Справа № 462/7346/13
Головуючий у 1 інстанції: Гедз Б.М.
Провадження № 22-ц/783/3146/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - Мусіної Т.Г.

суддів - Бермеса І.В., Савуляка Р.В.

за участі секретаря - Азенко М.В.

з участю: позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Залізничного районного суду

м. Львова від 06 березня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернулася в
суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання двох дітей:
повнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в
розмірі 1000 грн. до часу завершення нею
навчання, та неповнолітнього ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1500 грн. до
досягнення ним повноліття.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала
тим, що вона з відповідачем перебувають
у зареєстрованому шлюбі з липня 1991
року, також вона звернулася в суд із
позовною заявою по розірвання шлюбу.
Від шлюбу у сторін народилося двоє
дітей: ОСОБА_4, яка є студенткою
третього курсу навчання, та ОСОБА_5,
який є неповнолітнім та страждає на
психічне захворювання - затримку
психічного розвитку. Позивачка вказує,
що сторони з 2007 року припинили подружні
відносини, обоє дітей проживають з нею
та знаходяться на її утриманні,
відповідач в добровільному порядку
матеріальної допомоги на утримання
дітей не надає. Зазначає, що відповідач
є приватним підприємцем, працездатний.
Просила її позов задовольнити.

Рішенням Залізничного районного суду
м. Львова від 06 березня 2014 року позов
задоволено частково та ухвалено
стягувати з відповідача в користь
позивачки аліменти на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_5 в розмірі
750 грн. щомісячно до досягнення ним
повноліття та аліменти на утримання
повнолітньої дочки ОСОБА_4 в розмірі 500
грн. щомісячно до закінчення нею
навчання, тобто до 30.06.2016р.

Рішення суду оскаржила позивачка.

В апеляційній скарзі зазначає, що
визначений судом розмір аліментів є
недостатнім для повноцінного
забезпечення дітей, так як
середньомісячні видатки на утримання
двох дітей значно перевищують розмір
присуджених аліментів і становлять 4000
грн., а вона самостійно не має
можливості надавати такі кошти.
Просила рішення суду змінити в частині
визначення суми аліментів та
задовольнити її позов у повному
розмірі.

Заперечуючи проти апеляційної скарги
відповідач ОСОБА_3 вважає рішення суду
законним та обґрунтованим, просить
розглянути справу у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши доводи осіб, які з'явились в
судове засідання, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі з 13.07.1991р., від шлюбу мають двоє
дітей: доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та
сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2

Дочка ОСОБА_4 є повнолітньою,
навчається на 3-му курсі денного
відділення НУ «Одеська юридична
академія», державна форма навчання,
термін навчання - до 30.06.2016р., одержує
стипендію, проживає в гуртожитку.

Син ОСОБА_5 є неповнолітнім і проживає
разом з матір'ю - позивачкою у справі, є
інвалідом дитинства, отримує соціальну
допомогу.

Задовольняючи позов частково у межах
стягнутих сум, суд правильно прийшов до
висновку, що позивачем не доведено
середньомісячні необхідні видатки на
дітей в сумі 4000 грн.

Долучені до матеріалів справи копії
фіскальних чеків на придбання
продуктів харчування, одягу, інших
речей, не підтверджують вказану
позивачкою необхідну щомісячну суму
витрат саме на дітей. Окремі фіскальні
чеки містять придбання алкогольних
напоїв, будівельних матеріалів та
інструментів, автошини за 3300 грн.,
смартфону за 2199 грн., тощо.

Судом встановлено, що батько дітей
ОСОБА_3 регулярно, починаючи з 27.11.2012р.
по 10.11.2013р. здійснював грошові перекази
дочці ОСОБА_4 у 2010, - 2013 роках, частково
здійснював оплату комунальних послуг
по квартирі АДРЕСА_1 у якій
зареєстрована позивачка та діти,
здійснював купівлю продуктів
харчування.

Копією долученої до матеріалів справи
податковою декларацією
підтверджується, що відповідач ОСОБА_3
у 2013р. жодних доходів немає.

З врахуванням конкретних обставин
справи, доходів сторін, встановленого
законом на 2014р. розміру прожиткового
мінімуму на дитину віком від 6 до 18
років у 1286 грн., необхідних потреб
дітей, суд правильно визначив розмір
аліментів, які відповідач реально
спроможний сплачувати.

Позов з підстав участі відповідача у
додаткових витратах на сина не
пред'являвся, тому пояснення позивачки
в судовому засіданні апеляційної
інстанції з посиланням на зазначені
обставини не можуть бути підставою для
зміни рішення суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и
л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 06 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 20-ти днів
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ з дня набрання
ухвалою апеляційного суду законної
сили.

Головуючий:
Мусіна Т.Г.

Судді:
Бермес І.В.

Савуляк Р.В.