АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ__________________________________________________________
Провадження№22ц/790/8251/14
Головуючий 1 інстанції -
Справа № 619/1347/14-ц
Доповідач -Коровін С.Г.
Категорія: - сімейні
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2014 року судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
в складі :

Головуючого: -
Коровіна С.Г.

Суддів : - Коваленко І.П.,
Довгаль А.П.,

При секретарі: - Огарьовій
О.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на
рішення Дергачівського районного суду
Харківської області від 24 жовтня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_6,
ОСОБА_7 в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_8 до ОСОБА_5, треті особи: служба у
справах дітей Дергачівської районної
державної адміністрації Харківської
області, прокуратура Дергачівського
району Харківської області про
позбавлення батьківських прав,
призначення опіки та стягнення
аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А :

В березні ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулися до
суду з позовом в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_8 до ОСОБА_5,
треті особи служба у справах дітей
Дергачівської районної державної
адміністрації Харківської області,
прокуратура Дергачівського району
Харківської області про позбавлення
батьківських прав, призначення опіки
та стягнення аліментів.

В підтвердження позову позивачі
посилалися на те, що громадянка ОСОБА_5,
знаходиться в шлюбі та має двох синів.
Відносно свого старшого сина ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, має статус матері -
одиначки. Протягом останніх років
дитина знаходилася в несприятливому
для неї середовищі. З боку матері та її
чоловіка (його вітчима) була постійна
агресія на дитину, ОСОБА_8 постійно
принижували та постійно висловлювали
образи в його бік, ним ігнорували як
особистістю. Дитина протягом днів їх не
цікавила, а саме де вона знаходиться і
чим займається. Хлопчик навіть не мав
вільного доступу до квартири, в якій в з
дитинства.

Харчування дитини здійснювалося не
регулярно, іноді зводилося до нуля.
Молодшого сина, а ОСОБА_8, виховували в
нелюбові до брата, налаштовували його
проти брата.

В результаті вищезазначених обставин,
дитина почала відчужуватися від сім'ї,
в якій виховувалася, а саме своєї
матері.

З часом ОСОБА_8 все більше почав
замикатися в собі. Його настрій
постійно був пригнічений, хлопчик став
озлоблений, він почав втрачати
цінності життя. Ситуація, яка
відбувалася в його найближчому
оточенні, пригнічувала його та
руйнувала психіку дитини.

Позивачі зазначали, що з моменту
народження ОСОБА_8 знаходився під їх
спільним наглядом, вони приймали
участь в його розвитку, фізичному
вихованні, дозвіллі, оздоровлювати
дитину влітку, а також но допомагали
матеріально.

З червня 2013 року ОСОБА_8 мешкає в їх
сім'ї та знаходиться на їхньому
утриманні. Для дитини в їх родині
створені всі умови для повноцінного
розвитку. Враховуючи такі обставини
позивачі були змушені звернутися до
Дергачівської районної державної
адміністрації, як органу опіки та
піклування з заявою про надання
висновку щодо доцільності позбавлення
батьківських прав громадянки ОСОБА_5.

На засіданні комісії з питань захисту
прав дитини райдержадміністрації 12
грудня 2013 року було розглянуто заяву
щодо доцільності позбавлення
батьківських прав громадянки ОСОБА_5,
яка мешкає та зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_1 у відношенні її малолітнього
сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. Члени комісії
зважаючи на відсутність в наданих
матеріалах вагомих доказів
невиконання громадянкою ОСОБА_5
батьківських обов'язків у відношенні
сина та висловлені позивачами та
ОСОБА_5 спроби та бажання уладнати
конфлікт і спільно знайти компромісне
рішення щодо виховання та проживання
дитини та в інтересах ОСОБА_8, з метою
забезпечення його права на виховання в
сім'ї, дана комісія ухвалила рішення в
якому рекомендувала їм усім уладнати
конфлікт та спільно знайти компромісне
рішення щодо виховання та проживання
ОСОБА_8 та також прийняла рішення про
перенесення розгляду питання на
засідання комісії з питань захисту
прав дитини райдержадміністрації, яке
відбудеться в лютому 2014 року.

05 лютого 2014 року на засіданні комісії з
питань захисту прав дитини
райдержадміністрації, повторно
розглядалося зазначене питання. Члени
комісії, дослідивши нові матеріали
залучені позивачами до розгляду та
заслухавши їх пояснення та пояснення
дитини, зваживши на те, що сімейний
конфлікт вони всі так і не уладнали, і
не знайшли спільного рішення, щодо
виховання та проживання малолітньої
дитини, враховуючи негативне І
ставлення дитини до матері, його
категоричне небажання жити однією
сім'єю з матір'ю, на те, що громадянка
ОСОБА_5 не вжила жодних заходів для
налагодження стосунків з старшим
сином, особисто його не виховує та не
піклується про нього, чим порушує права
дитини, відповідно до пунктів 4,5 статті
19, статті 155, підпункту 2 пункту 1 статті
164 Сімейного кодексу України, Порядку
провадження органами опіки та
піклування діяльності, пов'язаної із
захистом прав дитини, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 24.09.2008 року № 866 «Питання :
діяльності органів опіки та
піклування, пов'язаної із захистом прав
дитини» та в інтересах малолітньої
дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ухвалили
рішення, яким визнали вважати
доцільним позбавлення батьківських
прав громадянки ОСОБА_5 у відношенні її
малолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та надати позивачам відповідний
висновок.

На підставі документів наданих до
служби позивачам було надано
відповідний висновок про можливість
бути опікунами дитини віком до 14 років
та взято позивачів на облік, як
кандидатів в потенційні опікуни.

В судовому засіданні суду першої
інстанції позивач ОСОБА_6 позовні
вимоги підтримала і пояснила, що
відповідачка - її рідна донька. Остання
ухиляється від виконання батьківських
обов'язків стосовно сина ОСОБА_8. Дитина
проживає разом з позивачами і не бажає
повертатися до матері. Відповідачка до
дитини не приходить, не цікавиться його
життям, навчанням та інтересами.

Позивач ОСОБА_7 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав і підтвердив
пояснення позивача ОСОБА_6

Відповідачка ОСОБА_5 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала і
пояснила, що вона самостійно
виховувала своїх дітей. Допомоги їй
майже не було. Вона слідкувала за
поведінкою сина ОСОБА_8, а бабуся з
дідусем дозволяли йому все. З червня 2013
року дитина не бажає спілкуватися з
нею, не відповідає на її телефонні
дзвінки. Позивачі вивезли примусово
речі сина з її квартири. Вона та її
чоловік не алкоголіки. Повторно на
засідання комісії не з'явилася, так як
була на роботі.

Представник 3-ї особи служби у справах
дітей Дергачівської районної
державної адміністрації Харківської
області Гасс Т.В. в судовому засіданні
позовні вимоги підтримала і пояснила,
що ситуація між сторонами дуже складна.
Відповідачка не проявляє до дитини
любові, турботи. На засіданні комісії
мати не проявила любові до дитини. У
відповідачки гарна квартира, комісія
надавала час для вирішення конфлікту
мирним шляхом. На повторне засідання
комісії мати дитини не з'явилася, а
силою вони не вправі повернути дитину
матері. Дитина на даний час перебуває в
кращому психологічному стані. Дитина
особисто не хоче жити у матері і сам
написав заяву з проханням позбавити
матір батьківських прав. Мати е
створила для дитини відповідних умов.
Ніяких дій відповідач та її чоловік для
повернення сина не чинили.

Представник 3-ї особи прокуратури
Дергачівського району Харківської
області Ліснича О.М. в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала,
пояснила, що є підстави для позбавлення
батьківських прав ОСОБА_5

Рішенням Дергачівського районного
суду Харківської області від 24 жовтня
2014 року позов ОСОБА_6, ОСОБА_7 -
задоволено.

Позбавлено ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3,
батьківських прав у відношенні її
неповнолітнього сина ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд призначив ОСОБА_6 та ОСОБА_7
піклувальниками неповнолітнього
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнуто з ОСОБА_5, аліменти на
утримання неповнолітньої дитини
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 14
частини всіх видів її заробітку
(доходу), але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
щомісячно, на користь піклувальників
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, починаючи з 19.03.2014
року і до досягнення дитиною
повноліття.

В апеляційній скарзі поставлено
питання про скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення про відмову у задоволенні
позову. апелянт вважає, що судом першої
інстанції порушені вимоги
матеріального і процесуального закону,
суд дав невірну оцінку наданим доказам
і не в повному обсязі з'ясував усі
обставини у справі. Рішення суду
ґрунтується на припущеннях і належних
доказів для позбавлення її
батьківських прав відносно її сина
ОСОБА_8 позивачі суду не надали.

Заслухавши доповідача, сторони,
прокурора, представника Служби у
справах дітей ДРГА Харківської
області, перевіривши обставини справи
колегія вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, рішення суду
першої інстанції скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позову.

У відповідності до вимог ст.214,215 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний
з'ясувати питання, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішення суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи що
громадянка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, має
неповнолітнього сина ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, а має статус матері -
одиначки. ОСОБА_5 перебуває з 15.07.2005 року
у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_12 Від
цього шлюбу вони мають сина ОСОБА_13
ІНФОРМАЦІЯ_4, який проживає з ними.

З матеріалів справи вбачається, що на
засіданні комісії з питань захисту
прав дитини Дергачівської
райдержадміністрації 12 грудня 2013 року
було розглянуто заяву щодо доцільності
позбавлення батьківських прав
громадянки ОСОБА_5, яка мешкає та
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, у
відношенні її малолітнього сина
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. Члени комісії
зважаючи на відсутність в наданих
матеріалах вагомих доказів
невиконання громадянкою ОСОБА_5
батьківських обов'язків у відношенні
сина та висловлені позивачами та
відповідачем спроби та бажання
уладнати конфлікт і спільно знайти
компромісне рішення щодо виховання та
проживання дитини та в інтересах
ОСОБА_8, з метою забезпечення його права
на виховання в сім'ї, ухвалила рішення в
якому рекомендувала м усім уладнати
конфлікт та спільно знайти компромісне
рішення щодо виховання та проживання
ОСОБА_8 а також прийняла рішення про
перенесення розгляду питання на
засідання комісії з питань захисту
прав дитини райдержадміністрації, яке
відбудеться в лютому 2014 року.

05 лютого 2014 року на засіданні комісії з
питань захисту прав дитини
Дергачівської райдержадміністрації,
як і планувалося органом опіки,
повторно розглядалося їх питання. На
засіданні комісії були присутні лише
позивачі та їх онук. ОСОБА_5 не прибула
на засідання комісії.

Комісія, дослідивши матеріали та
заслухавши пояснення ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
пояснення повнолітньої дитини ОСОБА_8,
зваживши на те, що сімейний конфлікт
вони всі так і не ладнали, і не знайшли
спільного рішення, щодо виховання та
проживання малолітньої дитини,
враховуючи негативне ставлення дитини
до матері, його категоричне небажання
жити однією сім'єю з матір'ю, на те, що
громадянка ОСОБА_5 не вжила жодних
заходів для налагодження стосунків з
старшим сином, особисто його не виховує
та не піклується про нього, чим порушує
права дитини, відповідно до пунктів 4,5
статті 19, статті 155, підпункту 2 пункту 1
статті 164 Сімейного кодексу України,
Порядку провадження органами опіки та
піклування діяльності, пов'язаної із
захистом прав дитини, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 24.09.2008 року № 866 «Питання діяльності
органів опіки та піклування, пов'язаної
із захистом прав дитини» та в інтересах
малолітньої дитини ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ухвалила рішення, яким
визнали вважати доцільним позбавлення
батьківських прав громадянки ОСОБА_5 у
відношенні її малолітнього сина
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, (а.с. 19-21).

При цьому було враховано заяву від
04.12.2013 року неповнолітнього ОСОБА_8 в
якій він просив позбавити батьківських
прав його матір ОСОБА_5, так як він не
має можливості знаходиться вдома через
вітчима. Вітчим настроїв проти нього
брата та матір і вони перестали з ним
спілкуватися. Коли він приходив
додому,то ні з ким не спілкувався.
Неодноразово вітчим і мати кричали на
нього брутальною лайкою, а на молодшого
брата ніколи не кричали. Неодноразово
піднімали на нього руку. Неодноразово
мати була в алкогольному запої і
неодноразово мати з вітчимом билися.
(а.с. 16).

У відповідності до вимог ст.60 ЦПК
України Кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст. 164 СК України
мати, батько можуть бути позбавлені
судом батьківських прав, якщо вона, він:

- не забрали дитину з пологового
будинку або з іншого закладу охорони
здоров'я без поважної причини і
протягом шести місяців не виявляли
щодо неї батьківського піклування; -
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини; ●?
жорстоко поводяться з дитиною;

- є хронічними алкоголіками або
наркоманами;

- вдаються до будь-яких видів
експлуатації дитини, примушують її до
жебракування та бродяжництва;-

засуджені за вчинення умисного
злочину щодо дитини.

Відповідно до розяснень Пленуму
Верховного Суду України в абзаці 2 п. 16
постанови № 3 від 30 березня 2007 року
„Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав"
встановлено, що ухилення батьків від
виконання своїх обовязків має місце,
коли вони не піклуються про фізичний і
духовний розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обовязками.

Позбавлення батьківських прав є
виключною мірою, яка тягне за собою
серйозні правові наслідки як для
батька (матері), так і для дитини (ст. 166
СК). Це означає, що позбавлення
батьківських прав допускається лише,
коли змінити поведінку батьків в кращу
сторону неможливо, і лише при наявності
вини в діях батьків.

З матеріалів справи вбачається і це
зазначено у висновки про доцільність
позбавлення батьківських прав
громадянки ОСОБА_5 (а.с.19-21) між
позивачкою ОСОБА_6 та її дочкою ОСОБА_5 -
оповідачкою у справі існує тривалий
сімейний конфлікт, який уладнати вони
не можуть. У зв'язку із цим конфліктом
малолітній ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1
добровільно перейшов проживати до
своєї баки ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_2. В
заяві на адресу Дергачвської районної
адміністрації про позбавлення матері
батьківських прав ОСОБА_8 зазначив, що у
нього фактично виникли конфліктні
стосунки з вітчимом, який, на його
думку, настроїв проти нього мати і
молодшого брата (а.с.16).

В Україні законодавство про охорону
дитинства ґрунтується на Конституції
України, Декларації ООН прав дитини
(1959р.), Конвенції ООН про права дитини
(1989р.), міжнародних договорах, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, Сімейному кодексі
України, а також інших
нормативно-правових актах, що
регулюють суспільні відносини у цій
сфері. Як зазначено в Декларації ООН
прав дитини (1959р.), «дитина для повного і
гармонійного розвитку її особи
потребує любові і розуміння. Вона
повинна, якщо це можливо, зростати під
опікою і відповідальністю своїх
батьків і, в усякому разі, в атмосфері
любові і моральної та матеріальної
забезпеченості». Закон України «Про
охорону дитинства» від 26.04.2001р.
передбачає, що кожна дитина має право
на достатній життєвий рівень. При
цьому, виховання в сім'ї є першоосновою
розвитку Статтею ст. 150 Сімейного
кодексу України від 10.01.2002р. визначені
обов'язки батьків щодо виховання та
розвитку дитини, а саме:особистості
дитини. Батьки зобов'язані виховувати
дитину в дусі поваги до прав та свобод
інших людей, любові до своєї сім'ї та
родини, свого народу, своєї
Батьківщини; батьки зобов'язані
піклуватися про здоров'я дитини, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток; батьки зобов'язані
забезпечити здобуття дитиною повної
загальної середньої освіти, готувати
її до самостійного життя; батьки
зобов'язані поважати дитину; передача
дитини на виховання іншим особам не
звільняє батьків від обов'язку
батьківського піклування щодо неї;
забороняються будь-які види
експлуатації батьками своєї дитини;
забороняються фізичні покарання
дитини батьками, а також застосування
ними інших видів покарань, які
принижують людську гідність дитини.

Службою у справах дітей
Дергачівської районної державної
адміністрації, позивачами у справі
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не наведено
беззаперечних доказів винної
поведінки та свідомого нехтування
своїми обов'язками ОСОБА_5 не наведено,
що ОСОБА_5 навмисно не виконує свої
батьківські обов'язки.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає необґрунтованим
висновок Дергачівскої районної
державної адміністрації від 18.02.2014 року
№01-44/761 про те, що позбавлення
батьківських прав ОСОБА_5 відносно
ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1, є доцільним та
таким, що відповідає інтересам дитини,
оскільки його зроблено без урахування
зазначених обставин. Суд першої
інстанції безпідставно грунтував своє
рішення на такому висновку

Крім того ні позивачі, ні орган опіки
та піклування (який надав висновок щодо
доцільності позбавлення відповідача
батьківських прав) не змогли
аргументувати в чому полягає захист
інтересів ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 шляхом
позбавлення його матері по відношенні
до нього батьківських прав. Крім того, з
приводу неналежного виконання
відповідачем своїх батьківських
обов'язків органом опіки і піклування
до відповідача не вживались заходи
попередження про можливі наслідки
такої поведінки. Прокурор
Дергачівського району Харківської
області та прокурор прокуратури
Харківської області Комісар О.О. не
надали жодного доказу протиправної
поведінки відповідача відносно сина
ОСОБА_8. Також вони і Служба у справах
дітей Дергачівського району
Харкіської області не надали будь яких
доказів на підтвердження того, що
відносно відповідача проводилися будь
які розьяснувальні та профілактичні
заходи щодо неправомірної поведінки
відносно неповнолітнього сина.. Крім
цього, в матеріалах справи відсутні
будь-які докази про ухилення
відповідача від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини,
позивачами не надано доказів на
підтвердження того, що проживання
дитини разом з матерю шкодить
інтересам дитини. тимчасовий розлад в
сім'ї і бажання чотирнадцятирічного
сина проживати не з матерю, а в родині
бабки та її чоловіка, який фактично не є
його дідом не є підставою для
позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав.

Враховуючи те, що для задоволення
даного позову немає достатніх підстав,
а також, що позбавлення батьківських
прав є крайнім заходом колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням
нового про відмову у задоволенні
позову про позбавлення батьківських
прав. Оскільки підстав до позбавлення
батьківських прав ОСОБА_5 відносно сина
ОСОБА_8 немає, то відсутні підстави до
призначення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 опікунами
ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнення на їх
користь з ОСОБА_5 аліментів на ОСОБА_8
ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішення суду і цій частині
також підлягає скасуванню і у
задоволенні цих позовних вимог також
слід відмовити.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319
ЦПК України судова колегія ,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Дергачівського районного
суду Харківської області від 24 жовтня
2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_6, ОСОБА_7 в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_8 до
ОСОБА_5, треті особи служба у справах
дітей Дергачівської районної
державної адміністрації Харківської
області, прокуратура Дергачівського
району Харківської області про
позбавлення батьківських прав
призначення опіки - відмовити.

Рішення набирає законної сили негайно
і може бути оскаржено безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -