печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2014 року Печерський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого:судді Кирилюк І.В.,при
секретарях:Середницькому Є.В., Руденку
Д.В.,за участю:
позивача:ОСОБА_3,відповідача:ОСОБА_4,пре
дставника третьої особи-1:не
з'явився,представника третьої
особи-2:не з'явився,представника
третьої особи-3:не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 за участю третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні відповідача
Приватного акціонерного товариства
Страхова компанія «Еталон», Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Лафорт», Моторного
(транспортного) страхового бюро
України про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3)
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4
(далі - відповідач, ОСОБА_4), в якому
просить стягнути з відповідача на
користь позивача 20 502,20 грн.
матеріальної шкоди та 5 000,00 грн.
моральної шкоди, а також судові
витрати.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначає, що 31.03.2014 року сталась
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля «VOLKSWAGEN TOURAN», державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_3, та автомобіля «ACURA
MDX», державний реєстраційний номер
НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4
Винуватим у вказаній
дорожньо-транспортній пригоді визнано
ОСОБА_4 Згідно звіту про визначення
вартості матеріального збитку від
20.05.2014 року, вартість матеріального
збитку, заподіяного власнику
автомобіля «VOLKSWAGEN TOURAN», державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, складає 19
271,20 грн. витрати, пов'язані з
проведенням робіт при визначені
вартості ремонтних робіт склали 231,00
грн. Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_4 була застрахована у Приватному
акціонерному товаристві Страхова
компанія «Еталон», у зв'язку із чим
позивач звернувся до останньої із
заявою про страхове відшкодування,
проте, одержав відповідь, що поліс
почав діяти з 16 год. 30 хв. 31.03.2014 року, а
дорожньо-транспортна пригода мала
місце о 15 год. 20 хв. 31.03.2014 року. Відтак,
станом на час дорожньо-транспортної
пригоди цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_4 застрахована
не була, отже, заподіяна з вини
відповідача шкода підлягає
відшкодуванню за рахунок останнього.
При цьому позивач також зазначає, що
неправомірними діями відповідача йому
завдано моральну шкоду, яку він оцінює
в розмірі 5 000,00 грн.

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 29.07.2014 року відкрито
провадження у цивільній справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки, та справу
призначено до судового розгляду.

Протокольною ухвалою Печерського
районного суду м. Києва від 08.09.2014 року,
відповідно до ст.ст. 35, 36 ЦПК України, до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору на стороні відповідача,
залучено Приватне акціонерне
товариство Страхова компанія «Еталон»
(далі - третя особа-1, ПрАТ СК «Еталон»).

Протокольною ухвалою Печерського
районного суду м. Києва від 06.10.2014 року,
відповідно до ст.ст. 35, 36 ЦПК України, до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору на стороні відповідача,
залучено Приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія
«Лафорт» (далі - третя особа-2, ПрАТ «СК
«Лафорт»).

Протокольною ухвалою Печерського
районного суду м. Києва від 29.10.2014 року,
відповідно до ст.ст. 35, 36 ЦПК України, до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору на стороні відповідача,
залучено Моторне (транспортне)
страхове бюро України (далі - третя
особа-3, МТСБУ).

В судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги з викладених в позовній
заяві підстав та просив їх
задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні щодо
задоволення позову заперечував,
оскільки його цивільно-правова
відповідальність була застрахована
згідно вимог чинного законодавства у
ПрАТ «СК «Лафорт».

Представники третіх осіб в судове
засідання не з'явились, про день, час та
місце розгляду справи, в порядку ст.ст.
74, 76 ЦПК України, повідомлені належним
чином, причини неявки суду невідомі.

Вислухавши пояснення позивача,
відповідача, дослідивши та оцінивши
письмові докази у справі у їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позов підлягає частковому
задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 31.03.2014 року
сталась дорожньо-транспортна пригода
за участю автомобіля «VOLKSWAGEN TOURAN»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
під керуванням ОСОБА_3, та автомобіля
«ACURA MDX», державний реєстраційний номер
НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, що
підтверджується відомостями № 9368719 про
дорожньо-транспортну пригоду (а. с. 39-40).

Власником автомобіля «VOLKSWAGEN TOURAN»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_3, є ОСОБА_3
(а. с. 32).

Згідно довідки ВДАІ Печерського РУ ГУ
МВС України в м. Києві, внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
автомобіль «VOLKSWAGEN TOURAN», державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, одержав
механічні пошкодження (а. с. 31).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме, шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Як визначено ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України,
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням, зберіганням
хімічних, радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Постановою Печерського районного суду
м. Києва від 18.04.2014 року винним у
вчиненні зазначеної
дорожньо-транспортної пригоди визнано
ОСОБА_4 (а. с. 29).

Згідно п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_4 у вчинені
дорожньо-транспортної пригоди є
встановленою та не підлягає доведенню,
відтак, шкода, завдана позивачеві з
вини відповідача підлягає
відшкодуванню за рахунок останнього.

Разом з тим, як повідомив ОСОБА_4 та
зазначено у відомостях № 9368719 про
дорожньо-транспортну пригоду,
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_4 була застрахована в ПрАТ СК
«Еталон».

Як визначено у ст. 979 ЦК України, за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
страхової суми відшкодовує у
встановленому цим Законом порядку
оцінену шкоду, яка була заподіяна у
результаті дорожньо-транспортної
пригоди життю, здоров'ю, майну третьої
особи.

Як визначено у ст. 6 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», страховим випадком є подія,
внаслідок якої заподіяна шкода третім
особам під час дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу і
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

Згідно п. 9.1, п. 9.2, п. 9.4 ст. 9 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», страхова сума - це грошова
сума, у межах якої страховик
зобов'язаний здійснити виплату
страхового відшкодування відповідно
до умов договору страхування. Розмір
страхової суми за шкоду, заподіяну
майну потерпілих, становить 50 тисяч
гривень на одного потерпілого.
Страхові виплати за договорами
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
обмежуються страховими сумами, які
діяли на дату укладення договору та
зазначені в договорі страхування.

Відповідно до ч. 2 п. 12.1, п. 12.2 ст. 12 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», страхове відшкодування
завжди зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
підпункту.

Таким чином, ПрАТ СК «Еталон»
відповідає перед позивачем за
заподіяну ОСОБА_4 шкоду в межах 50 000,00
грн. за вирахуванням франшизи.

Так, 01.04.2014 року ОСОБА_3 звернувся до
ПрАТ СК «Еталон» із повідомленням про
настання випадку у відповідь на яку
ПрАТ СК «Еталон» повідомило у листі від
15.05.2014 року, що за період 2013-2014 років
відносно транспортного засобу «ACURA MDX»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_2,
ПрАТ СК «Еталон» було укладено два
договори обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, а саме, поліс № АЕ/1805746 з
терміном дії з 05.03.2013 року по 04.03.2014 року
та поліс № АС/9990557 з терміном дії з
31.03.2014 року по 30.03.2015 року (початок дії з
16 год. 30 хв.), відтак, станом на момент
настання дорожньо-транспортної
пригоди о 15 год. 20 хв. 31.03.2014 року
цивільно-правова відповідальність
водія автомобіля «ACURA MDX», державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, у ПрАТ СК
«Еталон» застрахована не була. (а. с. 33).

Крім того, ОСОБА_4 надав поліс
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АВ/1081968, відповідно до якого у
період з 22.04.2013 року по 21.04.2014 року його
цивільно-правова відповідальність
була застрахована у ПрАТ «СК «Лафорт»,
з лімітом відповідальності за шкоду,
заподіяну майну в розмірі 50 000,00 грн. та
нульовою франшизою. (а. с. 88).

Згідно п. 33.1.4. ст.. 33 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у разі настання
дорожньо-транспортної пригоди, яка
може бути підставою для здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати), водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний, зокрема,
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, -
МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу. Якщо водій транспортного
засобу з поважних причин не мав змоги
виконати зазначений обов'язок, він має
підтвердити це документально.

На виконання наведеної норми ОСОБА_4
01.04.2014 року направив на адресу ПрАТ «СК
«Лафорт» повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду (а. с. 80, 81,
82, 83, 84, 85, 86, 87, 88).

Таким чином, ПрАТ «СК «Лафорт»
відповідає перед позивачем за
заподіяну ОСОБА_4 шкоду в межах 50 000,00
грн.

Разом з тим, зважаючи на те, що ПрАТ «СК
«Лафорт» перебуває у стадії
ліквідації, про що зазначили сторони в
судовому засіданні, згідно п. 41.1 ст. 41
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», МТСБУ за
рахунок коштів фонду захисту
потерпілих відшкодовує шкоду на
умовах, визначених цим Законом, у разі
її заподіяння, зокрема, у разі
недостатності коштів та майна
страховика - учасника МТСБУ, що
визнаний банкрутом та/або
ліквідований, для виконання його
зобов'язань за договором обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності.

За таких обставин, у разі
неплатоспроможності ПрАТ «СК «Лафорт»
заподіяну ОСОБА_3 внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди шкоду
відшкодує МТСБУ.

Як визначено у ст.. 29 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

З аналізу викладеного слідує, що ПрАТ
«СК «Лафорт» не відшкодовує всі
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу в
повному обсязі, а лише передбачені
законодавством, а саме, витрати,
пов'язані з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу.

Згідно звіту про визначення вартості
матеріального збитку від 20.05.2014 року,
здійсненого на замовлення ОСОБА_3,
вартість матеріального збитку,
заподіяного власнику колісного
транспортного засобу «VOLKSWAGEN TOURAN»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
станом на 20.05.2014 року складає 19 231,28 грн.,
з яких вартість відновлювального
ремонту з урахуванням значення
коефіцієнта фізичного зносу - 17 624,84
грн., а втрата товарної вартості - 1 606,44
грн. (а. с. 5-27).

Відповідно до п. 34.2 та п. 34.3 ст. 34 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», протягом 10 робочих днів з дня
отримання повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
страховик (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ)
зобов'язаний направити свого
представника (працівника, аварійного
комісара або експерта) на місце
настання страхового випадку та/або до
місцезнаходження пошкодженого майна
для визначення причин настання
страхового випадку та розміру збитків.
Якщо представник страховика (у
випадках, передбачених статтею 41 цього
Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений
строк, потерпілий має право самостійно
обрати аварійного комісара або
експерта для визначення розміру шкоди.
У такому разі страховик (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, -
МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати
потерпілому витрати на проведення
експертизи (дослідження).

Оскільки ПрАТ «СК «Лафорт» протягом
десятиденного строку не направило
свого представника на місце настання
страхового випадку та/або до
місцезнаходження пошкодженого майна
для визначення причин настання
страхового випадку та розміру збитків,
то ОСОБА_3 за власний рахунок оплатив
проведення експертизи.

За таких обставин, власнику автомобіля
«VOLKSWAGEN TOURAN», державний реєстраційний
номер НОМЕР_1, ОСОБА_3 відшкодовується
за рахунок ПрАТ «СК «Лафорт», а у
випадку недостатності коштів та майна
останнього, за рахунок МТСБУ, вартість
відновлювального ремонту та витрати за
визначення вартості матеріального
збитку.

Разом з тим, не зважаючи на те, що суд
неодноразово роз'яснював позивачу
право залучити ПрАТ «СК «Лафорт» та
МТСБУ в якості співвідповідачів та
уточнити позовні вимоги, ОСОБА_3 своїм
правом не скористався.

Аналізуючи викладене, ОСОБА_4
відшкодовує втрату товарної вартості в
розмірі 1 606,44 грн. та фактично понесені
позивачем витрати за послуги СТО в
розмірі 231,00 грн., що підтверджуються
актом виконаних робіт від 20.05.2014 року та
квитанцією від 20.05.2014 року. (а. с. 26, 27).
Отже, в цій частині позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Крім того, ОСОБА_3 просить також
стягнути з ОСОБА_4 5 000,00 грн. у
відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Як визначено у ст. 23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає: 1) у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; 3) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи. Моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується
одноразово, якщо інше не встановлено
договором або законом.

При цьому, суд зазначає, що відповідно
до загальних підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні.
Зокрема, підлягають з'ясуванню
наступні обставини: чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної шкоди
оцінюється самим потерпілим та
визначається у позовній заяві.
Наявність моральної шкоди доводиться
потерпілим, який в позовній заяві має
зазначити, які моральні страждання та у
зв'язку з чим він поніс і чим
обґрунтовується розмір компенсації.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Позивачем не обґрунтовано розмір
компенсації моральної шкоди та не
надано жодних доказів на її
підтвердження. Разом з тим, беручи до
уваги, що пошкодження транспортного
засобу спричиняє певні незручності,
призводить до порушення звичного ритму
життя позивача, суд вважає, що позовні
вимоги про відшкодування моральної
шкоди підлягають задоволенню в розмірі
1 000,00 грн.

Аналізуючи викладене, позовні вимоги в
частині відшкодування моральної шкоди
в розмірі 1 000,00 грн. є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Як визначено у ст.. 79 ЦПК України, судові
витрати складаються з судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. Розмір судового збору, порядок
його сплати, повернення і звільнення
від сплати встановлюються законом.

Оскільки суд задовольняє позовні
вимоги частково, то з відповідача на
користь позивача підлягають стягненню
70,55 грн. у відшкодування судових витрат.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
23, 979, 1166, 1187, 1188 Цивільного кодексу
України, ст.ст. 6, 9, 12, 22, 33, 34 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 60, 61, 88, 209, 213 -
215, 223 Цивільного процесуального
кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 за участю третіх
осіб, які не заявляють самостійних
вимог щодо предмета спору на стороні
відповідача Приватного акціонерного
товариства Страхова компанія «Еталон»,
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Лафорт», Моторного
(транспортного) страхового бюро
України про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1 837
грн. 44 коп. у відшкодування
матеріальної шкоди та 1 000 грн. 00 коп. у
відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 70
грн. 55 коп. у відшкодування судових
витрат.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
І.В.Кирилюк