АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження№22ц/790/5478/14
Головуючий 1 інстанції - Павлюченко С.В.
Справа № 629/2219/13-ц
Доповідач -Коровін С.Г.
Категорія: - сімейні
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2014 року судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
в складі :

Головуючого: -
Коровіна С.Г.

Суддів : -
Коваленко І.П.

Довгаль А.П.

При секретарі: -
Огарьовій О.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на
рішення Лозівського міськрайонного
суду Харківської області від 25 червня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_5, третя особа: Лозівське бюро
технічної інвентаризації про реальний
поділ майна подружжя, визнання права
спільної сумісної власності, стягнення
матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2013 року ОСОБА_6
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5
та просила про реальний поділ
житлового будинку та земельної
ділянки, розташованих в АДРЕСА_1,
посилаючись на те, що з 01 лютого 1986 року
по 23.07.2012 року вона знаходилася у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем.
12 травня 1988 року вони придбали
зазначений будинок. Крім того, під час
шлюбу відповідач, на підставі рішення
суду від 20 червня 2007року, набув права
власності на житловий будинок по
АДРЕСА_2. Зазначений будинок їх
спільними зусиллями та з залученням її
трудових та грошових затрат був
капітально відремонтований, до нього
зроблені добудови, що істотно :
більпшли його вартість. Оскільки
досягти згоди щодо поділу спільного
майна їм не вдалося і просить суд
провести реальний поділ земельної
ділянки та житлового будинку по
АДРЕСА_1 та зазначити її частку в
будинку по АДРЕСА_2 в межах 1/3 долі. Крім
того, просить стягнути : відповідача
понесені нею витрати на витребування
та оформлення документів на житло в
сумі 2125,69 грн., а також стягнути
моральну шкоду, заподіяну
неправомірними діями відповідача в
сумі 3000 грн.

Позивачка під час розгляду справи
позовні вимоги підтримала з підстав,
викладених в позовній заяві, а також
просила стягнути з відповідача по
справі витрати за проведення судової
їудівельно-технічної експертизи.

Відповідач позов не визнав,
пояснюючи, що житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_1 належить йому на
підставі договору купівлі-продажу,
Частки співвласників не визначені.
Даний будинок був придбаний за 10000,00
карбованців, з яких 6000,00 крб. були
надані його матір'ю. Тобто 60 % будинку
належить йому особисто, а 40% належить їм
на праві сумісної власності. Житловий
будинок розташований за адресою:
АДРЕСА_2 належить також йому особисто, є
його особистою власністю, бо він
отримав його у спадок 20 червня 2007 року,
після смерті батька, який залишив на
його ім'я заповіт. На даний час в цьому
будинку зареєстрована та проживає його
мати. Даний житловий будинок був
придбаний його батьком у 1970 році, а
земельна ділянку була тгнепзнз з
приватну власність батьку у 1997 році.
Ніяких прибудов та добудов до
зазначеного будинку вони не проводили,
поліпшень не виконували, а тому вважає
позовні вимоги є не обргунтованими та
такими що не підлягають задоволенню.

Представник третьої особи
Лозівське бюро технічної
інвентаризації у судове засідання не
з'явився.

Рішенням Лозівського
міськрайонного суду Харківської
області від 25 червня 2014 року позовні
вимоги задоволені частково. Розділено
спільне сумісне майно подружжя, а саме
будинок з надвірними спорудами,
розташований за адресою: АДРЕСА_1 за
варіантом №ІV висновку експертів від
21.05.2014 року №2377/5284/5285 (додаток №4 до
висновку).

Визнано за ОСОБА_6 право власності
на ? частину домоволодіння. Виділено їй
в натурі житлові будівлі: тамбур І,
площею 4.3 кв.м., частину коридору 1-1,
площею 3,2 кв.м., кухню1-2, площею 4,9 кв.м.,
житлову кімнату 1-3, площею 8,8 кв.м.,
житлову кімнату 1-4, площею 11,9 кв.м., а
всього по житловим приміщенням 33,1 кв.м.
вартістю 18418 грн., надвірні споруди:
літня кухня (К), сарай (В), сарай (Ж), душ
(Д), вбиральню (У), частину огорожі (№1,2,3),
загальною вартістю - 14318 грн. Усього
ОСОБА_6 виділено майна на суму 32736 грн.

Визнано за ОСОБА_5 право власності
на ? частину домоволодіння і виділено
йому в натурі частину коридору 1-1,
площею 7,0 кв.м., житлову кімнату 1-5
площею 11,2 кв.м., службове приміщення 1-6,
площею 8,9 кв.м., а всього по житловим
приміщенням 27,1 кв.м. вартістю 15080 грн.,
надвірні споруди гараж (К-1), погріб (Г),
колонку (Л), замощення (І), частину
огорожі - ворота (№1,2,3), на загальну суму
17095. Усього ОСОБА_5 виділено приміщень
на суму 32175 грн.

Для здійснення зазначеного
варіанту розподілу будинку вирішено
зобов'язати ОСОБА_6 виконати наступні
переобладнання: демонтувати
перегородку між приміщеннями коридору
« 1-1», кухні « 1-2», організувати
приміщення кухонь площею 7,0 та 8,1 кв.м.,
закласти дверний проріз між
приміщеннями - житловою кімнатою « 1-1»
та службовою « 1-6», у віконному прорізі
приміщення коридору «1-1» влаштувати
дверний проріз.

Суд зобов'язав ОСОБА_5
демонтувати перегородку між
приміщеннями житлових кімнат « 1-5» та
службовим приміщенням « 1-6»,
організувати приміщення житлової
кімнати площею 20,1 кв.м. та між
приміщеннями житлових кімнат « 1-3» та «
1-4» організувати приміщення житлової
кімнати площею 20,7 кв.м. Провести роботи
по переопиранню балок, добудувати
тамбур глибиною не менш ніж 1,5 кв.м.

Зобов'язано сторони устаткувати
кожну квартиру самостійними системами
опалення, електороосвітлення,
водопостачання, каналізації,
газопостачання.

Розділено горищне приміщення
відповідно до зазначеного варіанту.

Зазначені переобладнання
здійснити співвласникам за власні
кошти з дотриманням будівельних норм і
правил

Виділено ОСОБА_6 на ? частину
земельної ділянки земельну ділянку
площею 379 кв.м., виділено ОСОБА_5 на ?
частину земельної ділянки земельну
ділянку площею 379 кв.м.

Судом визначено границі
землекористування.

- по прямій відрізок довжиною 2,45м,
що проходить паралельно зовнішній
стіні житлового будинку літ "А-1" на
відстані 1,0м;

- поворот ліворуч відрізок
довжиною 2,30м до кута гаража літ "К-1

- по прямій відрізок, що проходить
між гаражем літ. "К-1" та літнею кухнею
літ "К";

- від кута гаража літ "К-1"
відрізок довжиною 3,80м;

- по прямій відрізок довжиною
14,14м, що розділяє сторону земельної
ділянки по АДРЕСА_3 на відрізки 18,76м та
9,90м.

Зобов'язано ОСОБА_6 влаштувати окремий
в'їзд зі сторони АДРЕСА_3.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду
ОСОБА_5 подав на нього апеляційну
скаргу, в якій просив рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у позові.

В хода апеляційного розгляду він
погодися з визнанням за позивачкою
права власності на ? частину спірного
будинку і просив скасувати рішення
лише в частині розподілу будинку
вважаючи, що у зв'язку із технічним
станом будинку його розподіл
неможливий. Крім того він зазначав, що
жоден із варіантів розподілу житла
запропонований експертом не є
прийнятним, бо це призведе до повного
або часткового руйнування конструкцій,
експертиза не містить дані про те, за
чиї кошти буде проведено реконструкцію
та переобладнання житла, та на даний
час він не має коштів проводити
будь-яке перепланування будинку.

Заслухавши доповідача, сторони,
перевіривши обставини справи колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, рішення суду
зміненню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Згідно ст.214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання : 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин;

4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати;

Зазначеним вимогам закону судове
рішення у повній мірі не відповідає.

З матеріалів справи вбачається,
що сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі з 01 лютого 1986
року по 23 липня 2012 року. Згідно договору
купівлі-продажу від 20 травня1988 року
сторони придбали на ім'я ОСОБА_5
житловий будинок в АДРЕСА_1 (а.с.149-150).

Враховуючи, що будинок придбано
подружжям у шлюбі, то відповідно до
вимог ст.60 СК України майно набуте
подружжям за час шлюбу належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута під час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права сумісної
власності подружжя.

Відповідно до вимог ч.3 ст.61 СК
України якщо одним із подружжя
укладено договір в інтересах сім'ї, то
гроші, інше майно, в тому чіслі гонорар,
виграш, які були одержані за цим
договором, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

У відповідності до вимог ст.69 СК
України дружина і чоловік мають право
на поділ майна, що належить їм на праві
спільної сумісної власності, а у разі
такого поділу, як зазначено в ч.1 ст.70 СК
країни частки майна дружини та
чоловіка є рівними, якщо інше не
визначено домовленістю між ними або
шлюбним договором.

Судом першої інстанції
встановлено, що шлюбний договір між
сторонами не укладався і будь яких
домовленостей щодо часток у спільному
майні між ними не було.

При таких обставинах суд першої
інстанції обґрунтовано визнав спірний
будинок спільною сумісною власністю
подружжі і визнав за кожним із них
право власності на ? частину будинку.
Рішення суду цій частині відповідає
встановленому і вимогам закону.

Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи від
21.05.2014 року №2377/5284/5285 запропоновано
чотири варіанти поділу домоволодіння
за адресою АДРЕСА_1 та два варіанти
порядку користування земельною
ділянкою.

Позивачка просила виділити їй
частину будинку за ІV варіантом
розподілу. Суд першої інстанції
погодився з такими вимогами позивача
не врахувавши при цьому аварійний стан
будинку та значний обсяг необхідних
переобладнань в будинку. Суд першої
інстанції виходив лише з того, що
зазначений позивачкою варіант
відповідає ідеальним долям і
максимально наближений до частин, що
належать кожній із сторін, не тягне за
собою ускладнень у переобладнанні
будинку у відокремлені житлові
приміщення.

З таким висновком суду погодитися
неможливо. З висновку судової
будівельно-технічної експертизи
(а.с.181-217) вбачається, що спірний будинок
має фізичний знос 71%. При такому зносі
стан будинку оцінюється як «ветхий», а
стан несучих конструкцій як аварійний.
Під аварійним станом елементів
розуміється втрата несучої здатності,
тобто стан, при якому може бути повне чи
часткове руйнування конструкцій.
Експертом зазначено, що для можливого
розподілу будинку необхідно повести
будинку літ «А-1». Крім того експертом
зазначено, що кожну квартиру необхідно
устаткувати системами опалення,
електроосвітлення, водопостачання,
каналізацією та газопостачання. Суд
першої інстанції ці висновки експерта
не врахував. Позивачем не надано
проекту переобладнання будинку
розробленого спеціалізованою
організацією і погодженого з
відповідними органами. Відповідачем
надано суду відповідь експерта з
технічного обстеження будівель і
споруд від 05.12.2014 року в якій зазначено,
що попередня вартість капітального
ремонту спірного будинку складає 148634
грн. Суд першої інстанції не визначив
хто має проводити ці ремонтні роботи і
не врахував можливість проведення цих
робіт з урахуванням майнового стану
сторін.

В матеріалах справи відсутні
погодження відповідних служб, згода
яких потрібна на зазначені
устаткування. Крім того судом не
перевірено чи можливий такий поділ
будинку з урахуванням вимог ДБН А.3.1-5-2009
«Організація будівельного
виробництва» та «Положенням про
порядок надання дозволу на виконання
будівельних робіт».

Також встановлено, що при поділі
будинку суд не виконав вимоги ст. 152 ЖК
України, не витребував рішення
виконавчого комітету про згоду на
переобладнання будинку на
двохквартирний.

Зазначені порушення вимог закону
є підставою для скасування рішення
суду в частині задоволення позову про
поділ спільного майна подружжя і
ухвалення в цій частині нового рішення
про відмову у задоволенні позову.

В іншій частині зазначене рішення
залишається без змін.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України судова колегія ,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Лозівського міськрайонного
суду Харківської області від 25 червня
2014 року в частині реального розподілу
майна подружжя а саме житлового
будинку в м. Лозова, Харківської
області по АДРЕСА_1 між ОСОБА_5 та ОСОБА_8
- скасувати, ухвалити в цій частині
нове рішення і у задоволенні позову
ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про реальний розподіл
майна відмовити.

В іншій частині зазначене рішення
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили негайно
і може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -