Провадження №2/761/6203/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 грудня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді:
Маліновської В.М.

при секретарі:
Лазоришинець К.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Київської міської
ради, третя особа: Головне управління
юстиції в м. Києві, про визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2014 року ОСОБА_1 (Позивач)
звернувся до Шевченківського
районного суду міста Києва із позовом
до Київської міської ради, третя особа:
Головне управління юстиції в м. Києві,
про визначення додаткового строку для
прийняття спадщини.

Свої позовні вимоги позивач вмотивував
тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його
бабуся - ОСОБА_2. Зазначив, що він є сином
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а його батько - ОСОБА_3
є в свою чергу сином - ОСОБА_5 та ОСОБА_6
(дівоче прізвище ОСОБА_2). Його бабуся
ОСОБА_7 вступила в шлюб з ОСОБА_5 і
змінила своє дівоче прізвище «ОСОБА_5»
на «ОСОБА_7», Позивач зазначив, що йому
відомо, що потім вона розірвала шлюб і
знову прийняла прізвище «ОСОБА_5».
Пізніе вона знову вступила у шлюб з
ОСОБА_8, перебуваючи у шлюбі з яким вони
приватизували в рівних долях
двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, про що
отримали свідоцтво про право власності
на житло, видане згідно розпорядження
від 03.03.1993р. № 13. Після смерті ОСОБА_8,
бабуся Позивача ОСОБА_2, як дружина
померлого, 19.12.1997р. отримала в Першій
Київській державній нотаріальній
конторі свідоцтво про право на
спадщину за законом на 12 частину
зазначеної квартири, і таким чином
стала власницею всієї квартири, в якій
вона проживала та була зареєстрована.
ОСОБА_7 за час свого життя на випадок
своєї смерті склала два заповіти: -
12.01.2007р. ОСОБА_2 заповідала належну їй на
праві власності квартиру АДРЕСА_1
ОСОБА_1; - 20.10.2010р. ОСОБА_2 заповідала
Позивачу належну їй земельні ділянки
площею 0,1306 гектарів та 0,0450 гектарів,
розташовані на території АДРЕСА_2.
Після смерті ОСОБА_2 відкрилась
спадщина на вказане майно. В липні 2014
року Позивач звернувся до Першої
Київської державної нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини в порядку спадкування за
заповітом, була відкрита спадкова
справа № 1193/2014 і Позивачу був наданий
лист, де вказано, що видати йому
свідоцтво про право власності за
заповітом неможливо, оскільки він
пропустив встановлений законом
6-місячний строк для подання заяви про
прийняття спадщини. Позивач зазначив,
що він є єдиним спадкоємцем померлої
ОСОБА_2, як по заповіту, так і по закону,
інших спадкоємців немає. Пояснив, що
він не звертався у 6-місячний строк в
нотаріальну контору з заявою про
прийняття спадщини за заповітом після
смерті бабусі, бо не знав про такий
термін і тим більш в той час йому було
не до цього, бо він втратив дорогу для
нього людину, у нього була психологічна
травма, окрім того, він вважав, що у
зв'язку з тим, що він єдиний спадкоємець
та у нього є заповіт, він може в
будь-який час оформити спадщину.
Позивач зазначив, що він є інвалідом
другої групи дитинства, непрацездатен,
за станом здоров'я мало спілкується з
людьми, тим більше по питанням
спадщини, та він випадково дізнався про
те, що існує 6-місячний термін для
прийняття спадщини, проте йому сказали,
що до нотаріальної контори слід
звертатись після спливу цього строку.

З огляду на зазначене позивач просив
визначити йому додатковий строк для
подання заяви про прийняття спадщини
після смерті ОСОБА_2, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 - 2 місяці після набрання
рішенням суду законної сили.

У судовому засіданні Позивач ОСОБА_1
позов підтримав, просив його
задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача та
представник третьої особи у судове не
з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином,
направили до суду заяви, в якій просили
суд розглядати справу за відсутності
їх представників та просили прийняти
рішення згідно чинного законодавства
на підставі поданих стороною доказів.

Заслухавши пояснення позивача,
вивчивши матеріали справи та копію
спадкової справи № 193/2013 щодо майна
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, суд
вважає, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу.

Так, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 у віці
87 років, про що 25.09.2013р. складено
відповідний актовий запис № 15821, що
підтверджується Свідоцтвом про смерть,
виданим Відділом смерті у м. Києві
25.09.2013р. серія НОМЕР_1 (а.с.10).

Судом встановлено, що Позивач - ОСОБА_1 є
онуком померлої ОСОБА_2, що
підтверджується свідоцтвом про
народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від
15.08.1974р. (а.с.5), свідоцтвом про
народження батька Позивача - ОСОБА_3 від
03.07.1947р., де зазначено батько - «ОСОБА_5»,
мати - «ОСОБА_6» (а.с.6), дівоче прізвище -
«ОСОБА_5», що підтверджується посвідкою
про шлюб № 3 від 05.08.1947р.

Разом з тим, як зазначив Позивач, в
подальшому ОСОБА_6 розірвала шлюб з
ОСОБА_5, знову повернула своє дівоче
прізвище «ОСОБА_5» та уклала шлюб з
ОСОБА_8.

Відповідно до свідоцтва про право
власності на житло від 04.03.1993р.,
виданого згідно розпорядження від
03.03.1993р. № 910 та згідно спадщини від
19.12.1997р., отриманої після померлого
ОСОБА_8, ОСОБА_2 належала на праві
власності квартира АДРЕСА_1 (а.с.9).

12 січня 2007 року ОСОБА_2 було складено
заповіт, що посвідчений державним
нотаріусом Першої Київської державної
нотаріальної контори ОСОБА_11 та
зареєстрований в реєстрі за № 20-76,
згідно якого на випадок смерті ОСОБА_2
належну їй на праві власності квартиру
АДРЕСА_1 заповідається ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11).

Окрім того, 20 жовтня 2010 року ОСОБА_2 було
складено заповіт, що посвідчений
державним нотаріусом Першої Київської
державної нотаріальної контори ОСОБА_12
та зареєстрований в реєстрі за № 18-297,
згідно якого на випадок смерті ОСОБА_2
належну їй на праві приватної
власності: земельну ділянку площею 0,1306
гектарів, розташовану на території
АДРЕСА_2, та земельну ділянку площею 0,0450
гектарів, розташовану на території
АДРЕСА_2, заповідається ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, а земельну ділянку площею
0,0750 гектарів, розташовану на території
АДРЕСА_2 заповідається ОСОБА_13 (а.с.12).

Згідно Довідки за Формою № 3 КП
«Керуюча дирекція Шевченківського
району» дільниці по
санітарно-технічному обслуговуванню
«Золоустівська» № 952 від 16.07.2014р. (а.с.15)
та довідки КП «Керуюча дирекція
Шевченківського району» дільниці по
санітарно-технічному обслуговуванню
«Золоустівська» № 953 від 16.07.2014р. (а.с.14)
ОСОБА_2 була зареєстрована по день
смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1.

З копії матеріалів спадкової справи №
193/2013 (номер в Спадковому реєстрі 55141279),
заведеної 15.10.2013р. нотаріусом Першої
Київської державної нотаріальної
контори щодо майна померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, вбачається, що
Позивач 08.07.2014р. звернувся до Першої
Київської державної нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини після померлої ОСОБА_2 та
видачу свідоцтва про право на спадщину
за заповітом на АДРЕСА_1, земельних
ділянок площею 0,1306 гектарів та 0,0450
гектарів, що розташовані :АДРЕСА_2,
кадастрові номери: :01:009:0209 та
:01:009:0210 відповідно.

Згідно листа Першої київської
державної нотаріальної контори від
14.07.2014р. № 6532/02-14 Позивачу було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом після
смерті бабусі ОСОБА_2, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, в зв'язку з тим, що ним було
пропущено шестимісячний строк для
прийняття спадщини (а.с.13).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1268, ч. 2 ст. 1269
та ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець за
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.
Заява про прийняття спадщини подається
спадкоємцем особисто. Для прийняття
спадщини встановлюється строк у шість
місяців, який починається з часу
відкриття спадщини.

При цьому за ч.1, ч.2 ст. 1220 ЦК України
спадщина відкривається внаслідок
смерті особи або оголошення її
померлою, часом відкриття спадщини є
день смерті особи або день, з якого вона
оголошується померлою (частина третя
статті 46 цього Кодексу).

Згідно вимог ч. ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України,
якщо спадкоємець протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її. За позовом спадкоємця, який
пропустив строк для прийняття спадщини
з поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Як встановлено в судовому засіданні
позивач від прийняття спадщини не
відмовлявся та є єдиним спадкоємцем
померлої за заповітом, окрім того,
Позивач є інвалідом дитинства з
встановленою 2 групою інвалідності та
непрацездатним, що підтверджується
довідкою сер. МСЕ № 061196 від 19.04.2003р.
(а.с.22), не має юридичної освіти, а тому
вважав, що маючи складені на його
користь заповіти зможе в будь-який
момент оформити спадщину після
померлої бабусі.

Враховуючи зазначене та зважаючи на те,
що Позивач не був юридично обізнаним
про встановлення шестимісячного
строку для прийняття спадщини та
необхідності протягом такого строку, у
разі наявності на свою користь
заповіту від померлої, звернутись до
нотаріуса для подання відповідної
заяви, суд вважає, що доводи позивача
про поважність причин пропуску строку
для прийняття спадщини заслуговують на
увагу і суд визнає їх поважними.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування»
від 30 травня 2008 року № 7 додатковий
строк, достатній для подання заяви про
прийняття спадщини, не може
перевищувати шестимісячного строку,
встановленого ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини.

Враховуючи обставини справи, що
склалися, оцінюючи належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, враховуючи те, що
обставини, на які посилається позивач
як на підставу задоволення своїх
позовних вимог, знайшли своє
підтвердження у судовому засіданні,
суд приходить до висновку, що позов
ОСОБА_1 підлягає задоволенню, оскільки
строк для прийняття спадщини після
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ним
пропущено з поважних причин, а тому
йому необхідно визначити додатковий
строк, достатній для подання ним заяви
про прийняття спадщини тривалістю 2
(два) місяці з моменту набрання
чинності рішенням суду.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 1220, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України; ст.ст.
10, 11, 57-60, 64, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 294, 296 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради,
третя особа: Головне управління
юстиції в м. Києві, про визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для
подання заяви про прийняття спадщини,
що відкрилась після смерті ОСОБА_2, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, тривалістю 2 (два)
місяці з дня набрання рішенням суду
законної сили.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: