Справа № 136/351/14-ц Провадження №
22-ц/772/1427/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Кривенко Д. Т.Категорія:
57Доповідач: Войтко Ю. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2014 р. м. ВінницяКолегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Вінницької області
в складі:

Головуючого: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Стадника І.М., Голоти Л.О.,

При секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці справу за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «Порше
Мобіліті» на рішення Липовецького
районного суду Вінницької області від
11 березня 2014 року в цивільній справі за
позовом

ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Порше Мобіліті»,
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору -
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
та головний державний виконавець ВДВС
Липовецького РУЮ Пасічник Юрій
Валерійович, про визнання виконавчого
напису нотаріуса таким, що не підлягає
виконанню, зупинення виконавчого
провадження, -

встановила:

В лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд
з зазначеним позовом. В обґрунтування
позовних вимог посилався на те, що 25
січня 2012 року між ним та ТОВ «Порше
Мобіліті» був укладений кредитний
договір за № 50003014, на підставі якого
банк надав кредит у розмірі 95535,30 грн. у
еквіваленті 11882,50 доларів США, а він
прийняв грошові кошти у визначеному
договором розмірі, і зобов'язався
належним чином виконувати умови
договору та сплачувати щомісячні
платежі, які встановлені кредитним
договором згідно графіку, який є
додатком до даного договору. Термін дії
договору сторонами було узгоджено до
15.06.2015 року.

26.01.2012 року в забезпечення виконання
зобов'язання за кредитним договором,
між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_2 було
укладено договір застави № 50003014,
згідно умов якого Заставодавець
(Боржник) передав у заставу належний
йому автомобіль.

Позивач вказує, що він, як Позичальник,
належним чином виконував умови
укладеного договору кредиту, проводячи
виплату згідно графіку, що є додатком
до даного договору, однак 04.10.2013 року та
16.10.2013 року на його адресу було
направлено листи адресатом яких
вказано ТОВ «Порше Мобіліті»,
відповідно до яких було зазначено про
утворену заборгованість за
вищевказаним кредитним договором.
Будучи незгодним з виникненням боргу,
позивач звернувся з листом до ТОВ
«Порше Мобіліті» про причини
виникнення боргу.

04.12.2013 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 було вчинено виконавчий
напис про звернення стягнення на
предмет застави з ОСОБА_2 на користь ТОВ
«Порше Мобіліті», а саме: автомобіль
Volkswagen polo, 2011 року випуску, д.н. НОМЕР_1.
(заборгованості за кредитним договором
№ 50003014 від 25.01.2012 року). Виконавчий
напис зареєстровано в реєстрі за № 1756.

Зазначений виконавчий напис було
звернуто до виконання, а 11.01.2014 року
головним державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Липовецького районного управління
юстиції Пасічником Ю.В., винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження на підставі виконавчого
напису виданого приватним нотаріусом
ОСОБА_3 Позивач вважає дії відповідача
незаконними та необґрунтованими,
оскільки вони проведені всупереч
вимогам чинного законодавства, тому
просив суд визнати виконавчий напис,
зареєстрований у реєстрі за № 1756, за
договором застави рухомого майна
№50003014 від 26.01.2012 року про стягнення із
нього грошових коштів у розмірі 113551,72
гривень (сума боргу за кредитним
договором №5000314 від 25.01.2012 року) та 2000
гривень (витрат за вчинення
виконавчого напису) таким, що не
підлягає виконанню.

Рішенням Липовецького районного суду
Вінницької області від 11 березня 2014
року позов задоволено.

Визнано виконавчий напис, вчинений
04.12.2013 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 про звернення стягнення
на автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель POLO,
номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, рік
випуску 2011, тип - ЛЕГКОВИЙ СЕДАН - В,
реєстраційний номер НОМЕР_1, колір
чорний, що належить на праві власності
ОСОБА_2, зареєстрований в реєстрі за №
1756 , - таким, що не підлягає виконанню.

Вирішено питання про стягнення з
відповідача на користь позивача
судових витрат.

Не погодившись із зазначеним рішенням
відповідач - ТОВ «Порше Мобіліті» подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення норм матеріального і
процесуального права, просив скасувати
рішення та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позову
повністю.

Зокрема, зазначив, що виконавчий напис,
вчинений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 про звернення стягнення
на предмет застави у відповідності до
чинного законодавства, а отже підлягає
виконанню.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які
беруть участь в справі та з'явилися в
судове засідання, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
25 січня 2012 року між позивачем ОСОБА_2 та
відповідачем ТОВ «Порше Мобіліті» був
укладений кредитний договір за № 50003014,
на підставі якого відповідач надав
кредит у розмірі 95535,30 грн. у
еквіваленті 11882,50 доларів США, про що
зазначено в кредитному договорі, а
позивач ОСОБА_2, прийняв грошові кошти у
визначеному договором розмірі, і
зобов'язався належним чином виконувати
умови договору та сплачувати щомісячні
платежі, які встановлені кредитним
договором згідно графіку, який є
додатком до даного договору. Термін дії
договору сторонами було узгоджено до
15.06.2015 року.

26.01.2012 року в забезпечення виконання
зобов'язання за кредитним договором,
між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_2
було укладено договір застави № 50003014,
згідно умов якого Заставодавець
(Боржник) передав у заставу автомобіль
VOLKSWAGEN, модель POLO, 2011 року випуску, д.н.
НОМЕР_1. Вказаний договір застави було
засвідчено приватним нотаріусом
Вінницького міського нотаріального
округу ОСОБА_6

04.12.2013 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 було вчинено виконавчий
напис про звернення стягнення на
предмет застави автомобіль VOLKSWAGEN,
модель POLO, 2011 року випуску, д.н. НОМЕР_1
на задоволення вимог Товариства з
обмеженою відповідальністю «Порше
Мобіліті» на загальну суму 113551 грн. 72
коп. та витрат пов'язаних з вчиненням
виконавчого напису в сумі 2000 грн.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що виконавчий
напис було вчинено за наявності спору
між боржником та стягувачем щодо
заборгованості та зміст виконавчого
напису не відповідає вимогам закону, що
свідчить про допущені порушення
нотаріусом при вчиненні виконавчого
напису встановлених чинним
законодавством правил вчинення
нотаріальної дії.

Суд вірно встановив обставини справи,
належним чином перевірив їх доказами,
правильно визначив спірні
правовідносини та застосував норми
матеріального і процесуального права,
а тому дійшов обґрунтованого висновку
про задоволення позову і визнання
виконавчого напису нотаріуса таким, що
не підлягає виконанню.

Спірні відносини, що склалися між
сторонами, регулюються, зокрема,
Цивільним кодексом України, Законом
України «Про заставу», Законом України
«Про нотаріат», Законом України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень».

Статтею 26 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» унормовано право
обтяжувача на власний розсуд обрати
один із позасудових способів звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження та не
обмежує його у виборі інших способів
звернення стягнення на майно, зокрема,
у вчиненні виконавчого напису
нотаріуса.

Згідно зі статтею 572 Цивільного кодексу
України в силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом.
Перевага застави перед іншими
способами забезпечення виконання
зобов'язання полягає в тому, що для
кредитора застава забезпечує
збереження в боржника майна, за рахунок
якого останній зможе розрахуватись з
ним у разі невиконання зобов'язань.
Однак, Цивільний кодекс України
регулює загальні питання правового
регулювання застави як способу
забезпечення виконання зобов'язань у
цивільних відносинах, тобто в тих, що
засновані на юридичній рівності,
вільному волевиявленні та майновій
самостійності їх учасників. Детально
ці питання врегульовані Законом
України «Про заставу».

Так, відповідно до статті 20 Закону
України «Про заставу», звернення
стягнення на заставлене майно
здійснюється за рішенням суду або
третейського суду на підставі напису
нотаріуса, якщо інше не передбачене
законом або договором застави.
Реалізація заставленого майна, на яке
звернено стягнення, провадиться
державним виконавцем на підставі
виконавчого листа суду або наказу
господарського суду, або виконавчого
напису нотаріусів у встановленому
порядку, якщо інше не передбачено цим
Законом чи договором.

Згідно ст.24 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса в
порядку, встановленому законом, або в
позасудовому порядку згідно із цим
Законом.

Згідно із ч. 2 Прикінцевих та перехідних
положень Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» законодавчі та
інші нормативно-правові акти, прийняті
до набрання чинності цим Законом,
застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону.

Таким чином, норми Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» є спеціальними
відносно Закону України «Про заставу».

За приписами статті 87 Закону України
«Про нотаріат», для стягнення грошових
сум або витребування від боржника
майна нотаріуси вчиняють виконавчі
написи на документах, що встановлюють
заборгованість.

Відповідно до статті 88 Закону України
«Про нотаріат», нотаріус вчиняє
виконавчі написи, якщо подані
документи підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем та за умови, що з дня
виникнення права вимоги минуло не
більше трьох років, а у відносинах між
підприємствами, установами та
організаціями - не більше одного року.

Якщо для вимоги, за якою видається
виконавчий напис, законом встановлено
інший строк давності, виконавчий напис
видається у межах цього строку.

Статтею 89 вказаного Закону встановлено
вимоги до змісту виконавчого напису.
Зокрема, у виконавчому написі повинні
зазначатися: дата (рік, місяць, число)
його вчинення, посада, прізвище, ім'я, по
батькові нотаріуса, який вчинив
виконавчий напис; найменування та
адреса стягувача; найменування, адреса,
дата і місце народження боржника, місце
роботи (для громадян), номери рахунків в
установах банків (для юридичних осіб);
строк, за який провадиться стягнення;
суми, що підлягають стягненню, або
предмети, які підлягають витребуванню,
в тому числі пеня, проценти, якщо такі
належать до стягнення; розмір плати,
сума державного мита, сплачуваного
стягувачем, або мита, яке підлягає
стягненню з боржника; номер, за яким
виконавчий напис зареєстровано; дата
набрання юридичної сили; строк
пред'явлення виконавчого напису до
виконання.

Однак, виконавчий напис, вчинений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
не відповідає вимогам закону, зокрема
ст. 89 Закону України «Про нотаріат»,
оскільки в ньому не зазначено дата і
місце народження боржника, його місце
роботи та строк, за який провадиться
стягнення, що свідчить про його
невідповідність вимогам закону та
порушення нотаріусом при вчиненні
виконавчого напису встановлених
чинним законодавством правил вчинення
нотаріальної дії.

Також, позивач вказує на наявність
спору стосовно суми заборгованості, що
підтверджується листом надісланим на
адресу Товариства з обмеженою
відповідальністю «Порше Мобіліті»,
направленим у відповідь на вимогу
щодо дострокового повернення кредиту
від 04.09.2013 року, вих. № 50003014. Вказаний
лист отримано відповідачем через
уповноважену особу 16.09.2013 року, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення в матеріалах справи
(а.с.48,49).

Отже, ухвалюючи рішення по справі про
задоволення позову, суд вірно виходив з
того, що зміст вчиненого приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3
виконавчого напису про звернення
стягнення на предмет застави не
відповідає вимогам закону.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що доводи скарги правильні
висновки суду не спростовують, рішення
суду відповідає обставинам справи і
вимогам закону, а тому підстав для його
скасування з мотивів, викладених в
апеляційній скарзі, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.
304, 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Порше
Мобіліті» відхилити.

Рішення Липовецького районного суду
Вінницької області від 11 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її
проголошення і з цього часу може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: (підпис)
Войтко Ю.Б.

Судді: (підпис)
Стадник І.М.

(підпис)
Голота Л.О.

«З оригіналом вірно»

Суддя апеляційного суду
Войтко Ю.Б.