Ухвала

іменем україни

17 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Колодійчука В.М.,
Висоцької В.С.,
Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за заявою публічного
акціонерного товариства «БМ Банк» про
накладання арешту на предмет застави у
справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
публічного акціонерного товариства
«БМ Банк», ОСОБА_6 про визнання
недійсним договору іпотеки, за
касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства «БМ Банк» на
ухвалу Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 25 липня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Волинської
області від 18 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У провадженні Луцького міськрайонного
суду Волинської області Запорізького
районного суду Запорізької області
знаходиться справа за позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до ПАТ «БМ Банк», ОСОБА_6 про
визнання недійсним договору іпотеки №
4/44/310408 від 31 березня 2008 року.

У судовому засіданні представник ПАТ
«БМ Банк» звернулася із заявою про
накладення арешту предмет іпотеки, а
саме: на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1,
посилаючись на те, що у забезпечення
виконання позичальником зобов'язань
перед ПАТ «БМ Банк» за кредитним
договором між банком та майновими
поручителями ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 31
березня 2008 року було укладено договір
іпотеки, який рішенням Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 09 грудня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Волинської області від 17 лютого 2014
року, визнано недійсним.

Представник ПАТ «БМ Банк» зазначає, що
оскільки зобов'язання за кредитним
договором на даний час не виконані ні
позичальником, ні майновими
поручителями, у зв'язку з чим банком
подано позов до суду про стягнення з
боржників кредитної заборгованості,
суд повинен накласти арешт на іпотечне
майно у порядку положень ч. 5 ст. 10571 ЦК
України.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 25 липня 2014
року, залишеною без змін ухвало
апеляційного суду Волинської області
від 18 вересня 2014 року, залишено без
задоволення заяву ПАТ «БМ Банк» про
накладання арешту у порядку положень ч.
5 ст. 10571 ЦК України.

У касаційній скарзі ПАТ «БМ Банк»
просить скасувати оскаржувані судові
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій, та постановити нову ухвалу,
якою задовольнити заяву про накладання
арешту у порядку положень ч. 5 ст. 10571 ЦК
України, посилаючись на порушення
судами норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
в межах касаційної скарги правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції під час
розгляду справи в касаційному порядку
перевіряє в межах касаційної скарги
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права.

Відповідно до ч. 5 ст. 10571 ЦК України
визнаючи недійсним договір застави,
який забезпечував виконання
зобов'язання позичальника за кредитним
договором, суд за заявою кредитодавця
накладає арешт на майно, яке було
предметом застави. Такий арешт
підлягає зняттю після виконання
зобов'язання повернути кредитодавцю
кошти за кредитним договором, а у разі
визнання кредитного договору
недійсним - після виконання
зобов'язання повернути кредитодавцю
кошти в розмірі, визначеному судом
відповідно до частини першої цієї
статті.

Постановляючи ухвалу про залишення без
задоволення заяви про накладання
арешту, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився і
апеляційний суд, дійшов вірного
висновку щодо відсутності правових
підстав для задоволення поданої заяви,
так як стаття 10571 ЦК України, на яку
здійснює посилання скаржник, набрала
чинності у листопаді 2012 року, тобто
після укладення спірного іпотечного
договору, а за змістом ч. 2 ст. 5 ЦК
України акт цивільного законодавства
не має зворотної дії у часі, крім
випадків, коли він пом'якшує або
скасовує цивільну відповідальність
особи.

Матеріали справи та доводи касаційної
скарги не свідчать про порушення
судами норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, тому колегія
суддів вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «БМ Банк»
відхилити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 25 липня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Волинської
області від 18 вересня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.М. Колодійчук В.С.
Висоцька І.М. Фаловська