АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 642/6974/14-ц
Провадження № 22-ц/790/8834/14
Головуючий 1-ї ін-ї. - Іванісова Л.О.
Доповідач - Тичкова О.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року судова колегія судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Харківської області в складі:

головуючого -
судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії -
Бровченка І.О., Піддубного Р.М.,

при секретарі -
Доля О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Ленінського районного суду
м. Харкова від 07 листопада 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
державного підприємства з питань
поводження з відходами як вторинною
сировиною «Укрекоресурси» про
стягнення вартості безпідставно
набутого майна, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 року позивач звернувся до
суду з дійсним позовом, у якому просив
стягнути з ДП з питань поводження з
відходами як вторинною сировиною
«Укрекоресурси» в особі Обласного
управління «Харківекоресурси» (надалі
ДП) вартість безпідставно набутого
майна у розмірі 15 700 гривень.

В обґрунтування посилався на те, що з
31.10.2006 року по 17.04.2014 року він працював
на посаді начальника Харківського
обласного управління
«Харківекокомресурси» Державної
компанії з утилізації відходів як
вторинної сировини «Укрекокомресурси»
Кабінету Міністрів України, яка в
подальшому була перейменована на
Державне підприємство з питань
поводження з відходами як вторинною
сировиною «Укрекоресурси», Харківське
обласне управління
«Харківекокомресурси» перейменовано
на Обласне управління
«Харківекоресурси». Перебуваючи на
вказаній посаді, ОСОБА_4 як керівник
отримав у своє відання майно ДП, серед
якого були автомобіль Daewoo Lanos, держаний
номер НОМЕР_2, та причіп двуосний,
державний номер НОМЕР_1, які
потребували ремонту. Позивач
неодноразово повідомляв керівництву
про необхідність їх ремонту для
належного виконання поставлених перед
підрозділом завдань. У травні 2012 року
ОСОБА_4 за власні кошти було проведено
ремонт автомобіля та причіпу на
загальну суму 15 700,00 грн. з метою
можливості їх подальшої експлуатації в
інтересах підприємства. Після цього
позивач неодноразово звертався до
керівництва та бухгалтерії ДП з
вимогою повернути йому його кошти,
проте йому було відмовлено.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечував,
посилаючись на його безпідставність та
невідповідність фактичним обставинам.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Харкова від 07 листопада 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_4 було
відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням,
позивачем була подана апеляційна
скарга, у якій він просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити його позовні вимоги. В
обґрунтування посилається на
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення представника ОСОБА_4,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши наведені в скарзі доводи,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 308 ЦПК
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відмовляючи ОСОБА_4 у задоволенні його
позовних вимог суд першої інстанції
вірно керувався ст. ст. 60, 61 ЦПК України
та ст. ст. 1212, 1213 ЦК України та виходив з
того, що позивачем не доведений факт
безпідставного набуття ДП належного
йому майна.

Судова колегія погоджується із таким
висновком суду виходячи з наступного.

Як було встановлено судом першої
інстанції та не заперечується
сторонами, з 31.10.2006 року по 17.04.2014 року
ОСОБА_4 працював на посаді начальника
Харківського обласного управління
«Харківекокомресурси» Державної
компанії з утилізації відходів як
вторинної сировини «Укрекокомресурси»
Кабінету Міністрів України, яка в
подальшому була перейменована на
Державне підприємство з питань
поводження з відходами як вторинною
сировиною «Укрекоресурси», Харківське
обласне управління
«Харківекокомресурси» перейменовано
на Обласне управління
«Харківекоресурси» (а.с. 8-13).

На балансі ДП для забезпечення
реалізації ним поставлених завдань
перебував автомобіль Daewoo Lanos, держаний
номер НОМЕР_2, та причіп двуосний,
державний номер НОМЕР_1 (а.с. 14). ОСОБА_4
неодноразово звертався до керівництва
ДП із листами, у яких вказував, що
вказане майно знаходиться у
непридатному для використання стані та
потребує ремонту (а.с. 15-17).

У травні 2012 року ОСОБА_4 за власний кошт
здійснив ремонт автомобіля та кузова
на загальну суму 15 700 гривень, які й
бажав отримати з відповідача.

Разом з тим, з рахунків за ремонт,
наданих позивачем до суду першої
інстанції, вбачається, що ремонтувався
лише Daewoo Lanos, держаний номер НОМЕР_2 (а.с.
18,19). Тобто в порушення вимог ст. ст. 10, 60
ЦПК України ОСОБА_4 не надав доказів
ремонту причіпу двоосного.

Щодо ремонту автомобілю, то свої
позовні вимоги та апеляційну скаргу
ОСОБА_4 обґрунтовує тим, що згідно ч.1 ст.
1212 ЦК України особа, яка набула майно
або зберегла його у себе за рахунок
іншої особи (потерпілого) без
достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала. І
оскільки судами було встановлено, що
фінансування ДП не передбачало
залучення коштів від працівників та
договірних зобов'язань між сторонами
не було, він має право на отримання
відшкодування вартості ремонту
автомобіля.

Разом з тим, стаття 1212 ЦК України
передбачає можливість отримання майна,
яке безпідставно перебуває у третьої
особи.

Відповідно до ч.1 ст. 190 ЦК України
майном як особливим об'єктом
вважаються окрема річ, сукупність
речей, а також майнові права та
обов'язки.

У справі, що розглядається, предметом
спору є вартість ремонту автомобіля,
тобто ті покращення, які отримав
автомобіль і які утворили разом з ним
неподільну річ.

Автомобіль Daewoo Lanos, держаний номер
НОМЕР_2, є власністю ДП, що не
заперечується жодною зі сторін. Ремонт,
який було проведено, став частиною
автомобіля, який неможливо від нього
відділити. Таким чином, майном у даному
разі є автомобіль, а не його покращення.

Таким чином, між сторонами існували
трудові правовідносини, що передбачали
можливість позивача безоплатно
користуватися вищезазначеним
автомобілем в порядку визначеному
законом та Порядком управління
фінансовими ресурсами, контролю за
надходженням та використанням коштів,
проведенням платежів по рахунках
територіальних структурних
підрозділів Державного підприємства,
затвердженим розпорядженням по
Підприємству № 30 від 28.04.2012 року. За
таких обставин, задоволення позову
ОСОБА_4 з підстав, визначених ст. 1212 ЦК
України не можливе.

ОСОБА_4 вже звертався до суду з позовом
про стягнення з ДП витрат на ремонт
автомобілю з посиланням на ст. 131 КЗпП
України, ст.ст. 1158,1159,1160 ЦК України.
Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 11.02.2014 року
заочне рішення Ленінського районного
суду м. Харкова від 10 вересня 2013 року
було скасовано, у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4 було відмовлено (а.с. 28-29,
31).

З огляду на викладене вище, колегія
суддів доходить висновку, що рішення
суду першої інстанції є законним та
обґрунтованим. Доводи апеляційної
скарги його не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314,
ст. ст. 315, 317, 319, 360-7 ЦПК України, судова
колегія, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Харкова від 07 листопада 2014 року
-залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді: