АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 682/2404/13-ц
Провадження № 22-ц/792/2211/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

у складі: головуючого судді
Купельського А.В.,

суддів: Спірідонової Т.В., Фанди В.П.

при секретарі: Дорощук
О.М.

з участю: апелянта ОСОБА_1, його
представника ОСОБА_2, позивача ОСОБА_3,
її представника ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Славутського міськрайонного суду від 22
вересня 2014 року, по справі за позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення
шкоди, заподіяної знищенням майна,

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року ОСОБА_3, ОСОБА_5,
звертаючись до суду з вказаним позовом,
зазначали, що ОСОБА_1, перебуваючи в
стані алкогольного сп'яніння,
погрожував їм та знищив паркан, який
огороджує їх будинок на їх земельній
ділянці.

У зв'язку з цим, та після збільшення
позовних вимог, позивачі просили суд
стягнути на їх користь матеріальну
шкоду в сумі 6291 грн. та моральну шкоду в
сумі по 1000 грн. на кожного.

Рішенням Славутського міськрайонного
суду від 22 вересня 2014 року позов
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
та ОСОБА_5, по 3145,50 грн. матеріальної
шкоди, по 500 грн. моральної шкоди, по 229
грн. 40 коп. судового збору. Відповідно
1200 грн. та 800 грн. на відшкодування
витрат на правову допомогу, та на
користь ОСОБА_3 1500 грн. витрат
пов'язаних з проведенням експертизи
вартості пошкодженого майна.

Не погоджуючись з таким рішенням
ОСОБА_1, в апеляційній скарзі просить
його скасувати та ухвалити нове, яким у
позові відмовити.

Вважає, що рішення є незаконним,
ухвалене з порушенням норм

________________________________________________________________________
__

Головуючий у першій інстанції: Мацюка
Ю.І. Категорія: 29, 30

Доповідач: Купельський А.В.

матеріального та процесуального права,
висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Посилається на те, що суд безпідставно
вибрав експерта на власний розсуд, який
неправомірно завищив ціни.

Апелянт вказує, що суд не звернув увагу,
що паркан був побудований за його кошт,
більшість квитанцій були видані на ім'я
ОСОБА_1

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
ознайомившись з доводами апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування,
відповідно до ст. 22 ЦК України. Збитками
є втрати, яких особа зазнала у зв'язку
зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).

Майнова шкода, завдана майну фізичної
або юридичної особи, відповідно до ч.1
ст.1166 ЦК України, відшкодовується у
повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з
урахуванням обставин справи, суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі. Розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

Особа, відповідно до ст. 23 ЦК України,
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав, яка полягає у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою фізичної особи,
відповідно до п. п. 3,9 постанови Пленуму
Верховного Суду України, №4 від 31
березня 1995 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», слід розуміти
втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних незаконними діями або
бездіяльністю інших осіб, при настанні
інших негативних наслідків. Розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин.

Судом встановлено, і це
підтверджується матеріалами справи, що
позивачам ОСОБА_3 та ОСОБА_5 належить на
праві спільної часткової власності
земельна ділянка та домоволодіння в по
АДРЕСА_1. Земельна ділянка виділена для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і спору (Т.1 а. с. 9-10, 56).

Постановою Славутського
міськрайонного суду від 10 липня 2013 року
ОСОБА_1 визнано винним у вчинені
суперечки зі своєю тещею ОСОБА_3 та
пошкодженні паркану навколо подвір'я
будинку АДРЕСА_1, тобто у скоєні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.173 КУпАП - дрібного
хуліганства.

З висновку будівельно-технічного
дослідження №11/14 від 27 березня 2013 року
встановлено, що в домоволодінні
АДРЕСА_1, зруйновано бетонну огорожу у
вигляді 14 бетонних фігурних плит, та
пошкоджено огорожу з 18 листів
металевого профілю. Пошкоджені плити
та металевий профіль не підлягають
відновленню. За даними експертного
дослідження вартість
будівельно-ремонтних робіт і
матеріалів по відновленню зруйнованої
бетонної огорожі та огорожі із
металопрофілю, згідно розробленого
кошторису, становить 6291 гривню (а. с. 183-
203 т.1).

На спростування зазначеного,
відповідач доказів не навів суду.

Задовольняючи позов, суд виходив з
характеру діяння відповідача, який
заподіяв шкоду та моральні страждання
позивачам, та недоведеності факту
належності паркану ОСОБА_1

З таким висновком погоджується колегія
суддів апеляційного суду.

Посилання апелянта, що суд
безпідставно вибрав експерта на
власний розсуд, який неправомірно
завищив ціни, не може бути підставою
для скасування рішення суду. Апелянт не
був позбавлений можливості провести
дослідження вартості пошкодженого
майна, навіть шляхом дослідження іншим
спеціалістом оспорюваного висновку.

Рішенням Нетішинського міського суду
від 26 травня 2014 року спростовується
посилання апелянта, що суд не звернув
увагу, що паркан був побудований за
його кошти, більшість квитанцій були
видані на його ім'я. Зазначеним
рішенням відмовлено ОСОБА_1 у стягненні
частини витрат на будівництво (а. с. 229 -
231 т.1).

Матеріали справи спростовують
посилання апелянта на неправомірність
стягнення судом правової допомоги. В
матеріалах справи знаходяться
квитанції про сплату позивачами
гонорару особі, що надавала правову
допомогу - адвокату ОСОБА_4 Судові
засідання призначались 27 разів,
загальна тривалість яких більше трьох
годин. За таких обставин суд правомірно
стягнув витрати на правову допомогу,
оскільки основна вимога про стягнення
матеріальної допомоги, за яку оплачено
судовий збір, задоволена повністю.

На користь ОСОБА_3 у вигляді судових
витрат стягнуто 1500 грн. витрат
пов'язаних з проведенням експертизи
вартості пошкодженого майна, 1200 грн. на
відшкодування витрат на правову
допомогу та 229 грн. 40 коп. А всього 2929,40
грн.

Між тим, судові витрати, відповідно до
ст. 79 ЦПК України складаються з
судового збору та витрат, пов'язаних з
розглядом справи. Розмір судового
збору, порядок його сплати, повернення
і звільнення від сплати встановлюються
законом. До витрат, пов'язаних з
розглядом судової справи, належать
крім, іншого також витрати, пов'язані із
залученням свідків, спеціалістів,
перекладачів та проведенням судових
експертиз.

Судом прийнято рішення про стягнення з
відповідача 1500 грн. в рахунок витрат на
проведення експертизи. Між тим, в
матеріалах справи знаходиться
висновок будівельно-технічного
дослідження, витрати за проведення
якого, судом не можуть бути враховані,
як витрати за проведення експертизи.
Позивач вимог про стягнення 1500 грн. як
витрат на залучення спеціаліста не
заявляв.

За таких обставин оскаржуване рішення
в частині стягнення судових витрат на
користь ОСОБА_3 підлягає зміні.
Стягненню на користь ОСОБА_3 підлягає
1429 грн. 40 коп. судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія
суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Славутського міськрайонного
суду від 22 вересня 2014 року змінити в
частині стягнення судових витрат на
користь ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1429
грн. 40 коп. судових витрат.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:/підпис/

Судді:/підписи/

З оригіналом згідно:

суддя апеляційного суду
А.В. Купельський