Справа № 452/2770/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"18" грудня 2014 р.
м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд
Львівської області

у складі: головуючого- судді Кравціва
В.І.,

з участю секретаря
Добрянського І.І.,

позивача ОСОБА_1

представників відповідачів ОСОБА_2
та ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та
приватного акціонерного товариства
««Страхова компанія ««УНІКА»» про
відшкодування майнової та моральної
шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 17.09.2014 року пред'явила позов до
ОСОБА_4 про відшкодування майнової
шкоди в розмірі 6 365 грн. та моральної
шкоди в розмірі 5 000 грн.

У обґрунтування своїх позовних вимог
ОСОБА_1 посилалася на те, що 07.06.2014 року о
13 год. 10 хв. з вини ОСОБА_4, котрий
керував автомобілем марки ««МАЗДА»»,
номерний знак НОМЕР_1, сталася
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок чого був пошкоджений
автомобіль марки ««РЕНО-КАНГО»»,
номерний знак НОМЕР_2, яким керувала
вона, позивач, із-за чого їй була
заподіяна майнова шкода, так як її
автомобіль отримав значні технічні
пошкодження та підлягав ремонту, чим
спричинено збитки в розмірі 14 115 грн.

Так як цивільна відповідальність
відповідача була застрахована, то
страхова компанія відшкодувала їй
майнову шкоду в розмірі 7 750,32 грн., а
решту збитків в розмірі 6 365 грн.
залишилися не відшкодованими і
відповідач відмовився добровільно їх
відшкодувати.

Крім того, пошкодженням її майна їй,
позивачу, була спричинена моральна
шкода, оскільки її автомобіль на довгий
час був виведений із ладу і вона була
позбавлена можливості його
експлуатувати, а відповідач не вжив
заходів для відшкодування шкоди, що
завдало їй душевних страждань і тому
розмір моральної шкоди оцінила у 5 000
грн.

Також просила відшкодувати їй витрати
на правову допомогу в розмірі 800 грн.

У ході розгляду справи до участі у
справі було залучено ПрАТ ««Страхова
компанія ««УНІКА»» як співвідповідача.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 у
підтримання своїх позовних вимог
посилалася на обставини, викладені у
позовній заяві та в обґрунтування
позовних вимог про відшкодування
моральної шкоди посилалася на те, що
унаслідок ДТП, яка сталася з вини
відповідача, у неї стався стрес і вона
вимушена була звертатися за наданням
медичної допомоги.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав та
посилався на те, що ПрАТ ««Страхова
компанії ««УНІКА»» не в повній мірі
виконала своє зобов'язання за
договором страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів. Він, відповідач, ставить під
сумнів перелік деталей, які були
замінені під час ремонту автомобіля
позивача та припущення про їх заміну
унаслідок тривалої експлуатації
транспортного засобу, а не із-за ДТП.
Позивачем не надано документів про
витрачання нею коштів на ремонт
транспортного засобу, а також належним
чином не обґрунтовано заподіяння
моральної шкоди та у її обґрунтування і
розміру не надані належні та допустимі
докази.

Представник співвідповідача ПрАТ
««Страхова компанія««УНІКА»» позов не
визнав та пояснив, що ПрАТ ««СК
««УНІКА»», у якій була застрахована
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_4, виплатила розмір збитку,
завданого ним унаслідок ДТП,
відповідно до вимог чинного
законодавства України, тобто з
урахуванням коефіцієнту фізичного
зносу, виходячи із року випуску
автомобіля позивача, та франшизи,
передбаченої договором. Калькуляцію на
ремонт автомобіля позивача складено
представником ПрАТ ««СК ««УНІКА»»
унаслідок огляду цього автомобіля, що
був проведений 18.06.2014 року.
Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_4 за заподіяння моральної шкоди у
ПрАТ ««СК ««УНІКА»» не була
застрахована.

Вислухавши пояснення сторін та
представника відповідача, показання
свідків, з'ясувавши всі обставини
справи та перевіривши їх доказами, суд
дійшов до висновку про часткове
задоволення позову з таких підстав.

Із свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу та довіреності
відомо, що власником автомобіля марки
RENAULT KANGOO, випуску 1999 року, реєстраційний
номер НОМЕР_2, є ОСОБА_5, котрий
уповноважив ОСОБА_1 у повному обсязі
володіти, користуватися та
розпоряджатися цим транспортним
засобом, зокрема представляти його
інтереси перед суб'єктами
господарювання, що є виконавцями
технічного обслуговування та ремонту
транспортних засобів, у випадку
спричинення автомобілю, власником,
якого він є, пошкодження в результаті
дорожньо-транспортної пригоди, від
його імені укладати договори про
відшкодування завданої шкоди,
отримувати належне йому відшкодування
за завдану шкоду, укладати договори про
технічне обслуговування та ремонт
транспортного засобу, отримувати від
виконавця робіт документальне
підтвердження виду та обсягу
виконаного технічного обслуговування
чи ремонту транспортного засобу (а.с. 98,
5).

Із довідок, виданих ВДАІ Самбірського
МВ ГУМВС України у Львівській області
та постанови Самбірського
міськрайонного суду Львівської
області від 11.06.2014 року вбачається, що
вказаному автомобілю 07.06.2014 року були
спричинені механічні пошкодження
(переднього лівого крила, передньої
лівої дверки та заднього лівого крила)
із-за того, що 7 червня 2014 року о 13 год. 10
хв. на вул. С. Бандери в м. Самборі
ОСОБА_4, керуючи автомобілем марки
««МАЗДА»», номерний знак НОМЕР_1, на
перехресті, порушив Правила дорожнього
руху, внаслідок чого сталося зіткнення
із автомобілем марки ««РЕНО-КАНГО»»,
номерний знак НОМЕР_2, яким керувала
ОСОБА_1 (а.с. 8, 9, 10).

Із свідоцтва про платника єдиного
податку, наряду-замовлення від 18.06.2014
року та товарного чека від 18.06.2014 року
видно, що ремонт автомобіля марки RENAULT
KANGOO, випуску 1999 року, реєстраційний
номер НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_5,
було проведено у ФОП ОСОБА_6, вартість
ремонту складала 14 115,00 грн., оплату
якого провела ОСОБА_1 (а.с. 14, 15, 18).

Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є
джерелом підвищеної небезпеки,
відповідає за завдану шкоду, якщо вона
не доведе, що шкоди було завдано
внаслідок непереборної сили або умислу
потерпілого.

Відповідно до ст. 1188 цього Кодексу
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Згідно постанови Самбірського
міськрайонного суду Львівської
області від 11.06.2014 року винним у
завданні майнової шкоди позивачу
внаслідок ДТП, що мала місце 07.06.2014 року
з участю водіїв ОСОБА_4 та ОСОБА_1, є
ОСОБА_4 (а.с. 9).

Із поліса № АІ/3004701 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів від 06.06.2014 року,
страхового акта № 001145959, калькуляції
від 25.06.2014 та заяви на видачу готівки
відомо, що між ОСОБА_4 у забезпечення
автомобіля марки ««МАЗДА»», номерний
знак НОМЕР_1, і ПрАТ ««СК ««УНІКА»» був
укладений зазначений договір, згідно
умов якого страхова сума за шкоду,
заподіяну майну, складала 50 000 грн.,
франшиза була визначена у розмірі 500
грн. і за страховим випадком, який мав
місце 07.06.2014 року з участю
застрахованого ОСОБА_4 транспортного
засобу та автомобіля марки RENAULT KANGOO,
номерний знак НОМЕР_2, власником якого є
ОСОБА_5, на підставі розрахунку
аварійного комісара була визначена
вартість матеріального збитку в сумі 13
242,86 грн., що становила вартість
відновлювального ремонту та з
урахуванням коефіцієнта фізичного
зносу і розміру франшизи ОСОБА_1
правильно нараховано страхове
відшкодування в сумі 7 827,82 грн. та з
урахуванням витрат на переказ
виплачено 7 750,32 грн. Цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_4 за заподіяння
моральної (немайнової) шкоди за
вказаним договором не застрахована
(а.с. 6, 7, 94, 110-112).

Отже, ПрАТ ««СК ««УНІКА»» виконало свої
зобов'язання за договором
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів від 06.06.2014 року і не може
відповідати за іншими зобов'язаннями
відповідача ОСОБА_4, а саме за різницю
між розміром заподіяної майнової шкоди
та розміром страхового відшкодування,
яка складає 6 364,68 грн.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Відповідно до ст. 23 цього Кодексу особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Моральна шкода полягає, зокрема: у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

Статтею 1167 ЦК України встановлено, що
моральна шкода, завдана фізичній особі
неправомірними діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Так, ОСОБА_1 зазнала душевних страждань
як під час ДТП, так і за її наслідками у
зв'язку з протиправною винною
поведінкою ОСОБА_4, що призвела до
зіткнення транспортних засобів, в
одному із яких знаходилася позивач та
члени її сім'ї, унаслідок пошкодження
транспортного засобу, який знаходився
у її користуванні, а відтак у
докладенні зусиль та кошів на його
відновлення. Тим самим було порушено
право позивача на безпечне
користування транспортним засобом,
спокій та безпеку.

Суд відхиляє клопотання представника
відповідача ОСОБА_4 про визнання
показань свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 та
ОСОБА_9 неналежними та недопустимими
доказами в частині оцінки душевного
стану позивача, оскільки така оцінка
може бути надана у висновку
спеціаліста або експерта.

Так, показання вказаних свідків суд
оцінює не як висновок про душевний стан
позивача, а як доказ того як поводила
себе ОСОБА_1 після ДТП, наявність у неї
негативних емоцій та змін у поведінці,
що не потребує спеціальних знань, а
свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_9 є близькими
родичами позивача, знають її у
повсякденному житті і тому повідомили
про ці обставини.

При визначенні розміру відшкодування
моральної шкоди судом ураховано
глибину душевних страждань позивача,
які вона зазнала у зв'язку з
неправомірними діями відповідача,
позбавлення її можливості
користуватися транспортним засобом та
обсягом зусиль, докладених для
відновлення своїх прав. При цьому суд
також виходив із вимоги розумності,
виваженості і справедливості та
положення ст. 1193 ЦК України про
урахування матеріального становища
відповідача, яке підтверджене доказами
про склад сім'ї та відсутність роботи.

Ураховуючи наведене, є підстави
стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 2
000 грн. за заподіяння моральної шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України якщо позов
задоволено частково, судові витрати
присуджуються позивачеві пропорційно
до розміру задоволених позовних вимог,
а відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено і тому
витрати, пов'язані зі сплатою судового
збору слід присудити з відповідача в
користь позивача пропорційно до
розміру задоволених позовних вимог, що
складає 168,04 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 цього Кодексу
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Так як позивачем документально не
підтверджені витрати, пов'язані з
правовою допомогою, вимога позивача
про відшкодування вказаних витрат
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 208, 209, 212, 213, 215 ЦПК
України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 6 365
(шість тисяч триста шістдесят п'ять)
грн. за спричинення майнової шкоди, 2 000
(дві тисячі) грн. за заподіяння
моральної шкоди та 168,04 грн. судових
витрат, пов'язаних зі сплатою судового
збору, всього 8 533 (вісім тисяч п'ятсот
тридцять три) грн. 04 коп.

У решті частині позову про
відшкодування моральної шкоди в
розмірі 3 000 грн., 800 грн. витрат,
пов'язаних з правовою допомогою, та 75,56
грн. витрат, пов'язаних зі сплатою
судового збору, відмовити за
недоведеністю позовних вимог.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не буде подано, та може бути
оскаржено в апеляційному порядку до
апеляційного суду Львівської області
шляхом подання апеляційної скарги
через місцевий суд протягом десяти
днів з дня його проголошення, а особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя