Справа № 523/1266/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

"20" травня 2014 р. Суворовський районний
суд міста Одеси

у складі:

головуючого судді Пепеляшкова О.С.

при секретарі Лапчинській
О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі в залі суду № 18
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення інфляційних
втрат, трьох відсотків річних,
відшкодування погашення боргових
зобов'язань боржника,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1,
який вказав, що 15.02.2007р. він позичив
відповідачу гроші, які останній не
повернув та рішенням суду від 20.07.2007р.
на корить позивача було стягнуто борг в
сумі 115 473 грн. Посилаючись на те, що на
цей час задоволено вимоги кредитора
лише в сумі 1 245 грн., а також ОСОБА_1
вказує, що сплатив за відповідача борг
в ОД «Райффайзен Банк Аваль» переказом
(вартість останнього складає 190 грн.), у
зв'язку з чим позивач просить стягнути
з ОСОБА_2 після уточнення заявлених
позовних вимог різницю за курсом НБУ
між боргом (еквівалентному 22 500 дол.США)
на цей час в сумі 115 121,25 грн., три
відсотки річних від простроченої суми
станом на день винесення рішення суду,
відшкодування інфляційного знецінення
також на день винесення рішення суду, 17
190 грн., сплачених позивачем в погашення
боргових зобов'язань.

Позивач звернувся до суду з заявою про
розгляд справи у його відсутність та
підтримку заявлених позовних вимог.

Відповідач до суду не з'явився,
повідомлявся про час та місце розгляду
справи належним чином та своєчасно
через оголошення у пресі, причини
неявки не повідомив.

На підставі викладеного суд вважає
можливим розглянути справу у
відсутність ОСОБА_2, позивач не
заперечував проти заочного розгляду
справи.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов
до висновку про те, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Як убачається з копії рішення
Суворовського районного суду м.Одеси
від 20.07.2007р., з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
стягнуто заборгованість в сумі 114 300
грн. за розпискою останнього про
отримання цієї суми в еквіваленті, що
дорівнює 22 500 дол.США, а також понесені
судові витрати в сумі 1 173 грн., а всього
стягнуто 115 473 грн. (а.с. 8).

Статтею 509 ЦК України встановлено, що
зобов'язанням є правовідносини, згідно
яких одна сторона зобов'язана
здійснити на користь іншої сторони
певну дію (передати майно, виконати
роботу, тощо) або утриматись від певної
дії.

За положеннями ч.5 ст. 11 ЦПК України у
випадках, встановлених актами
цивільного законодавства, цивільні
права та обов'язки можуть виникати з
рішення суду.

Згідно зі статтею 615 частиною 2 ЦК
України, одностороння відмова не
звільняє винну сторону від
відповідальності за порушення
зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом - ч.2 ст.625 ЦК
України.

Таким чином у зв'язку з невиконанням
обов'язку за період з 20.02.2007р. на час
винесення рішення суду три проценти
річних від простроченої суми 114 228 грн.
(з урахуванням погашеної за
твердженням позивача її частики)
складає 23 443,34 грн. (розрахунок 3% річних
відбувається за формулою - сума санкції
= С х 3 х Д : 365 : 100, де, С - сума
заборгованості, Д - кількість днів
прострочки).

Інфляція 114 228 грн. за весь час
прострочення за цей самий період
складає 83 942,62 грн. (сукупний індекс
інфляції розраховується за формулою:
ІІс = (ІІ1: 100) х (ІІ2: 100) х (ІІ3: 100) х ... (ІІZ:
100), де ІІ-1 - індекс інфляції за перший
місяць прострочення, ІІ-2 - індекс
інфляції за другий місяць
прострочення, ... ІІ-Z - індекс інфляції
за останній місяць прострочення).

Таким чином підлягають задоволенню
вимоги позивача про стягнення трьох
відсотків річних в сумі 23 443,34 грн., та
стягнення інфляційних втрат в сумі 83
942,62 грн.

Не можуть бути задоволені вимоги
позивача про стягнення різниці суми
боргу за курсом НБУ, так як позивачем не
надано жодного доказу того, що у
зобов'язанні визначено грошовий
еквівалент в іноземній валюті, сума, що
підлягає сплаті у гривнях, так як
судовим рішенням такого не
встановлено. Крім того, застосування
положення ч.2 ст. 533 ЦК України виключає,
на думку суду, можливість застосування
в цих правовідносинах положень ст. 625 ЦК
України.

Також не можуть бути задоволені вимоги
про стягнення 17 000 грн. суми
добровільно сплаченого боргу
позивачем, оскільки позивачем не
зазначено жодного доказу існування
такої домовленості та взагалі
суперечить наданим копіям квитанцій
про сплату цієї суми саме відповідачу,
що унеможливлює визначення правової
природи такого грошового
перерахування.

В силу ст.88 ЦПК України з відповідача на
користь позивача підлягають стягненню
понесені судові витрати у вигляді
судового збору пропорційно частині
задоволених позовних вимог в сумі 1 073,86
грн.

Керуючись статями 10, 11, 60, 61, 88, 197, 212-215, 218,
224-226, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_1 три відсотки річних в
сумі 23 443,34 грн., інфляційні втрати в
сумі 83 942,62 грн. понесені судові витрати
в сумі 1 073,86 грн., а всього стягнути 108
459,82 грн.

В задоволені решти позовних вимог -
відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яка подається
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана позивачем протягом десяти
днів з дня отримання його копії через
Суворовський районний суд м.Одеси.

Суддя