Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Висоцької В.С.,
Кафідової О.В.,

Умнової О.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра», третя особа - ОСОБА_4, про
визнання договору поруки припиненим та
стягнення безпідставно набутого майна,
за касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» на рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 09 квітня 2013
року та рішення апеляційного суду
Одеської області від 13 листопада 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ОСОБА_3 звернулась до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що 02 квітня 2008 року
між відкритим акціонерним товариством
«Комерційний банк «Надра» (далі - ВАТ
«КБ «Надра»), правонаступником якого є
публічне акціонерне товариство
«Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ
«КБ «Надра»), і ОСОБА_5 укладено
кредитний договір, за умовами якого
позичальник отримав кредит у розмірі 96
460,42 доларів США зі сплатою 13,79 % річних
на строк до 01 січня 2026 року. У
рахунок забезпечення належного
виконання позичальником взятих на себе
зобов'язань за кредитним договором 02
квітня 2008 року між ВАТ «КБ «Надра» і
ОСОБА_3 укладено договір поруки.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. ОСОБА_3
зазначає, що після смерті чоловіка вона
продовжувала сплачувати щомісячні
платежі за кредитним договором і у
період з липня 2008 року по травень 2009
року нею сплачено 11 126,91 доларів США.
Посилаючись на незаконність дій банку
щодо отримання від неї як поручителя
коштів в рахунок погашення кредиту,
ОСОБА_3 просила зобов'язати банк
повернути їй незаконно отримані
платежі в розмірі 11 126,91 доларів США,
оскільки внаслідок смерті боржника
відбулася заміна сторони у
зобов'язанні, вона як поручитель не
давала згоди відповідати за виконання
зобов'язання новим боржником, банк
додаткового договору з нею не укладав.

У процесі розгляду справи ОСОБА_3
збільшила позовні вимоги і просила
визнати припиненим договір поруки від
02 квітня 2008 року у зв'язку зі смертю
боржника ОСОБА_5 з ІНФОРМАЦІЯ_1 та
стягнути з банку на її користь
безпідставно отримані кошти у розмірі
86 711 грн. 93 коп.

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 09 квітня 2013 року
позов задоволено частково. Визнано
договір поруки, укладений 02
квітня 2008 року між ОСОБА_3 і ВАТ «КБ
«Надра» припиненим. В решті
позову відмовлено. Вирішено питання
розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 13 листопада 2013
року рішення Малиновського районного
суду м. Одеси від 09 квітня 2013
року скасовано та ухвалено нове
рішення, яким договір поруки, укладений
02 квітня 2008 року між ОСОБА_3 і ВАТ «КБ
«Надра» визнано припиненим з дня
смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1; стягнуто з
ПАТ «КБ «Надра» на користь ОСОБА_3 98 620
грн., що еквівалентно 12 343,01 доларів США,
у рахунок повернення безпідставно
отриманих коштів, а також 1 419 грн. у
рахунок сплачених судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «КБ «Надра»
просить скасувати ухвалені у справі
судові рішення, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм матеріального
та процесуального права, і справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції

Касаційна скарга заявника підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_3 і визнаючи припиненим договір
поруки від 02 квітня 2008 року, суд першої
інстанції виходив з того, що у зв'язку
зі смертю позичальника та
непред'явлення банком до поручителя у
встановлені законом строки вимог про
виконання зобов'язань, виникли
підстави для припинення зобов'язань за
договором поруки. Оскільки після
смерті позичальника позивачка, як його
поручитель, добровільно погашала
заборгованість за кредитним договором,
тому сплачені кошти поверненню не
підлягають.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції і ухвалюючи рішення про
задоволення позову ОСОБА_3 у повному
обсязі, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку, що в разі смерті
позичальника за основним
зобов'язанням, яке забезпечене
договором поруки, відповідальність по
його боргах покладається на
правонаступників, які прийняли
спадщину, та на поручителя, який
погодився забезпечувати виконання
зобов'язання новим боржником. Оскільки
ОСОБА_3 не давала згоди відповідати за
виконання зобов'язання
правонаступниками ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, також така згода відсутня
і в договорі поруки від 02 квітня
2004 року, то в силу ч. 3 ст. 559 ЦК України
порука є припиненою. Оскільки договір
поруки припинився з дня смерті ОСОБА_5,
то кошти, сплачені ОСОБА_3 банку у
період з липня 2008 року по травень 2009
року, підлягають поверненню їй як такі,
що сплачені без достатньої правової
підстави.

Проте з такими висновками суду
апеляційної інстанції повністю
погодитися не можна.

За наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд, у
відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК
України, має право скасувати рішення
суду першої інстанції і ухвалити
рішення по суті позовних вимог.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
апеляційний суд досліджує докази, які
судом першої інстанції були досліджені
з порушенням установленого порядку або
в дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду було зумовлено
поважними причинами.

Установлено, що 02 квітня 2008 року між ВАТ
«КБ «Надра» і ОСОБА_5 укладено
кредитний договір, за умовами якого
банк надав, а позичальник отримав
кредит у розмірі 96 460,42 доларів США зі
сплатою 13,79 % річних з кінцевим терміном
погашення заборгованості - 01 січня
2026 року.

У рахунок забезпечення належного
виконання позичальником взятих на себе
за кредитним договором зобов'язань 02
квітня 2008 року між банком і ОСОБА_3
укладено договір поруки.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

Згідно зі статтями 553, 554 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за невиконання ним свого обов'язку. У
разі порушення такого зобов'язання
боржник і поручитель відповідають як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя.

Якщо боржник помер, то в силу ст. 1282 ЦК
України спадкоємці зобов'язані
задовольнити вимоги кредитора
повністю, але в межах вартості майна,
одержаного в спадщину.

Відповідно до ч. 3 ст. 559 ЦК України
порука припиняється у разі переведення
боргу на іншу особу, якщо поручитель не
поручився за нового боржника.

Порука або застава, встановлена іншою
особою, припиняється після заміни
боржника, якщо поручитель або
заставодавець не погодився
забезпечувати виконання зобов'язання
новим боржником (ч. 1 ст. 523 ЦК України).

Отже, на поручителів може бути
покладено обов'язок щодо належного
виконання зобов'язання за кредитним
договором у випадку смерті
позичальника лише за наявності у
позичальника правонаступника, який
прийняв спадщину, та згоди поручителя
відповідати за нового боржника,
зафіксованої в тому числі і в договорі
поруки як згода відповідати за
виконання зобов'язання перед будь-яким
боржником у випадку переводу боргу за
забезпечуваним зобов'язанням.

Установлено, що ОСОБА_3 є дружиною
померлого ОСОБА_5 і спадкоємицею першої
черги його майна разом з донькою
ОСОБА_4, дружина і донька прийняли
спадщину в установлений законом строк
шляхом подачі до нотаріальної контори
заяв про прийняття спадщини.

Вирішуючи спір, суди не звернули уваги,
що у випадку смерті боржника
правовідношення, що виникає з договору
поруки, припиняється внаслідок
припинення існування однієї з сторін
цього правовідношення, при цьому
зобов'язання за основним договором за
загальним правилом не припиняється, у
зв'язку з чим на спадкоємця
покладається обов'язок виконати умови
основного договору в межах вартості
спадкового майна.

Обґрунтовуючи свою вимогу про
стягнення безпідставно набутого майна
ОСОБА_3 посилалася на положення ст. 1212
ЦК України.

За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України
безпідставно набутим майном є майно,
набуте особою або збережене нею у себе
за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави.

Майно не може вважатися набутим чи
збереженим без достатніх правових
підстав, якщо це відбулося в не
заборонений цивільним законодавством
спосіб з метою забезпечення породження
учасниками вiдповiдних правовідносин у
майбутньому певних цивільних прав та
обов'язків. Зокрема, унаслідок тих чи
інших юридичних фактів, правомірних
дій, які прямо передбачені ч. 2 ст.11 ЦК
України.

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України
звужує застосування інституту
безпідставного збагачення у
зобов'язальних (договірних) відносинах,
або отримане однією зi сторін у
зобов'язанні підлягає поверненню iншiй
стороні на пiдставi ст. 1212 ЦК України
тільки за наявності ознаки
безпiдставностi такого виконання.

Якщо ж зобов'язання не припиняється з
підстав, передбачених статтями 11, 600, 601,
604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його
виконання, таке виконання має правові
підстави (підстави, за яких виникло це
зобов'язання). Набуття однією зі сторін
зобов'язання майна за рахунок іншої
сторони в порядку виконання
договірного зобов'язання не є
безпідставним.

Тобто у разі, коли поведінка набувача,
потерпілого, інших осіб або подія
утворюють правову підставу для набуття
(збереження) майна, ст. 1212 ЦК
України може бути застосована тільки
після того, як така правова підстава в
установленому порядку скасована,
визнана недійсною, змінена, припинена
або була відсутня взагалі.

Установлено, що позивачка добровільно
сплачувала банку гроші на виконання
умов кредитного договору і договору
поруки.

Тобто банк набув майно за існування
достатніх правових підстав, у спосіб,
що не суперечить цивільному
законодавству.

Отже, правовідносини сторін
регулюються нормами зобов'язального
права, які застосовуються до окремих
видів угод, а не нормою ст. 1212 ЦК
України, на яку посилалась позивачка як
на підставу позовних вимог. Таким
чином, у разі виникнення спору стосовно
набуття майна або його збереження без
достатніх правових підстав договірний
характер правовідносин виключає
можливість застосування до них судом
положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України, у тому
числі й щодо зобов'язання повернути
майно потерпілому.

Суд апеляційної інстанції на зазначені
вимоги закону уваги не звернув, не
визначився з характером спірних
правовідносин та правовою нормою, яка
підлягає застосуванню до них, що
призвело до ухвалення рішення, яке не
ґрунтується на вимогах закону.

Оскільки порушення норм матеріального
та процесуального права призвело до
неправильного вирішення спору і ці
порушення допущені судом апеляційної
інстанції при розгляді справи, рішення
суду апеляційної інстанції підлягає
скасуванню, а справа передачі на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» задовольнити.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 13 листопада 2013
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

В.М. Колодійчук

Судді:
В.С.
Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська