АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 599/592/14-цГоловуючий у 1-й
інстанції Іваницький О.Р. Провадження
№ 22-ц/789/1269/14 Доповідач - Фащевська
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2014 р. колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Фащевської Н.Є.

суддів - Гурзель І. В., Щавурська Н. Б.,

.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1,
який представляє інтереси ОСОБА_2 на
рішення Зборівського районного суду
від 12 травня 2014 року по справі за
позовом ПАТ КБ "Надра" до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення 82064,26 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_1
звернувся в суд з апеляційною скаргою
на вищезазначене рішення суду, яким
позов ПАТ КБ "Надра" до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про стягнення 82064,26 грн. задоволено.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_2, ОСОБА_3 в
користь ПАТ КБ "Надра" 82713,02 грн.

В апеляційній скарзі апелянт просить
скасувати рішення Зборівського
районного суду від 12 травня 2014 року і
ухвалити нове рішення, яким відмовити
у задоволенні позовних вимог,
посилаючись на те, що дане рішення є
незаконним, ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

У судове засідання повторно не
з'явились сторони. Враховуючи те, що в
справі є дані про їх належне
оповіщення, колегія вважає за можливе
слухати справу у їх відсутність в
порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи,
зазначені в апеляційній скарзі, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Вирішуючи спір, суд виходив з
того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не виконують
належним чином грошові зобов'язання та
договір поруки, а тому позов ПАТ КБ
"Надра" є підставний та підлягає до
задоволення.

З таким висновком суду слід
погодитись, оскільки він відповідає
вимогам закону та встановленим
обставинам по справі.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 08.09.2008 року
між ПАТ КБ "Надра" та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір №3382/2008-Ф, згідно умов
якого ПАТ КБ "Надра" зобов'язався
надати відповідачу кредит у розмірі 97
165 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 20,5%
річних, строком по 7.09.2015 р.

Одночасно між ПАТ КБ "Надра" та
ОСОБА_3 було укладено договір поруки,
згідно якого поручитель бере на себе
перед банком солідарні зобов'язання.

Позивач свої зобов'язання за
кредитним договором виконав, надавши
відповідачу кредит в розмірі 97165 грн. на
термін і на умовах, передбачених в
кредитному договорі.

Згідно розрахунку заборгованості
за кредитним договором, відповідач
станом на 14.04.2014 р. має загальну
заборгованість в розмірі 82 064,26 грн., що
складає: за основною сумою кредиту - 64
876,08 грн., заборгованість по відсотках - 5
036,38 грн., пеня за несвоєчасно погашені
відсотки - 97,38 грн., пеня за несвоєчасно
погашений кредит - 2 337,92 грн., штраф за
порушення строків повернення кредиту
та відсотків - 9 716,50 грн.

17.04.2014 року на адресу ОСОБА_2,
ОСОБА_3 направлено банком претензії про
необхідність погашення заборгованості
за договором "Автопакет" №3382/2008-Ф від
08.09.2008 року.

Відповідно до п. 4.2.5 кредитного
договору банк має право вимагати від
позичальника дострокового виконання
зобов'язань щодо повернення кредиту,
сплати нарахованих відсотків та інших
платежів передбачених цим Договором
можливих штрафних санкцій, якщо
позичальник несвоєчасно чи не в
повному обсязі сплатив черговий
платіж.

Відповідно до ст.1050 ЦК України
передбачено право позикодавця
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплатити належних процентів у випадку
прострочення повернення чергової
частини позики.

Згідно ст 554 ЦК України, у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченою порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Враховуючи обставини справи та
вищезазначені вимоги закону, суд
першої інстанції обгрунтовано прийшов
до висновку, що у даному випадку мають
місце порушення з вини відповідача
ОСОБА_2 майнових прав позивача, які
підлягають захисту шляхом стягнення
солідарно з ОСОБА_2 та поручителя
ОСОБА_3 на користь банку заборгованості
за кредитним договором.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК
України).

Виходячи з аналізу зазначених
статей, штраф є відповідальністю, яка
залежить лише від суми невиконаного
або неналежно виконаного зобов'язання
й у часі визначається з настанням
однієї з подій як невиконання або
неналежне виконання зобов'язання.

Пенею ж є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання, тобто
встановлює певні юридичні наслідки у
вигляді обов'язку сплатити певну суму,
яка залежить не тільки від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання, а й від часу такого
невиконання.

Пеня та штраф є видами
відповідальності за різні порушення
зобов'язань боржником. Штраф має
разовий характер, тобто вичерпується з
настанням самого факту порушення
зобов'язання.

Аналогічна правова позиція
викладена у постанові Верховного Суду
України № 6-116цс13 від 6 листопада 2013 року
у справі за позовом про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
яка, відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК
України, є обов'язковою для всіх судів
України.

Таким чином, доводи апеляційної
скарги ОСОБА_2, що до нього застосовано
подвійну відповідальність у вигляді
пені та штрафу колегія суддів вважає
безпідставними, оскільки пеня та штраф
є різними видами юридичної
відповідальності. Так, штраф
обчислюється у процентах від
невиконаного або несвоєчасно
виконаного зобов'язання (ч.2 п.549 ЦК
України), а пеня обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобовязання за
кожен день просточення виконання (ч.3
ст.549 ЦК України). А тому штраф має
виключно разовий характер та
вичерпується настанням самого факту
порушення грошового зобовязання, в той
час пеня, як вид фінансової
відповідальності, застосовується до
позичальника при кожному порушенні
графіку платежу.

Також необгрунтованими є доводи
апеляційної скарги про неправомірне
нарахування позивачем штрафу, оскільки
такі вимоги ґрунтуються на умовах
кредитного договору, які не визнані
недійсними, і з якими відповідач
погодився при їх укладенні.

Будь-яких інших доказів, які б
спростовували висновки суду апелянтом
не надано.

Таким чином, враховуючи наведене,
колегія суддів вважає, що рішення суду
ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування з
мотивів, викладених в апеляції, не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Зборівського районного
суду від 12 травня 2014 року залишити без
зміни.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 85,
94 грн. судового збору

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Н.Є. Фащевська