Провадження №2/761/4728/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22 грудня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді
Сіромашенко Н.В.,

при секретарі
Солошенко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Київської міської ради, ОСОБА_2, 3-і
особи: Головне управління юстиції у
місті Києві, Реєстраційна служба
Головного управління юстиції у місті
Києві про визнання права власності,
скасування державної реєстрації
нерухомого майна,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом в
порядку ст. 31 ЦПК України, в якому
просить визнати за ним право власності
на квартиру АДРЕСА_1 у порядку
спадкування після смерті ОСОБА_3,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року, та
скасувати державну реєстрацію
речового права на нерухоме майно на
квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що після смерті його
батька, з заявою про прийняття спадщини
після нього, він звернувся до Першої
Київської державної нотаріальної
контори.

Проте, йому було відмовлено у
вчиненні нотаріальних дій, оскільки
спадкове нерухоме майно не було
зареєстроване за його батьком.

У зв'язку з тим, що він є єдиним
спадкоємцем першої черги майна, після
померлого батька та фактично прийняв
спадщину, просить визнати за ним право
власності на квартиру АДРЕСА_1 у
порядку спадкування.

В судовому засіданні позивач та його
представник позов підтримали та
просили його задовольнити.

Відповідач - Київська міська рада в
судове засідання не з'явився, про час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, про причини неявки суд
не сповіщав, тому суд вважає за можливе
розглянути справу у відсутність
представника Київської міської ради.

Відповідач - ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, про причини неявки суд не
сповіщав, тому суд вважає за можливе
розглянути справу у його відсутність.

Треті особи - Головне управління
юстиції у місті Києві та Реєстраційна
служба Головного управління юстиції у
місті Києві в судове засідання не
з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином. Від
Головного управління юстиції в м. Києві
надішли пояснення по справі, з яких
вбачається, що при вирішенні справи ГУЮ
у м. Києві покладається на розсуд суду,
тому суд вважає за можливе розглянути
справу у відсутність їх представників.

Суд, вислухавши пояснення позивача та
його представника, дослідивши
матеріали справи, приходить до
наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є сином
ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом
про народження серії НОМЕР_1 від 26.09.2006
р., виданого Солом'янським районним
відділом РАЦСу м. Києва.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_3 помер, що
підтверджується свідоцтвом по смерть
від 10.10.2006 року, серії НОМЕР_2 виданого
Відділом реєстрації смерті у м. Києві.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 19.07.2010 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
недійсним договору довічного
утримання, яке набрало законної сили
09.11.2010 року відповідно до ухвали
Апеляційного суду м. Києва,
встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
батько ОСОБА_1, проживав у АДРЕСА_2, яка
була придбана за договором
купівлі-продаж від 23 жовтня 2001 року на
його ім'я. ОСОБА_3 вселився у цю квартиру
і був зареєстрований за цією адресою у
листопаді 2001 році.

Згідно із договором від 29 липня 2002 року,
укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, належна
ОСОБА_3 на праві власності квартира
АДРЕСА_2, яка складається із двох жилих
кімнат, площею 25,9 кв.м, загальна площа -
41,80 кв.м, передана ОСОБА_2 Остання
зобов'язалась надавати ОСОБА_3
матеріальне забезпечення довічно.

За дорученням від 21 червня 2003 року
ОСОБА_3 надав повноваження ОСОБА_2, яка
проживає за тією ж адресою у квартирі №
32, бути його представником в усіх
державних та інших органах та
організаціях, представляючи його
інтереси.

Вказаним рішення було визнати
недійсним договір довічного утримання
від 29 липня 2002 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2
про передачу квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_2,
яка зобов'язалась надавати йому
довічне матеріальне забезпечення,
укладеного приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 та зареєстровано у
реєстрі за № 7780.

За положеннями ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, після смерті ОСОБА_3
відкрилась спадщина у вигляді квартири
АДРЕСА_4.

10.02.2014 року ОСОБА_1 звертався до Першої
Київської державної нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини після смерті батька - ОСОБА_1

Проте, постановою від 10.02.2014 року ОСОБА_1
Першою Київською державною
нотаріальною конторою було відмовлено
у видачу свідоцтва про право на
спадщину за законом на квартиру
АДРЕСА_2, оскільки у ОСОБА_3 право
власності на вказану квартиру не
виникло.

Відповідно до довідки КП «Київське
міське БТІ» від 11.12.2014 року № 45370 (И-2014)
право власності на квартиру АДРЕСА_5
зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі
договору довічного утримання,
посвідченого ОСОБА_6 приватним
нотаріусом КМНО 29.07.2002 року, р№ 7780. В
Бюро зареєстрована з 18.10.2005 р.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 13.08.2012 року по справі
за позовом ОСОБА_1 - ОСОБА_2 виселено з
спірної квартири, усунувши тим самим
позивачу перешкоди в користуванні
власністю.

Вказаним рішенням встановлено, що
ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після
смерті ОСОБА_3 і після набрання
чинності рішення від 19.07.2010 року
звернувся до нотаріальної контори для
отримання спадку після смерті батька
на спірну квартиру, однак відповідачі
перешкоджають одержати свідоцтво про
право на спадщину, так як не допускають
у спірну квартиру представників
міського БТІ, які мають оглянути за
запитом нотаріальної контори квартиру.

ОСОБА_1 як спадкоємець спірної квартири
бажає використовувати належну йому
квартиру для свого проживання.

Судом також встановлено, що
відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_7 не є
власниками квартири, спадкоємець
квартири не надавав згоди на їх
проживання в ній.

Дані обставини також, відповідно до
ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають
доказуванню.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за
заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК
України).

Статтею 1220 ЦК України передбачено, що
спадщина відкривається внаслідок
смерті особи або оголошення її
померлою.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до статті 1296 ЦК України,
спадкоємець, який прийняв спадщину,
може одержати свідоцтво про право на
спадщину. Якщо спадщину прийняло
кілька спадкоємців, свідоцтво про
право на спадщину видається кожному з
них із визначенням імені та часток у
спадщині інших спадкоємців.
Відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця права
на спадщину.

У відповідності з ч. 1 ст. 1297 ЦК
України, спадкоємець, який прийняв
спадщину, у складі якої є нерухоме
майно, зобов'язаний звернутися до
нотаріуса за видачею йому свідоцтва
про право на спадщину на нерухоме
майно. Якщо спадщину прийняло кілька
спадкоємців, свідоцтво про право на
спадщину видається кожному з них із
визначенням імені та часток у спадщині
інших спадкоємців.

Таким чином, на підставі вище
викладеного, виходячи з вимог чинного
законодавства, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про
визнання за ним право власності на
квартиру АДРЕСА_5 підлягають
задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» у разі скасування
на підставі рішення суду рішення про
державну реєстрацію прав до Державного
реєстру прав вноситься запис про
скасування державної реєстрації прав.

Оскільки, право власності у ОСОБА_2
виникло на підставі недійсного
правочину, суд приходить до висновку
про обґрунтованість вимог позивача про
скасування державної реєстрації
речового права на нерухоме майно на
квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської
ради, ОСОБА_2, 3-і особи: Головне
управління юстиції у місті Києві,
Реєстраційна служба Головного
управління юстиції у місті Києві про
визнання права власності, скасування
державної реєстрації нерухомого майна
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
квартиру АДРЕСА_1 у порядку спадкування
після смерті ОСОБА_3, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Скасувати державну реєстрацію
речового права на нерухоме майно на
квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду м. Києва протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

СУДДЯ: