним нотаріусом Першої
державної нотаріальної контори м.
Луганська на ім'я відповідача після
смерті ОСОБА_6

Рішенням Кам'янобрідського районного
суду м. Луганська від 8 лютого
2013 року в задоволенні позову
відмовлено у зв'язку з пропущенням
строку звернення до суду.

Рішенням апеляційного суду Луганської
області від 28 серпня 2013 року рішення
суду першої інстанції скасовано,
ухвалено нове рішення, яким позов
ОСОБА_4 задоволено. Визнано недійсним
свідоцтво про право на спадщину за
законом після смерті ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, видане 24 листопада 2000 року
на ім'я ОСОБА_5

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
оскаржуване рішення апеляційного суду
скасувати, посилаючись на порушення
судом норм матеріального й
процесуального права, та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити повністю у зв'язку з
необґрунтованістю, відсутністю
юридичних підстав та пропуском строку
позовної давності.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
рішення апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи скарги
цих висновків не спростовують.

Зокрема, апеляційний суд, скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
задовольняючи позов, на підставі
належним чином оцінених доказів,
поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України),
дійшов до правильного висновку про те,
що за змістом ст. 549 ЦК УРСР позивач,
будучи неповнолітньою, фактично
прийняла спадщину після смерті батька -
ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1,
певний час проживала у спадковому
будинку, отже, вважається такою, що
прийняла спадщину з часу відкриття
спадщини.

Апеляційний суд, давши оцінку
неповнолітньому віку ОСОБА_4 на час
відкриття спадщини та оцінивши її
докази щодо того, про порушення права
їй стало відомо у лютому 2013 року,
правильно вважав, що нею строк позовної
давності не пропущено.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судове
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Луганської
області від 28 серпня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник Б.І. Гулько С.Ф.
Хопта