АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1430/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 2 Кімстачов О. С.
Доповідач в апеляційній інстанції
Подорога В. М. УХВАЛА
28 травня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоПодорога В. М.
суддівДемченко В. А. , Василенко Л. І. при
секретарі Волвенко А.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 31 березня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7, треті особи: приватний нотаріус
ОСОБА_8, Уманська міська державна
нотаріальна контора, про визнання
недійсним заповіту та свідоцтва про
право на спадщину, -
в с т а н о в и л а :
У травня 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
Уманського міськрайонного суду
Черкаської області з позовом до ОСОБА_7,
треті особи: приватний нотаріус ОСОБА_8,
Уманська міська державна нотаріальна
контора, в якому просив визнати
недійсним з моменту посвідчення
заповіт ОСОБА_9 від 22 серпня 2008 року, що
посвідчений приватним нотаріусом
Уманського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 та скасувати свідоцтво
про право на спадщину за заповітом від 7
вересня 2012 року, що видане на підставі
цього заповіту державним нотаріусом
Уманської міської державної
нотаріальної контори Кравчук Т. І. про
право власності на 19/300 частин
будинковолодіння, що розташоване за
В обґрунтування позовних вимог
вказував, що заповіт складений ОСОБА_9 22
серпня 2008 року не відповідає вимогам
ст.ст.1248,1254 ЦК України, оскільки
нотаріусом з огляду на глухоту ОСОБА_9,
складений нею заповіт було посвідчено
без обов'язкової участі двох свідків;
посвідчення заповіту було здійснено по
втраченому паспорту ОСОБА_9, у зв'язку з
чим залишається достовірно невідомо,
яка саме особа склала заповіт від імені
ОСОБА_9 на ОСОБА_7; підпис в заповіті не
відповідає підпису ОСОБА_9
Рішенням Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 31 березня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним
рішенням, позивач ОСОБА_6 подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права під час
розгляду справи судом першої
інстанції, просить рішення Уманського
міськрайонного суду від 31 березня 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги.

Заслухавши суддю - доповідача,
сторони по справі, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах заявлених вимог в
суді першої інстанції та при
апеляційному розгляді, колегія суддів
приходить до висновку про відхилення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Ст. 213 ЦПК України вказує, що
рішення суду повинно бути законним та
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд виходив з того, що дії заповідача
ОСОБА_9 при складанні оскаржуваного
заповіту бути свідомими і вільними,
виражали дійсну її волю, при його
посвідченні не було допущено порушень
чинного законодавства, які б давали
підстави визнати його недійсним.

З таким висновком суду слід
погодитись, оскільки він ґрунтується
на матеріалах справи та відповідає
вимогам ст.ст.207, 1234, 1247, 1248, 1257 ЦК
України.

Судом першої інстанції
обґрунтовано установлено, що після
смерті 18 вересня 2009 року ОСОБА_9
відкрилась спадщина на 19/300 частин
жилого будинку з відповідною частиною
надвірних споруд в АДРЕСА_1. 22 серпня 2008
року ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, був складений
заповіт на користь ОСОБА_7 на все своє
майно. Заповіт був посвідчений
приватним нотаріусом Уманської
міської державної нотаріальної
контори ОСОБА_8 та зареєстрований в
реєстрі за № 6357, та цього ж дня
зареєстрований у Спадковому реєстрі. У
заповіті ОСОБА_9 зробила запис:
«Заповіт прочитаний мною вголос,
підписаний мною власноручно» -
поставила свій підпис та написала своє
прізвище, ім'я, по-батькові. Особу
заповідача встановлено, дієздатність
перевірено.

Волевиявлення ОСОБА_9 на час
складення заповіту було вільним, вона
чітко розуміла свої дії та керувала
ними.

07 березня 2012 року Уманською
міською державною нотаріальною
конторою відповідачці ОСОБА_7 видано
свідоцтво на спадщину за заповітом.

З врахуванням наведеного та
положень ст.1257 ЦК України, згідно з якою
заповіт визнається недійсним, якщо
буде встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
правильно визнав, що дії ОСОБА_9 при
складанні розпорядження на випадок
своєї смерті (заповіту) були свідомими
і виражали її волю, а тому підставно
відмовив у задоволенні вимог позивача.

Доводи апелянта про відсутність у
заповідача фізичної можливості (у
зв'язку з її частковою глухотою) на
вчинення нею розпорядження є
безпідставними, оскільки вони повністю
спростовуються даними заповіту ОСОБА_9,
посвідченого приватним нотаріусом
Уманської міської державної
нотаріальної контори ОСОБА_8 та
зареєстрованого в реєстрі за № 6357, із
якого вбачається що заповіт був
складений нею за допомогою
комп'ютерної техніки; заповідач сама
прочитала його в голос та особисто
підписала, про що зробила відповідний
запис у заповіті. Тобто, сумнівів у
правильності складеного тексту
заповіту на момент його складення у
ОСОБА_9 не виникало.

Твердження апелянта про те, що
складання та посвідчення нотаріусом
заповіту проведено з порушенням вимог
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України
та вимог ст. ст. 1247, 1248 ЦК України,
зокрема, що нотаріусом під час
посвідчення заповіту ОСОБА_9 був
використаний недійсний на той час
паспорт громадянина України на ім'я
ОСОБА_9, тому особа заповідача не була
встановлена належним чином
спростовуються встановленими судом
обставинами справи.

Так, з пояснень третьої особи -
нотаріуса ОСОБА_8 та документів
нотаріальної справи щодо посвідчення
спірного заповіту вбачається, що для
встановлення особи ОСОБА_9 нею був
використаний паспорт заповідача, в
якому була вклеєна фотографія ОСОБА_9 у
віці 45 років, зазначені її прізвище,
ім'я, по-батькові, дата та місце її
народження, поставлений її підпис,
вказана адреса проживання, на підставі
даних якого у нотаріуса сумнівів при
встановлення особи ОСОБА_9 не виникло.

Тому, перевіривши особу
заповідача та переконавшись, що інших
передбачених законом підстав для
відмови у вчиненні нотаріальних дій не
було, нотаріус посвідчила заповіт
ОСОБА_9

Зазначені обставини вже були
досліджені та оцінені ухвалою судової
колегії апеляційного суду Черкаської
області від 22 березня 2012 року якою
зроблені висновки щодо правомірності
дій нотаріуса при встановленні особи
ОСОБА_9 під час складання нею заповіту
так і щодо здатності розуміти значення
своїх дій та керувати ними
спадкодавцем ( а.с. 98-99 ).Ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27серпня 2012 року дана ухвала
була залишена без змін ( а.с. 100-101 ).

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

Отже, колегія суддів вважає, що
нотаріус відповідно до вимог ст.ст.1248,
1253 ЦК України, встановивши особу
заповідача ОСОБА_9 за її бажанням
правильно посвідчив складений нею
заповіт і висновки суду щодо
законності зазначених дій нотаріуса є
правильними.

Згідно вимог ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає рішення суду першої інстанції
без змін, якщо визнає, що суд постановив
рішення із додержанням вимог закону.

При розгляді даної справи суд
правильно встановив факти, відповідні
їм правовідносини, постановив рішення
із додержанням норм матеріального і
процесуального права, яке грунтується
на зібраних по справі доказах, оцінивши
які в сукупності, суд першої інстанції
прийшов до обґрунтованого висновку про
безпідставність заявлених ОСОБА_6
вимог і необхідність відмови у їх
задоволенні.

Таким чином, доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду,
рішення суду першої інстанції ухвалено
з додержанням норм матеріального і
процесуального права і не може бути
скасовано з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст.303, 304, 307, 315 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6
відхилити.

Рішення Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 31 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з моменту
набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :