Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Закропивного О.В., Лесько А.О.,

Червинської М.Є., Черненко В.А.

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Української
кооперативно - державної корпорації по
агропромисловому будівництву
«Украгропромбуд» до ОСОБА_3,
Національної академії аграрних наук
України, третя особа: комунальне
підприємство «Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна», про зобов'язання
вчинити певні дії за касаційною
скаргою Української кооперативно -
державної корпорації по
агропромисловому будівництву
«Украгропромбуд» на ухвалу
Печерського районного суду м. Києва від
21 квітня 2010 року та ухвалу апеляційного
суду м. Києва від 5 травня 2011 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2010 року Українська
кооперативно-державна корпорація по
агропромисловому будівництву
«Украгропромбуд» (далі - корпорація
«Украгропромбуд») звернулась до
ОСОБА_3, Національної академії аграрних
наук України (далі - Академія), третя
особа - комунальне підприємство
«Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна»
(далі - Київське міське БТІ), про
зобов'язання вчинити певні дії.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що
Академія користується будинком
АДРЕСА_1 без достатніх правових
підстав, чим порушує право власності
корпорації на вказаний будинок, а
ОСОБА_3 в односторонньому порядку
відмовляється від виконання умов
договору про надання послуг, пов'язаних
із передачею зазначеного будинку.
Просив зобов'язати ОСОБА_3 виконати
умови договору про надання послуг,
витребувати в Академії будинок
АДРЕСА_1, зобов'язати Академію
підписати акт прийому-передачі
вищевказаного будинку та звільнити
вказане приміщення, а також зобов'язати
Київське міське БТІ зареєструвати за
корпорацією «Украгропромбуд» право
власності на будинок АДРЕСА_1.

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 21 квітня 2010 року затверджено
мирову угоду між корпорацією
«Украгропромбуд», ОСОБА_3 та Академією,
відповідно до умов якої Академія
визнає позовні вимоги, бере на себе
обов'язки не перешкоджати позивачу в
здійсненні його права власності на
будинок АДРЕСА_1, а ОСОБА_3
зобов'язується виконати умови договору
від 1 жовтня 2009 року з надання послуг
після підписання корпорацією
«Украгропромбуд» акта
приймання-передавання будинку; також
зобов'язано Київське міське БТІ
зареєструвати за позивачем право
власності на зазначений будинок
загальною площею 4 887,60 кв.м;
провадження у справі закрито.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 5
травня 2011 року ухвалу суду першої
інстанції скасовано, справу передано
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

від 26 червня 2013 року за касаційною
скаргою корпорації «Украгропромбуд»
скасовано ухвалу апеляційного суду
та залишено в силі ухвалу суду
першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 9 вересня 2013
року допущено до провадження
Верховного Суду України справу за
позовом Української кооперативно -
державної корпорації по
агропромисловому будівництву
«Украгропромбуд» до ОСОБА_3,
Національної академії аграрних наук
України, третя особа: комунальне
підприємство «Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна», про зобов'язання
вчинити певні дії.

Постановою Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України від 5
березня 2014 року заяву заступника
Генерального прокурора України
задоволено.

Ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 червня 2013 року
скасовано, справу направлено на новий
розгляд до суду касаційної інстанції.

У касаційній скарзі корпорація
«Украгропромбуд» просила скасувати
ухвалу апеляційного суду та частково
змінити ухвалу суду першої інстанції,
мотивуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права й
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного провадження є неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права.

Суд першої інстанції, постановляючи
ухвалу про затвердження мирової угоди
і закриття провадження у справі,
виходив із того, що мирова угода за
формою та змістом відповідає вимогам
статті 175 ЦПК України і не суперечить
закону.

Апеляційний суд, скасовуючи ухвалу
суду першої інстанції, виходив із того,
що частина вимог пред'явлена до
юридичної особи, а тому спір в цій
частині не може розглядатись у порядку
цивільного судочинства.

Суд касаційної інстанції, скасовуючи
ухвалу апеляційного суду, виходив із
того, що апеляційний суд скасував
ухвалу суду першої інстанції через
порушення судом правил підсудності, а
судом першої інстанції не було
порушено порядку вирішення питання про
розгляд мирової угоди, поданої
сторонами на затвердження суду.

Установлено й це убачається з
матеріалів справи, що ухвала
апеляційного суду постановлена із
додержанням норм процесуального права.

Судами установлено, що відповідно до
свідоцтва про право власності від 4
жовтня 2007 року № 1237-В, виданого
Головним управлінням комунальної
власності м. Києва, адміністративний
будинок АДРЕСА_1 належить державі
Україна на праві державної власності.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про
управління об'єктами державної
власності» Кабінет Міністрів
України визначає порядок відчуження
об'єктів державної власності.

Відповідно до пункту 6
Порядку відчуження об'єктів державної
власності, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 6 червня
2007 року № 803, відчуження державного
майна здійснюється безпосередньо
суб'єктом господарювання, на балансі
якого перебуває таке майно, лише після
надання на це згоди або дозволу
відповідного суб'єкта управління
майном, який є представником власника і
виконує його функції у межах,
визначених законодавчими актами.
Рішення про погодження чи відмову в
погодженні відчуження майна, згідно з
пунктом 8 указаного Порядку,
приймається відповідним суб'єктом
управління у формі розпорядчого акта, а
про відмову в наданні такої згоди - у
формі листа. Рішення про погодження чи
відмову в погодженні відчуження майна
надається Фондом Державного Майна
України у формі листа.

Згідно зі Статутом
Академії, затвердженим Постановою
Кабінету Міністрів України від 22
лютого 2006 року № 175, Президія Академії
здійснює управління майном установ,
підприємств та організацій, що
перебувають у відданні Академії.

Однак мирова угода від
21 квітня 2010 року підписана Президентом
Академії Зубцем М.В., який відповідно до
Статуту Академії не наділений
повноваженнями щодо затвердження або
погодження угод про відчуження
державного майна.

Згідно з вимогами статті 18 Закону
України «Про охорону культурної
спадщини» об'єкти культурної спадщини,
що є пам'ятками, (за винятком пам'яток,
відчуження або передача яких
обмежується законодавчими актами
України) можуть бути відчуженні, а
також передані власником або
уповноваженим ним органом у володіння,
користування чи управління іншій
юридичній особі за наявності
погодження відповідного органу
охорони культурної спадщини.

За статтею 1 Закону України «Про
охорону культурної спадщини» пам'ятка
культурної спадщини - це об'єкт
культурної спадщини, який занесено до
Державного реєстру нерухомих пам'яток
України.

Законом України від 23 вересня 2008 року
№ 674-VI «Про перелік пам'яток культурної
спадщини, що не підлягають
приватизації» затверджено перелік
пам'яток культурної спадщини, до
якого входить будинок АДРЕСА_1.

Суд першої інстанції, постановляючи
ухвалу про визнання мирової угоди між
сторонами, не перевірив законність
умов мирової угоди та чи не суперечить
вона вимогам чинного законодавства, а
саме: статтям 321, 326 ЦК України, статті 5
Закону України «Про управління
об'єктами державної власності»,
статті 18 Закону України «Про охорону
культурної спадщини» та Закону
України «Про перелік пам'яток
культурної спадщини, що не підлягає
приватизації».

За умовами мирової угоди зобов'язано
Київське міське БТІ зареєструвати за
позивачем право власності на
зазначений будинок загальною площею 4
887,60 кв.м, хоча Київське міське БТІ не
брало участі у справі й не підписувало
мирової угоди.

Апеляційний суд, скасовуючи ухвалу
суду першої інстанції та повертаючи
справу на новий розгляд, дійшов вірного
висновку про те, що суд першої
інстанції, визнаючи мирову угоду й
зобов'язуючи Київське міське БТІ
зареєструвати за корпорацією
«Украгропромбуд» право власності на
спірний будинок, порушив інтереси
держави в особі Фонду державного майна
України, як власника спірного будинку,
який не був залучений до участі у
справі; крім того, у порушення вимог
пункту 1 статті 205 ЦПК України суд
визнав мирову угоду, яку уклали між
собою юридичні особи, не звернувши
уваги на те, що така справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Таким чином ухвала апеляційного суду
постановлена з додержанням норм
процесуального права і підстав для її
скасування не вбачається.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 14 червня 2011 року, залишеною
без змін ухвалою апеляційного суду м.
Києва від 7 вересня 2011 року, провадження
у справі в частині вимог корпорації
«Украгропромбуд» до Академії та
Київського міського БТІ закрито, а
ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 31 жовтня 2011 року, яка не була
оскаржена, позовну заяву корпорації
«Украгропромбуд» у частині вимог до
ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити дії
залишено без розгляду.

Зазначені судові рішення не були
скасовані й залишаються в силі.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345, 349, 360-7 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Української
кооперативно - державної корпорації по
агропромисловому будівництву
«Украгропромбуд» відхилити.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 5
травня 2011 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.Д.
Луспеник

Судді:
О.В. Закропивний

А.О. Лесько

М.Є. Червинська

В.А. Черненко