Справа № 131/1296/14-ц
У Х В А ЛА

03 червня 2014 р.

Іллінецький районний суд Вінницької
області

в складі: головуючого судді Волошина
С.В.

при секретарі Бойко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Іллінці заяву позивача
ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
забезпечення позову у цивільній справі
за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитом, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться
наведена вище цивільна справа,
провадження по якій відкрито 03.07.2014
року.

Представник позивача ПАТ КБ
«Приватбанк» ОСОБА_2 звернувся до суду
з заявою про забезпечення його позову
про стягнення заборгованості за
кредитом у сумі 26484 грн. 18 коп., в якій
просить забезпечити позов, шляхом
накладення арешту у межах суми
заборгованості за кредитом, на грошові
кошти, рухоме та нерухоме майно, яке
належить ОСОБА_1, та заборони будь –
яким особам укладати угоди стосовно
цього майна, проводити його реєстрацію
та перереєстрацію здійснювати його
відчуження, оскільки відповідач на
протязі тривалого часу не виконує
взяті на себе зобов’язання, не
здійснює щомісячних погашень кредиту,
внаслідок чого виникла заборгованість.

Позивач посилається на те, що
найчастіше за порушення зобов’язань
перед банком відбувається вчинення
відповідачем всіх можливих заходів
щодо позбавлення банку можливості
задовольнити свої вимоги за рахунок
належного відповідачу майна та коштів.
Це зокрема виражається у передачі
третім особам права власності на майно
й кошти або перерахування від банку й
державної виконавчої служби, а також
проведення інших операцій з майном та
коштами, щодо позбавлення банку
можливості задовольнити свої вимоги за
його рахунок.

Суд, дослідивши доводи заяви
представника позивача, детально
дослідивши матеріали цивільної справи
та додані до заяви про забезпечення
позову матеріали, зважає на наступне.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України, позов
може забезпечуватись зокрема, шляхом
накладенням арешту на майно, що
належить відповідачеві і знаходиться у
нього або в інших осіб.

Згідно преамбули Постанови пленуму
Верховного суду України № 9 від 22.12.2006
року «Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову»: забезпечення
позову - це сукупність процесуальних
дій, які гарантують виконання рішення
суду в разі задоволення позовних вимог.

В п. 4 Постанови пленуму Верховного суду
України № 9 від 22.12.2006 року «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» наведено, що
розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

З аналізу наведених вище норм
Цивільного процесуального кодексу
України а також роз’яснень Постанови
пленуму Верховного суду України
вбачається, що суд може забезпечити
позов, у випадку реальної загрози
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову.

Разом з тим представник позивача у
заяві обмежився вказівкою на те, що
існує реальна загроза відчуження майна
відповідача по справі, внаслідок того,
що він не виконує свої боргові
зобов’язання перед банком.

Представник позивача у своїй заяві не
наводить жодного реального ризику, та
не представляє будь – яке
документальне підтвердження тому, що
відповідач по справі, здійснює, чи має
намір будь – яким чином здійснити
реалізацію свого майна, пошкодити,
передати таке майно третім особам у
інший спосіб, зокрема й шляхом
укладення цивільно – правових угод і
т.п.

Також представником позивача у заяві
не наводиться, на яке саме
індивідуально визначене майно, чи
майно визначене родовими ознаками та
кошти в яких банківських установах він
просить накласти арешти.

В заяві про забезпечення позову
йдеться про те, що згідно доводів
представника позивача арешт має бути
накладено на кошти та майно в межах
ціни позову 26484, 18 грн., однак вжиття
судом заходів забезпечення позову
одночасно щодо рухомого, нерухомого
майна, та грошових коштів відповідача
по справі у разі його наявності
безперечно порушить принцип ЦПК
України щодо співмірності
забезпечення позову та заявлених
представником позивача вимог.

З огляду на викладене в задоволенні
заяви слід відмовити.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 151,
ст.152, ст. 153, 209, 210 ЦПК України, суд –

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника
позивача ОСОБА_2 в інтересах ПАТ КБ
«Приватбанк» про забезпечення позову
до ОСОБА_1, про стягнення
заборгованості за кредитом, шляхом
накладення арешту на грошові кошти,
рухоме та нерухоме майно, що належить
відповідачу по справі – відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції, подається протягом
п’яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя