У Х В А Л А

Іменем України

24 квітня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

Головуючого: Павліченка С.В.

суддів: Бондаренка Ю.О., Собослоя Г.Г.,

при секретарі: Гаврилко В.С.

розглянувши в судовому засіданні
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1,
який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення
Ужгородського міськрайонного суду від
17 грудня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи
такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням,
виселення та зняття з реєстраційного
обліку ,-

в с т а н о в и л а :

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернувся в суд
з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи
такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням,
виселення та зняття з реєстраційного
обліку.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що
відповідно до свідоцтва № 1408 від 20.08.2012
року Кредитна спілка «Нарцис» прийняла
у рахунок погашення боргу ОСОБА_2 3/4
частки квартири АДРЕСА_1 (далі - спірна
квартира), однак, незважаючи на
передачу відповідачем квартири
позивачу, станом на 26.04.2013 року ОСОБА_2
та ОСОБА_4 так і залишаються
зареєстрованими за попередньо
вказаною адресою, що не дозволяє
позивачу розпоряджатись майном на
власний розсуд та обмежує його права, у
зв'язку з чим позивач звернувся до суду
з даним позовом.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 02.10.2013
року виключено із справи відповідача -
ОСОБА_4, оскільки судом встановлено, що
така знята з реєстрації місця
проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, як
померла.

09.12.2013 року за заявою Кредитної спілки
«Нарцис», відповідно до ст. 37 ЦПК
України, до участі у справі залучено
правонаступника позивача - ОСОБА_3, який
згідно договору купівлі-продажу від
22.11.2013 року являється власником
квартири АДРЕСА_2.

У зв’язку з наведеним просив визнати
ОСОБА_2 таким, що втратив право на
користування житловим приміщенням та
зобов’язати Ужгородський міський
відділ ДМС України зняти з
реєстраційного обліку ОСОБА_2

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду від 17 грудня 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.
Визнано ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що
втратив право на користування житловим
приміщенням, а саме: квартирою №3, що
знаходиться в будинку № 15 по вул.
Бачинського в м. Ужгород та виселено
його з вказаної квартири.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, який діє в
інтересах ОСОБА_2 ставить питання про
скасування даного рішення та ухвалення
нового про закриття провадження по
справі, посилаючись на порушенням
судом норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді, перевіривши матеріали справи і
обговоривши підстави апеляційної
скарги, вважає за необхідне в її
задоволенні відмовити з наступних
підстав.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, 20.08.2012 року
приватним нотаріусом Ужгородського
МНО ОСОБА_5 видано свідоцтво № 1408,
згідно якого Кредитна спілка «Нарцис»
прийняла у рахунок погашення боргу
ОСОБА_2 3/4 частки квартири АДРЕСА_1.

07.12.2012 року КС «Нарцис» зверталася до
ОСОБА_2 з проханням добровільно знятися
з реєстраційного обліку з квартири
АДРЕСА_3, що стверджується листом за №289
надісланого на адресу останнього,
однак таке залишено відповідачем без
задоволення.

22.11.2013 року між ОСОБА_3 та Кредитною
спілкою «Нарцис», якій належало 3/4
частки спірної квартири, а також ОСОБА_6
якому належала 1/4 частка спірної
квартири, було укладено договір
купівлі-продажу, згідно якого КС
«Нарцис» та ОСОБА_6 передали у
власність ОСОБА_3 належну продавцям на
праві спільної часткової власності
квартиру АДРЕСА_1.

В даній квартирі зареєстрованим
залишається відповідач ОСОБА_2.

Відповідно до ст.317 ЦК України,
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

За правилами ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого
майна будь-які дії, які не суперечать
закону.

Статтею 391 ЦК України, передбачено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном. В тому числі власник
майна має право вимагати виселення
осіб, які займають дане майно без
належних на те правових підстав.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
повно і правильно встановив обставини
справи і дійшов вірного висновку, що
вимога ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_2
таким, що втратив право на користування
житловим приміщенням та виселення є
обґрунтованою та законною.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України,
рішення суду першої інстанції ухвалено
з додержанням норм матеріального та
процесуального права та є підставою
для відхилення апеляційної скарги і
залишення його без змін.

Керуючись ст. 307, 308, 313 – 315, 317 ЦПК
України, Судова палата у цивільних
справах апеляційного суду
Закарпатської області , -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в
інтересах ОСОБА_2 – відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 17 грудня 2013 року – залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді