АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4259/14
Головуючий 1 інст. - Оболєнська С.А.
Справа № 636/4946/13-ц
Доповідач - Черкасов В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Черкасова В.В.

суддів - Кукліної Н.О.,
Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Чемерис Л.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Чугуївського міського суду
Харківської області від 06 травня 2014
року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про відшкодування вартості
майна, яке знаходиться в незаконному
володінні, відшкодування моральної
шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_2 про
відшкодування вартості майна, яке
знаходиться в незаконному володінні,
відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1
вказувала, що вона є власником
автомобіля ВАЗ 2109 номерний знак НОМЕР_3,
1990 року випуску. 13 липня 2011 року вона
надала генеральну довіреність,
нотаріально посвідчену, на право
керування вищевказаним автомобілем
своєму сину - ОСОБА_3 та онуку ОСОБА_2.
ІНФОРМАЦІЯ_1 її син ОСОБА_3 помер.
Добровільно повертати автомобіль онук
відмовлявся, тому 23 квітня 2012 року вона
скасувала довіреність, проте,
автомобіль відповідач досі не
повернув. Останній користується
належним їй майном без належної
правової підстави, що порушує її права
як власника. Згідно висновку
спеціаліста від 17 жовтня 2013 року
ринкова вартість автомобіля ВАЗ 2109
номерний знак НОМЕР_3, 1990 року випуску
на дату оцінки без ПДВ становить 20 000
грн. Крім того, вказаними
неправомірними діями відповідача
завдана їй також і моральна шкода.

Тому, ОСОБА_1 просила суд стягнути з
ОСОБА_2 на її користь компенсацію
вартості автомобіля марки ВАЗ 2109
номерний знак НОМЕР_3, 1990 року випуску у
розмірі 20 000 грн., а також моральну шкоду
в розмірі 5 000 грн., витрати на правову
допомогу у сумі 2 000 грн. та судовий збір.

У судовому засіданні відповідач
вказував, що після смерті його батька
ОСОБА_3А, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, він
повернув спірний автомобіль позивачці.
Його вини у зникненні автомобіля не
доведено.

Рішенням Чугуївського міського суду
Харківської області від 06 травня 2014
року у задоволенні позовної заяви
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить
питання про скасування рішення суду
першої інстанції з ухваленням нового
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги заявник посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи, заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
приймали участь у справі, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
районного суду у відповідності до ст. 303
ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, знаходить
апеляційну скаргу не підлягаючою
задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить із
наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
недоведеності знаходження спірного
автомобіля у відповідача, незаконного
користування ОСОБА_2 спірним майном, що
було б підставою для відшкодування
шкоди.

Такі висновки суду першої інстанції
колегія суддів вважає правильними.

Конституцією України (ст. 41) та ст.1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якої Україна приєдналася 17
липня 1997 року відповідно до Закону від
17 липня 1997 року «Про ратифікацію
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року, Першого
протоколу та протоколів №№2, 4, 7 та 11 до
Конвенції», закріплено принцип
непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріпляє право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК
України).

Відповідно до вимог статтей 1212-1213 ЦК
України особа, яка набула майно, або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи без достатньої правової
підстави, зобов'язана повернути це
майно потерпілому.

Такий же обов'язок у цієї особи виникає
і тоді, коли підстава на якій було
набуте майно, згодом відпала.

При цьому, набувач повинен повернути
безпідставно набуте майно в натурі, а
коли це неможливо, повернути його
вартість, яка визначається на час
розгляду справи про повернення майна.

Судом встановлено та підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами,
що 13 липня 2011 року за довіреністю
ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_3 та (або)
ОСОБА_2 кожного окремо незалежно один
від одного укладати від її імені
правочини, пов'язані з розпорядженням
та експлуатацією належного їй на праві
власності транспортного засобу марки
марки ВАЗ 2109 номерний знак НОМЕР_3, 1990
року випуску (а.с.33).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (а.с.10).

23 квітня 2012 року ОСОБА_1 скасувала
вищевказану довіреність (а.с.101).

У постанові Верховного Суду України
від 02 жовтня 2013 року № 6-88цс13 зазначено,
що ст. 1212 ЦК України регулює випадки
набуття майна або його збереження без
достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту
безпідставного отримання чи
збереження майна є відносини, які
виникають у зв'язку з безпідставним
отриманням чи збереженням майна i які
не врегульовані спеціальними
інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття,
збереження майна виникають за
наявності трьох умов: а) набуття або
збереження майна; б) набуття або
збереження за рахунок iншої особи; в)
вiдсутнiсть правової підстави для
набуття або збереження майна
(відсутність положень закону,
адмiнiстративного акта, правочинну або
інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК
України).

За змістом частини першої статті 1212 ЦК
України безпідставно набутим майном є
майно, набуте особою або збережене нею
у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України
передбачено, що цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності,
згідно з яким кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, а суд розглядає справу
в межах заявлених вимог і вирішує
справу на підставі наданих доказів.

Матеріали справи не містять доказів
того, що спірний автомобіль
знаходиться у володінні, користуванні,
розпорядженні відповідача.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються матеріалами справи та
вимогами чинного законодавства.

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано прийшов до висновку про
залишення без задоволення позовних
вимог.

Рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим, постановлено
з дотриманням вимог матеріального і
процесуального права, підстав для його
скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1ст.307,
ст..ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Чугуївського міського суду
Харківської області від 06 травня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді: