Справа № 709/1576/14-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2014 року
смт.Чорнобай

Чорнобаївський районний суд
Черкаської області в складі:
головуючого судді - Синецької Л.А., за
участі секретаря - Пархоменко О.С.,

розглянувши в судовому засіданні
подання відділу державної виконавчої
служби Чорнобаївського районного
управління юстиції про тимчасове
обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України,-

в с т а н о в и в :

Чорнобаївський відділ ДВС
Чорнобаївського районного управління
юстиції звернувся до суду з поданням
про тимчасове обмеження боржника
ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України. В
обґрунтування вимог у поданні
зазначається, що 02.11.2012 року виданий
виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1,
заборгованості по аліментах на користь
ОСОБА_2 у розмірі 14775 грн. 80 коп. та 06.11.2012
року винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження про, що
повідомлено боржника у зазначеному
законодавством порядку і надано строк
для самостійного виконання рішення до
13.11.2012 року.

На підтвердження доказів
державним виконавцем до подання
додано, копію виконавчого листа
Чорнобаївського районного суду
Черкаської області №2322/2375/12 від 16.10.2012
року, копію постанови про відкриття
виконавчого провадження від 06.11.2012 року
ВП №35088355, копію супровідного листа №6886
від 06.11.2012 року, копії запитів від 06.11.2010
№№6825, копія листа з Держтехнагляду.

В судове засідання державний
виконавець Гвоздь В.А. не з'явився, про
розгляд справи повідомлений належним
чином, причини неявки не повідомив.

Суд, враховуючи, що відповідно до
ЦПК України розгляд подання
проводилось судом за відсутності осіб,
які беруть участь у справі, фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося (ч.2 ст.197 ЦПК України).

Суд, дослідивши матеріали
подання, встановив наступні обставини.

Відповідно до ст.377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника у праві виїзду за межі України
при виконанні судових рішень
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Відповідно до ст.33 Конституції
України кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права
громадян України на виїзд з України і
в'їзд в Україну, порядок оформлення
документів для зарубіжних поїздок,
визначення випадків тимчасового
обмеження права громадян на виїзд з
України і встановлення порядку
розв'язання спорів у цій сфері регулює
Закон України від 21 січня 1994 року "Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України". Зокрема п.5
ч.1 ст.6 зазначеного Закону передбачає,
як підставу для тимчасового обмеження
у праві виїзду за кордон громадянинові
України, якщо він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням.

Так, п.18 ч.3 ст.11 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено, що
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право, зокрема, у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи за межі
України - до виконання зобов'язань за
рішенням.

Таким чином, право державного
виконавця на звернення з поданням до
суду про тимчасове обмеження права
виїзду за межі України виникає
винятково у випадку доведення фактів
умисного ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
суду зобов'язань. Подання про тимчасове
обмеження права особи на виїзд за межі
України має містити докази, що
підтверджують умисне ухилення
боржника від виконання своїх
обов"язків передбачених ч.6 ст.12 Закону
України "Про виконавче провадження".
Такі дані в матеріалах подання
відсутні. Натомість подані запити
стосовно ОСОБА_1 відносяться до 2010 року,
хоча виконавче провадження відкрито у
2012 році, та дата народження особи
стосовно якої робився запит
ІНФОРМАЦІЯ_1 не відповідає дійсній, а
саме ІНФОРМАЦІЯ_2. Також відсутні дані
на підвердження того, що боржник був
належним чином обізнаний про відкриття
відносно нього виконавчого
провадження, що не відповідає вимогам
ст.31 Закону України "Про виконавче
провадження", де зазначено, що
постанова про відкриття виконавчого
провадження або відмову у відкритті
виконавчого провадження, про
повернення виконавчого документа
стягувачу відповідно до статті 47 цього
Закону, надсилаються рекомендованим
листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до ст.25 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. У постанові
державний виконавець вказує про
необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів
з моменту винесення постанови та
зазначає, що у разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. В поданні державний
виконавець вказує, що боржнику надано
строк для самостійного виконання
рішення суду до 13.11.2012 року, а в
постанові про відкриття виконавчого
провадження державний виконавець
Наумовська Ю.В. надала боржнику строк
добровільного виконання до 06.11.2012 року,
що є суттєвою розбіжністю та не
відповідає вимогам закону.

В поданні про тимчасове обмеження
боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України державним виконавцем не було
надано суду обгрунтування його
ухилення від виконання ним
зобов'язання, так само як і доказів які
б давали підстави застосувати
тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві
виїзду за межі України в розумінні
положень ст.6 ЗУ «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України».

Аналізуючи наявні в матеріалах
справи докази, суд приходить до
висновку про відмову у задоволенні
подання у зв'язку із його
необґрунтованістю, оскільки сама по
собі наявність у боржника невиконаних
зобов'язань не є свідченням того, що
останній ухиляється від їх виконання.

Керуючись ст.ст.209,210,377-1 ЦПК, п.18,
ч.3, ст.11 ЗУ "Про виконавче провадження"
України, суд,-

у х в а л и в :

В задоволенні подання
Чорнобаївського відділу ДВС про
тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві
виїзду за межі України до виконання ним
своїх зобов"язань відмовити.

Копію ухвали направити боржнику
та ВДВС Чорнобаївського РУЮ для відома.

Апеляційна скарга на ухвалу
суду першої інстанції подається
протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя Чорнобаївського

районного суду
Л. А. Синецька