Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1453/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Отян О. В.
Доповідач Карпенко О. Л.
УХВАЛА

іменем України

29.05.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області в складі:

головуючого - Карпенка О.Л.,

суддів -
Гайсюка О.В., Черниш Т.В.,

за
участю секретаря - Діманової Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення
Олександрівського районного суду
Кіровоградської області від 1 квітня 2014
року, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Олександрівського
районного суду Кіровоградської
області від 1 квітня 2014 року відмовлено
повністю в задоволені за позову ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Не погоджуючись з цим рішенням
суду, позивач подав апеляційну скаргу в
якій просить скасувати в рішення і
задовольнити його позов. В
обґрунтування скарги позивач послався
на те, що відповідно до п. 9.12 Умов
надання послуг та у зв'язку з тим, що
жодна із сторін не заявила про
припинення договору, строк його дії
щорічно продовжується на наступні
дванадцять місяців і він є діючим.
Перебіг строку давності починає після
закінчення строку дії договору, а тому
вважає, що позов пред'явлено без
пропуску встановленого законом строку
звернення до суду.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав доводи апеляційної
скарги та пояснив, що протягом строку
дії договору відповідачу було видано
банком три платіжних картки у зв'язку з
поданням ОСОБА_2 заяв про втрату карток.
Строк дії виданих відповідачу карток
сплинув у грудні місяці 2008 року, нові
картки на новий строк йому банком не
видавалися.

Відповідач доводи апеляційної
скарги не визнав.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення
представника позивача, відповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
пред'явлених в суді першої інстанції,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області вважає, що
подана апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив і
матеріалами справи підтверджується, що
22 грудня 2007 року ОСОБА_2, отримав кредит
у ЗАТ КБ «ПриватБанк»
(правонаступником якого являється ПАТ
КБ «ПриватБанк») у розмірі 3500 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
процентів за користування кредитом у
розмірі 36 % річних (3% на місяць) на суму
залишку заборгованості за кредитом і з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

13 серпня 2007 року позивачем було
збільшено кредитний ліміт відповідачу
до 7000 грн.

Згідно пункту 9.12 Умов і правил
надання банківських послуг, які разом
із правилами користування платіжною
карткою та заявою ОСОБА_2 складають
договір між банком і відповідачем, який
діє протягом 12 місяців з моменту його
підписання. Якщо протягом цього строку
жодна зі сторін не проінформує іншу
сторону про припинення дії договору,
він автоматично лонгується на такий
самий строк.

Останні операції по картковому
рахунку відповідача здійснені 15 червня
2009 року, що підтверджується наданим
позивачем розрахунком (а.с. 13 - 17) та
роздруківкою руху коштів по кредитному
рахунку (а.с. 68 - 84), відкритому на ім'я
відповідача по справі.

У порушення норм ЦК України та умов
договору відповідач зобов'язання за
вказаним договором належним чином не
виконав, у зв'язку із чим станом на 30
вересня 2013 року утворилась
заборгованість у сумі 22578 грн. 22 коп.,
яка складається з: 6093 грн. 906 коп. -
заборгованість за кредитом; 11526 грн. 58
коп. - заборгованість за процентами за
користування кредитом; а також штрафи
відповідно до пункту 8.6 умов і правил
надання банківських послуг: 500 грн. -
штраф (фіксована частина), 1051 грн. 34 коп.
- штраф (відсоткова складова).

Колегія суддів вважає, що на
підставі аналізу змісту укладеного між
сторонами по справі кредитного
договору, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про те, що цей
договір не містить пунктів з умовами,
які б встановлювали зобов'язання
позичальника, відповідача по справі,
сплачувати комісію.

Апеляційна скарга не містить
доводів щодо неправильності цього
висновку суду.

У судовому засіданні в суді
апеляційної інстанції представник
позивача пояснив, що фактично
кредитний договір не містить умов про
сплату комісії.

Отже суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив у задоволені
вимоги позивача про стягнення з
відповідача 3406 грн. 40 коп. в якості
простроченої заборгованості по
комісії у зв'язку з безпідставністю цих
вимог.

Відмовляючи у задоволенні решти
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що позов було
пред'явлено позивачем після спливу
позовної давності.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області вважає такий
висновок суду правильним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України
передбачає, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

За загальним правилом перебіг позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до п. 5.3. Правил користування
платіжною карткою, які є частиною
укладеного між сторонами договору,
строк і порядок погашення кредиту по
платіжним карткам з встановленим
Мінімальним обов'язковим платежем
наведений у Пам'ятці клієнта, яка
становить невід'ємну частину договору.

Позивачем не надано Пам'ятки клієнта у
якій, відповідно до вказаного п. 5.3.
Правил, сторони визначили б
Мінімальний обов'язковий платіж для
позичальника за договором.

Згідно пояснень представника позивача,
докази встановлення Мінімального
обов'язкового платежу по картрахунку
відповідача відсутні, а тому строк
повернення кредиту регулюється
пунктами 3.1.1, 5.4. Правил користування
платіжною карткою відповідно до яких
граничний строк дії картки (місяць і
рік) указано на ній і вона дійсна до
останнього календарного дня такого
місяця, строк погашення процентів за
кредитом визначено щомісячними
платежами, а строк погашення кредиту в
повному обсязі визначено останнім днем
місяця вказаного на картці (поле MONTH).

Кредитну картку відповідач не надав,
стверджуючи про її незбереження, однак
згідно довідки позивача (а.с. 67) строк
дії виданих відповідачу кредитних
карток встановлений по грудень місяць
2008 року, що було визнано відповідачем, а
тому дія цих карток закінчилася 31
грудня 2008 року і до цієї дати
відповідач мав повернути кредит і
сплатити проценти за користування ним
у повному обсязі. Нові картки, замість
тих у яких закінчився строк дії,
відповідачу не видавалися.

Колегія суддів вважає, що з 1 січня 2009
року почався перебіг позовної давності
за вимогами позивача про повернення
кредиту.

Згідно розрахунку заборгованості,
останній платіж по сплаті
заборгованості здійснено відповідачем
15 червня 2009 року, але не в повному
обсязі його зобов'язання. У зв'язку з
цим, та відповідно до ч. 1, 3 ст. 264 ЦК
України, цієї дати було перервано
перебіг позовної давності і він
почався заново та сплинув 15 червня 2013
року.

Однак позов пред'явлено позивачем лише
26 грудня 2013 року, тобто після спливу
встановленого законом строку.

Аналогічний правовий висновок зробив
Верховний Суд України у справі № 6- 14цс14
від 19 березня 2014 року, а саме:
«Відповідно до правил користування
платіжною карткою, які є складовою
кредитного договору, картка діє в межах
визначеного нею строку. За таким
договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору».

Відповідно до ст. 266 ЦПК України зі
спливом позовної давності за основою
вимогою позивача, спливла позовна
давність і до додаткових вимог.

Укладений між сторонами договір не
містить умов про збільшення
встановленої ст. 257, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК
України позовної давності.

Позивач також не навів обставин які
б вказували на зупинення або
переривання перебігу цього строку.

З урахуванням зробленої
відповідачем у суді першої інстанції
до постановлення рішення заяви про
застосування наслідків спливу
позовної давності (а.с. 862), суд першої
інстанції обґрунтовано відмовив у
задоволенні позову.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому,
відповідно до ч. 1 ст.308 ЦПК України,
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315
ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити, а рішення
Олександрівського районного суду
Кіровоградської області від 1 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: