Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.07.2014 Справа №607/2508/14-ц Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
області в складі:

головуючого-судді Дуди О.О.

з участю секретаря Добрянської
О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Тернополі
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Тернопільської
міської ради, третя особа міська
комунальна лікарня №3 про визнання
будинку гуртожитком, усунення перешкод
та визнання права на приватизацію

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
звернулись до суду із вказаним позовом,
у якому, в остаточних позовних вимогах,
просять на підставі технічного
паспорта будинку АДРЕСА_1 від 17 березня
1992 року, протоколу засідання комісії по
обстеженню будівлі за адресою АДРЕСА_1
від 22 листопада 2011 року визнати
житловий будинок АДРЕСА_1, що належить
Тернопільській міській раді -
гуртожитком; усунути перешкоди в
користуванні раніше займаними та
звільненими TOB «ІЛЛА» кімнатами на
першому поверсі згідно технічного
паспорту 2-11 площею 19,2 кв.м. та шляхом
надання дозволу на вселення
(повернення) в кімнати ОСОБА_2 та на
другому поверсі згідно технічного
паспорту 3-14 площею 21,5 кв.м. та шляхом
надання дозволу на вселення
(повернення) в кімнати ОСОБА_3; визнати
право на приватизацію житлових
приміщень згідно технічного паспорту:
на першому поверсі: кімната 2-2 площею 17,3
за ОСОБА_4 і кімната 2-11 площею 19.2 за
ОСОБА_2; на другому поверсі: кімната 3-14
площею 21,5 кв.м. за ОСОБА_3 та кімната 3-4
площею 17,2 кв.м. за ОСОБА_1.

В обґрунтування вимог посилаються на
те, що згідно довідки Міської
комунальної лікарні № 3 вих. № 152 від 02
березня 2011 року встановлено, що на
балансі лікарні знаходиться
гуртожиток по АДРЕСА_1, який
складається з 9 кімнат загальною
житловою площею 163 кв.м. В будинковій
книзі прописані та на постійному місці
проживання зареєстровані працівники
лікарні: ОСОБА_5 зареєстрована в
гуртожитку 17.04.1987 року; ОСОБА_4 14.10.1987
року; ОСОБА_3 06.04.1988 року; ОСОБА_2 02.08.2000
року; ОСОБА_6 18.04.2006 року. До 2005 року
позивачі проживали в таких кімнатах
згідно плану поверхів будови по
АДРЕСА_1: ОСОБА_4 кімната на першому
поверсі площею 17,3 кв.м. ( позначка по
плану 2-2); ОСОБА_2 на першому поверсі
кімната площею 19,2 кв.м., ( позначка 2-11);
ОСОБА_3 на другому поверсі площею 21,5
кв.м. (позначка 3-14); ОСОБА_1 на другому
поверсі кімната площею 17,2
кв.м.,(позначка 3-4). Будучи власником
житлового будинку міська рада
неправомірно надала в оренду житлові
приміщення як на першому так і на
другому поверсі TOB «ІЛЛА», в тому числі
приміщення 2-11 та 3-14 де проживали ОСОБА_2
та ОСОБА_3 і шляхом так званого
ущільнення змусили переселитися
останніх в кімнату 2-2 до ОСОБА_4, та на
кухню площею 11,6 кв.м. (позначка 2-3), де
вони й зараз проживають на день
звернення до суду. Господарський суд
Тернопільської області своїм рішенням
від 21.05.2012 р. (справа № 16/7/5022-170/2012, суддя
Хома CO.) не продовжив договір з TOB
«ІЛЛА», оскільки такий суперечить
Житловому Кодексу України ( заборона
надавати житлові приміщення в оренду
суб'єктам господарської діяльності), та
зобов'язав звільнити зайняті
приміщення. На виконання суду
приміщення звільнені та вхідні двері
до них опечатані балансоутримувачем
Міською комунальною лікарнею № 3. На
неодноразові позивачів прохання
повернути їм раніше зайняті кімнати і
розселити на звільнені TOB «ІЛЛА»
житлові приміщення ні
балансоутримувач, ні власник не давали
позитивних відповідей чим порушили
охоронювані законом інтереси. 09
листопада 2012 року позивачами подано
заяви до Відповідача про надання
дозволів на приватизацію кімнат в
гуртожитках однак нам відмовлено в
задоволенні заяв оскільки Відповідач
та Виконавчий Комітет Тернопільської
міської ради прийняв Рішення №1075 від 05
липня 2012 року про надання будівлі за
адресою АДРЕСА_1 в м. Тернополі статусу
не житлової та переселити нас в кімнати
гуртожитків комунальної власності.
Дане Рішення оскаржувалось в
Адміністративних судах всіх інстанцій
та було скасоване як таке що прийняте
поза межами повноважень Відповідача та
у спосіб, що суперечить Конституції та
Законам України. 10 жовтня 2013 року Вищий
Адміністративний Суд України своєю
ухвалою залишив без змін Постанову
Тернопільського міськрайонного суду
від 17 грудня 2012 року та Ухвалу
Львівського Апеляційного
Адміністративного суду від 26 березня
2013 року за якими спірне Рішення №1075
скасоване. Вважають, що житловий
будинок по АДРЕСА_1 є гуртожитком та
згідно до ст. 6 Житлового Кодексу
України призначений для постійного
проживання громадян, а також для
використання у встановленому порядку
як гуртожиток, а отже і відповідно до ч.1
ст. 4 ЗУ «Про забезпечення реалізації
житлових прав мешканців гуртожитків»
ми маємо право на приватизацію
житлових приміщень у гуртожитку, який
перебуває у власності територіальної
громади м. Тернополя.

У судовому засіданні позивачі та їх
представник уточнені позовні вимоги
підтримали з підстав, викладених у
позовній заяві, просять задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти задоволення позову
запереичв за безпідставністю.

Представник третьої особи у судовому
засіданні підтримав доводи
відповідача.

Заслухавши пояснення, дослідивши та
оцінивши докази у справі, суд вважає, що
позов підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26.03.2013 року,
залишеною без змін ухвалою Вищого
Адміністративного Суду України від
10.10.2013 року по справі за апеляційною
скаргою Тернопільської міської ради на
постанову Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 17 грудня 2012 року у
адміністративній справі № 1915/14208/2012 за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3
та ОСОБА_4 до Тернопільської міської
ради Тернопільської області, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні
відповідача - Тернопільська міська
комунальна лікарня № 3, про скасування
рішення, апеляційну скаргу
Тернопільської міської ради залишено
без задоволення, а постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 17 грудня 2012
року у адміністративній справі №
1915/14208/2012, - без змін.

Згідно ухвали, 29.08.2012 року позивачі
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
звернулися до Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області із вказаним позовом, в якому
зазначили, що тривалий час проживають у
гуртожитку по АДРЕСА_1. 5 липня 2012 року
виконавчий комітет Тернопільської
міської ради прийняв рішення «Про
передачу на баланс будівлі за адресою:
м.Тернопіль, АДРЕСА_1», яким вказаній
будівлі надано статус нежитлової, а їх
вирішено переселити в кімнати
гуртожитків комунальної власності
міста. Вважаючи, що даним рішенням
порушено їхні житлові права та право на
приватизацію житлових приміщень в
гуртожитку, просили зазначене рішення
скасувати. Постановою Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 17 грудня 2012 року позов
задоволено. Задовольняючи позов, суд
першої інстанції виходив із того, що
відповідач не дотримався вимог
законодавства та Положення про порядок
обстеження стану жилих будинків з
метою встановлення їх відповідності
санітарним і технічним вимогам та
визнання жилих будинків і жилих
приміщень непридатними для проживання,
затвердженого постановою Ради
Міністрів УРСР від 26.04.1984 року № 189.
Зазначені висновки суду першої
інстанції, на думку апеляційного суду,
відповідають дійсним обставинам
справи та є правильними. Судом
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що будинок під
літерою «А» по АДРЕСА_1 перебуває у
комунальній власності Тернопільської
міської ради і знаходиться у повному
господарському віданні Тернопільської
міської комунальної лікарні № 3, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на будинок, виданим 25.10.2005
року, реєстраційний № 1930. Позивачі
зареєстровані та проживають у даному
будинку, будь-якого іншого житла не
мають, що підтверджується копіями
паспортів позивачів, будинкової книги,
а також довідками міської комунальної
лікарні № 3 від 25.10.2012 року та
довідками ТОВ «Міське бюро технічної
інвентаризації». Як видно із
матеріалів справи, спірний будинок, на
час заселення позивачів, був придатний
для проживання, призначений для цього і
зареєстрований як такий, і за цими
всіма ознаками відноситься до
житлового фонду. З урахуванням
вищезазначених норм, а також того, що
спірна будівля тривалий час
експлуатується як житлова, що
підтверджується наявними у справі
доказами, непослідовною видається
позиція відповідача, який надав цій
будівлі юридичного статусу нежитлової,
оскільки такий статус послідовно
визначається при проектуванні,
побудові, здачі в експлуатацію та
реєстрації права власності на нього.
Тому в даному випадку мова може йти
лише про переведення житлового фонду в
нежитловий.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, 3. обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

З огляду на те, що статус гуртожитку
спірному будинку не надавався,
аналізуючи обставини, що встановлені
судовими рішенням та не підлягають
доказуванню, зокрема те, що будинок під
літерою «А» по АДРЕСА_1 перебуває у
комунальній власності Тернопільської
міської ради і знаходиться у повному
господарському віданні Тернопільської
міської комунальної лікарні № 3, та те,
що позивачі зареєстровані та
проживають у даному будинку, будь-якого
іншого житла не мають, а спірний
будинок, на час заселення позивачів,
був придатний для проживання,
призначений для цього і зареєстрований
як такий, і за цими всіма ознаками
відноситься до житлового фонду, суд
приходить до переконання про те, що
вимоги позивачів в частині визнання
будинку по АДРЕСА_1 гуртожитком
підлягають до часткового задоволення,
з метою захисту житлових прав
позивачів слід зобов'язати виконавчий
комітет Тернопільської міської ради
розглянути питання щодо надання
статусу гуртожитку будинку АДРЕСА_1.

Задовольняючи часткового вимоги
позивачів суд виходить із того, що
компетенція щодо надання будинку
статусу гуртожитку належить саме
виконавчим комітетам органів
місцевого самоврядування.

Так, у відповідності до статті 127
Житлового кодексу Української PCP для
проживання робітників, службовців,
студентів, учнів, а також інших
громадян у період роботи або навчання
можуть використовуватись гуртожитки.
Під гуртожитки надаються спеціально
споруджені або переобладнані для цієї
мети жилі будинки.

Жилі будинки реєструються як
гуртожитки у виконавчому комітеті
районної, міської, районної в місті
Ради народних депутатів.

Згідно п.п. 3, 5, 7 Примірного положення
про гуртожитки, затвердженого Радою
Міністрів Української PCP N 208 від 3
червня 1986 року під гуртожитки
надаються спеціально споруджені або
переобладнані для цієї мети жилі
будинки. Переобладнання жилих будинків
під гуртожитки провадиться з дозволу
виконавчого комітету обласної, міської
(міста республіканського
підпорядкування) Ради народних
депутатів. Жилі будинки реєструються
як гуртожитки у виконавчому комітеті
районної, міської, районної в місті
Ради народних депутатів. Заселення
гуртожитків провадиться після
створення в них необхідних
житлово-побутових умов для проживання
й одержання дозволу
санітарно-епідеміологічної станції.

Відповідно до п.п. 1, 4 п. "а" ст. 30 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" до відання виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад серед
інших належать повноваження щодо
управління об'єктами
житлово-комунального господарств.
Стаття 25 Закону наділяє сільські,
селищні міські ради правомочністю
розглядати та вирішувати питання,
віднесені Конституцією України, цим та
іншими законами до їх відання.

Решта вимог позивачів до задоволення
не підлягають, оскільки судом не
встановлено порушення прав позивачів у
цій частині - такі вимоги є
передчасними та безпосередньо
пов'язаними із вимогами про надання
спірному будинку статусу гуртожитку,
тобто похідними від них. Суд відзначає,
що позивачі не позбавлені права
звернутись із зазначеними вимогами у
разі надання будинку по АДРЕСА_1 в м.
Тернопіль статусу гуртожитку у
вставленому законом порядку.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК
України, ст.127 ЖК України, Законом
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
Тернопільської міської ради, третя
особа міська комунальна лікарня №3 про
визнання будинку гуртожитком, усунення
перешкод та визнання права на
приватизацію - задовольнити частково.

Зобов'язати виконавчий комітет
Тернопільської міської ради
розглянути питання щодо надання
статусу гуртожитку будинку АДРЕСА_1.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Тернопільської
області через Тернопільський
міськрайонний суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий
Дуда