Справа № 143/322/14-ц Провадження №
22-ц/772/1615/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Бойчук О. Г.Категорія: 2
Доповідач: Іванюк М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області у складі :
головуючого - судді Іванюка М.В,
суддів КамзаловаВ.В. та Панасюка О.С,
при секретарі Руденко О.М, розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі
судових засідань апеляційного суду
Вінницької області апеляційну скаргу
ОСОБА_3 на рішення Погребищенського
районного суду від 31 березня 2014р. у
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
визначення правового статусу
нерухомого майна ,-

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2014р. ОСОБА_4. звернувся в
суд з позовом до колишньої дружини
ОСОБА_3, з якою перебував у шлюбі з 1995р.
по 2010р, «про визначення статусу
нерухомого майна». Зазначив, що згідно
свідоцтв про право власності на
майнові паї від 05 листопада 2001р. та
рішення зборів співвласників майна
реорганізованого КСП «Маяк» с.Білашки
Погребищенського району від 11.06.2002р.
йому та його батькам належало по 1/3
частині будівлі АДРЕСА_1. Згідно з
договором дарування від 31.01.2008р. кожен з
батьків подарував йому свою 1/3 частину
вказаної будівлі. Таким чином, він є
власником усієї будівлі кормоцеху.

Діючи в інтересах фермерського
господарства, головою якого є позивач,
він намагається отримати кредит у
банківській установі, для чого з метою
забезпечення виконання ним
зобов'язання він має намір укласти з
банком договір застави нерухомого
майна - зазначеної вище будівлі
кормоцеху. Для посвідчення договору
застави нотаріус вимагає надання
письмової згоди на це від колишньої
дружини. А відповідачка повідомила, що
надасть ОСОБА_4. таку письмову згоду
лише за умови, якщо він свій житловий
будинок подарує їх дітям.

У зв'язку з цим позивач просив ухвалити
рішення, яким визначити, що вказана
будівля кормоцеху не є об'єктом
спільної сумісної власності сторін як
подружжя, оскільки є його особистою
власністю.

Рішенням Погребищенського районного
суду від 31 березня 2014р. позов було
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3. на
користь ОСОБА_4. 2000грн. у відшкодування
судових витрат.

ОСОБА_3. у своїй апеляційній скарзі
просить дане рішення скасувати і
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити. Вважає,
що задовольняючи позов, суд першої
інстанції не з'ясував обставини, що
мають значення для справи, порушив
норми процесуального права і невірно
застосував норми матеріального права.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 і
адвокат ОСОБА_5. підтримали апеляційну
скаргу з наведених у ній підстав.

ОСОБА_4. просить відхилити апеляційну
скаргу як безпідставну.

Вислухавши зазначених осіб, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обгрунтованість рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що вона підлягає частковому
задоволенню, оскільки оскаржуване
рішення підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позову не з тих підстав,
що зазначені в апеляційній скарзі, а з
наступних підстав :

Згідно ч.3 ст.303 ЦПК України апеляційний
суд не обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

При ухваленні рішення суд не взяв до
уваги те, що правовий статус того чи
іншого майна вже визначено чинним
законодавством, а тому не потребується
додаткового визначення такого статусу
ще й судовим рішенням. Задовольняючи
вимоги ОСОБА_4. «про визначення
правового статусу нерухомого майна»,
суд вдався до вирішення питань, які
належить розглядати при розділі
спільного сумісного майна подружжя,
хоча у даному випадку такий позов
заявленим не був.

Тобто, якщо навіть і допустити, що мало
місце якесь порушення відповідачкою
майнових прав позивача, то їх захист не
може бути здійснений у обраний ОСОБА_4.
спосіб. Адже такий спосіб захисту
цивільних прав не встановлено законом
і не відповідає положенням ч.2 ст.16 ЦК
України.

Це згідно ст.309 ЦПК України і є
підставою для скасування
оскаржуваного рішення з ухваленням у
справі нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

На підставі наведеного і керуючись
ст.ст. 303, 304, 307ч.1 п.2, 309, 313, 314, 316, 317, 209, 218
ЦПК України, колегія суддів, --

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Погребищенського районного
суду від 31 березня 2014р. у даній справі
скасувати.

ОСОБА_4 відмовити у задоволенні позову
до ОСОБА_3 про визначення правового
статусу нерухомого майна.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
121грн.80 коп. у відшкодування витрат по
сплаті судового збору при поданні
апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :