№ 2-58-14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27. 05. 2014 року
Солом'янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді
Бобровника О. В.

при секретарі:
Волковій В. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Києві,
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Комунального підприємства
Київської міської ради «Телекомпанія
«Київ» - про захист честі, гідності та
ділової репутації шляхом спростування
недостовірної інформації та
відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, Комунального підприємства
Київської міської ради «Телекомпанія
«Київ» - про захист честі, гідності та
ділової репутації шляхом спростування
недостовірної інформації та
відшкодування моральної шкоди.

Позивач при зверненні до суду
мотивував свої вимоги тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 о 21 год. 25 хв. в ефірі
телекомпанії «Київ» в програмі «Служба
порятунку» транслювався сюжет під
назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Зокрема в сюжеті йде мова про наступне
(мовою оригіналу):

- «...до того ж уже не приховував від
ОСОБА_2 своєї пристрасті до оковитої»
(журналістка ОСОБА_3 на 3хв. 54сек.);

- «...он начинает бить меня...я побои не
сни мала, потому что он знает как надо
бить, что бы побоев не оставалось»
(ОСОБА_2 на 4хв. 13сек.);

- «...плюет мне в лицо» (ОСОБА_2 на 4хв.
26сек.);

- «...держит кулак у лица и говорит я
сейчас выбью тебе все зубы, а потом
сверху тебя полью серной кислотой»
(ОСОБА_2 на 4хв. 28сек.);

- «...крокодильи слезы, вся рубашка
мокрая, на коленях ползает, слюни
разбрасывает» (ОСОБА_2 на 4хв. 48сек.);

- «...заставлял детей плакать» (ОСОБА_2 на
5хв. 03сек.);

- «...так і жили, скандали і бійки, потім
слізне каяття» (журналістка ОСОБА_3 на
5хв. 06 сек.);

- «...она вообще была не в себе, она в
какую-то секту поступила...вообще
сумасшедшая, родители у не дауны, брат у
неё даун» (ОСОБА_2 на 5хв. 40сек.);

- «...ОСОБА_1 пам'ятають як
неврівноваженого» (журналістка ОСОБА_3
на 7хв. 28сек.);

- «...760 писем на e-mail о том, что я тебя
убью...» (ОСОБА_2 на 9хв. 17сек.);

- «...або ти зі мною або тобі не жити. Саме
так ОСОБА_1 почав спілкуватися із
ОСОБА_2» журналістка ОСОБА_3 на 9хв.
33сек.);

- «...неодноразово нападав на неї у
громадських місцях і влаштовував дебош
у неї вдома» журналістка ОСОБА_3 на 9хв.
40сек.);

- «...ОСОБА_1 берет как обезьян прыгает на
карниз, обрывает штору, подбегает к
ребенку выхватывает у него ноутбук об
колено его разбивает на две
части...хватает чайник со стола, бросает
маминому товаришу этот чайник в голову,
у того брызгает кровь из головы, он
рассекает ему голову, а у ОСОБА_1 вот
такая вот вся белая пена вот здесь вот»
(ОСОБА_2 на 9хв. 50сек.);

- «... у мережі він розповсюджує
наклепи, намагаючись зіпсувати
репутацію ОСОБА_4 і погрожуючи
фізичною розправою часто з'являється
біля її офісу» (журналістка ОСОБА_3 на
10хв. 38сек.);

- «...остання витівка нав'язливого
жениха пошкрябане авто жінки і
порізані гальмівні шланги»
(журналістка ОСОБА_3 на 10хв. 55сек.).

Позивач вважає, що зазначена вище
інформація є недостовірною та була
поширена відповідачами з метою
принизити його гідність і честь, як
людини, як батька і чоловіка взагалі,
очорнити його ділову репутацію в очах
його знайомих, колег і партнерів, що в
свою чергу є порушенням особистих
немайнових прав позивача на повагу до
честі, гідності та недоторканості
ділової репутації.

Також позивач зазначає, що
відповідачами в програмі «Служба
порятунку» була оприлюднена особиста
інформація про позивача і його сім'ю
(покійну дружину та дітей), а також їхні
фотографії, що в свою чергу є
порушенням особистих немайнових прав
позивача на невтручання в особисте та
сімейне життя.

В результаті поширення відповідачами
недостовірної інформації про позивача
та порушення його прав на повагу до
гідності та честі та на
недоторканність ділової репутації
останньому було завдано моральну
шкоду, яка виявилась у душевних
стражданнях та психологічних розладах.

Після перегляду позивачем програми
«Служба порятунку» у нього значною
мірою погіршилося самопочуття, був
підірваний авторитет батька в сім'ї.

Оскільки програма «Служба порятунку»
транслювалася для необмеженого кола
осіб, у позивача погіршилися відносини
з партнерами та контрагентами, які
переглянули сюжет про нього.

Деякі ділові контакти були розірванні.

Як наслідок у позивача почастішали
випадки безсоння, головні болі і
підвищення тиску.

В зв'язку із зазначеним позивач
вважаючи свої права порушеними, з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог просив суд:

- визнати недостовірною інформацію,
поширену ІНФОРМАЦІЯ_2 о 21 год. 25 хв. в
ефірі Комунального підприємства
Київської міської ради «Телекомпанії
«Київ» в програмі «Служба порятунку», а
саме:

- інформацію, поширену ОСОБА_2: «...он
начинает бить меня...я побои не снимала,
потому что он знает как надо быть, что
бы побоев не оставалось» (ОСОБА_2 на 4хв.
ІЗсек.); «...плюет мне в лицо» (ОСОБА_2 на
4хв. 26сек.); «...держит кулак у лица и
говорит я сейчас выбью тебе все зубы, а
потом сверху тебя полью серной
кислотой» (ОСОБА_2 на 4хв. 28 сек.);
«...крокодильи слезы, вся рубашка
мокрая, на коленях ползает, слюни
разбрасывает» (ОСОБА_2 на 4хв. 48сек.);
«...заставлял детей плакать» (ОСОБА_2 на
5хв. 03 сек.); «...она вообще была не в себе,
она в какую-то секту поступила...вообще
сумасшедшая, родители у не дауны, брат у
неё даун» (ОСОБА_2 на 5хв. 40сек.); «...760
писем на e-mail о том, что я тебя убью...»
(ОСОБА_2 на 9хв. 17сек.); «...ОСОБА_1 берет
как обезьян прыгает на карниз, обрывает
штору, подбегает к ребенку выхватывает
у него ноутбук об колено его разбивает
на две части...хватает чайник со стола,
бросает маминому товарищу этот чайник
в голову, у того брызгает кровь из
головы, он рассекает ему голову, а у
ОСОБА_1 вот такая вот вся белая пена вот
здесь вот» (ОСОБА_2 на 9хв. 50сек.);

- інформацію, поширену Комунальним
підприємством Київської міської
ради «Телекомпанія «Київ»: «...до того
ж уже не приховував від ОСОБА_2 своєї
пристрасті до оковитої» (журналістка
ОСОБА_3 на 3хв. 54сек.); «...так і жили,
скандали і бійки, потім слізне каяття»
(журналістка ОСОБА_3 на 5хв. 06сек.);
«...ОСОБА_1 пам'ятають як
неврівноваженого» (журналістка ОСОБА_3
на 7хв. 28сек.); «...або ти зі мною або тобі
не жити. Саме так ОСОБА_1 почав
спілкуватися із ОСОБА_2» (журналістка
ОСОБА_3 на 9хв. 33сек.); «...неодноразово
нападав на неї у громадських місцях і
влаштовував дебош у неї вдома»
(журналістка ОСОБА_3 на 9хв. 40сек.); «... у
мережі він розповсюджує наклепи,
намагаючись зіпсувати репутацію
ОСОБА_4 і погрожуючи фізичною розправою
часто з'являється біля її офісу»
(журналістка ОСОБА_3 на 10хв. 38сек.);
«...остання витівка нав'язливого жениха
пошкрябане авто жінки і
порізані-гальмівні шланги»
(журналістка ОСОБА_3 на 10хв. 55сек.);

- Зобов'язати Комунальне підприємство
Київської міської ради «Телекомпанія
«Київ» та ОСОБА_2 спростувати поширену
недостовірну інформацію про ОСОБА_1
шляхом оголошення в ефірі
Комунального підприємства Київської
міської ради «Телекемпанія «Київ»
в програмі «Служба порятунку»
резолютивної частини рішення суду
протягом 10 (десяти) днів з дня набрання
ним законної сили;

- Зобов'язати Комунальне підприємство
Київської міської ради «Телекомпанія
«Київ» видалити сюжет під назвою
«ІНФОРМАЦІЯ_1» в програмі «Служба
порятунку» з офіційного сайту та
серверів Комунального підприємства
Київської міської ради «Телекомпанія
«Київ», з свого аккаунту на
сайті www.youtube.com (пряме посилання
ІНФОРМАЦІЯ_3) та усіх інших інтернет
порталів, сайтів і соціальних мереж
протягом 2 (двох) днів з дня набрання
рішенням суду законної сили;

- Зобов'язати ОСОБА_2 видалити сюжет
під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» в програмі
«Служба порятунку» з сайту www.youtube.com.
усіх інших інтернет порталів, сайтів і
соціальних мереж протягом 2 (двох) днів
з дня набрання рішенням суду законної
сили;

- стягнути солідарно з Комунального
підприємства Київської міської ради
«Телекомпанія «Київ» та ОСОБА_2
заподіяну моральну шкоду у розмірі 100
000 гривень.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився,
направивши до суду замість себе
представника, яка в судовому засіданні
позовну заяву з урахуванням уточнень
підтримала в повному обсязі та просила
суд про задоволення позову.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась,
направивши до суду замість себе
представника, який в судовому
засіданні проти вимог позивача
заперечував в повному обсязі
посилаючись на те, що зміст висловів
наведений позивачем в позовній заяві,
які на думку позивача порочать його
честь, гідність та ділову репутацію,
повністю відповідають дійсності та
становлять лише невелику частину
величезної кількості фактів його вкрай
агресивної поведінки відносно
відповідача, якими позивач псує життя
відповідача ОСОБА_2 В зв'язку із
зазначеним представник відповідача
просив відмовити в задоволенні позову
повністю.

Представник КП Київської міської ради
«Телекомпанія «Київ» в судовому
засіданні проти задоволенні позову
заперечував посилаючись на те, що
позивачем не було надано до суду
належних доказів того, що спірний сюжет
і телепередача в цілому публічно
сповідувались в ефірі телеканалу
«Київ», були поширені та доведені до
широкого загалу. Окрім того,
представник відповідача в
запереченнях посилався на те, що
інформація, яку позивач вважає
недостовірною, такою що порочить його
честь, гідність та ділову репутацію, то
зазначені позивачем в позовній заяві
фрази є кретичною оцінкою поведінки
певних осіб, тобто оціночні судження
висловленні з використанням
журналістських методів, зокрема
посилання, сатира, резюме (висновки).
Вказані методи є звичайними та
необхідними для подальшого оформлення
матеріалу, що був отриманий за
допомогою інтерв'ю. Таким чином,
журналіст не висловлював фактичних
даних, а резюмував сказане
респондентом та здійснював посилання
на відповідне джерело інформації. В
зв'язку із зазначеним представник
відповідача просив суд в задоволенні
позову відмовити в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, вивчивши та
дослідивши матеріали справи,
об'єктивно оцінивши докази, які
містяться в справі, приходить до
наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_2, КП
Київської міської ради «Телекомпанія
«Київ» про захист честі, гідності та
ділової репутації шляхом спростування
недостовірної інформації та
відшкодування моральної шкоди, в якому
просив суд:

- визнати недостовірною інформацію,
поширену ІНФОРМАЦІЯ_2 о 21 год. 25 хв. в
ефірі Комунального підприємства
Київської міської ради «Телекомпанії
«Київ» в програмі «Служба порятунку», а
саме:

- інформацію, поширену ОСОБА_2: «...он
начинает бить меня...я побои не снимала,
потому что он знает как надо быть, что
бы побоев не оставалось» (ОСОБА_2 на 4хв.
ІЗсек.); «...плюет мне в лицо» (ОСОБА_2 на
4хв. 26сек.); «...держит кулак у лица и
говорит я сейчас выбью тебе все зубы, а
потом сверху тебя полью серной
кислотой» (ОСОБА_2 на 4хв. 28 сек.);
«...крокодильи слезы, вся рубашка
мокрая, на коленях ползает, слюни
разбрасывает» (ОСОБА_2 на 4хв. 48сек.);
«...заставлял детей плакать» (ОСОБА_2 на
5хв. 03 сек.); «...она вообще была не в себе,
она в какую-то секту поступила...вообще
сумасшедшая, родители у не дауны, брат у
неё даун» (ОСОБА_2 на 5хв. 40сек.); «...760
писем на e-mail о том, что я тебя убью...»
(ОСОБА_2 на 9хв. 17сек.); «...ОСОБА_1 берет
как обезьян прыгает на карниз, обрывает
штору, подбегает к ребенку выхватывает
у него ноутбук об колено его разбивает
на две части...хватает чайник со стола,
бросает маминому товарищу этот чайник
в голову, у того брызгает кровь из
головы, он рассекает ему голову, а у
ОСОБА_1 вот такая вот вся белая пена вот
здесь вот» (ОСОБА_2 на 9хв. 50сек.);

- інформацію, поширену Комунальним
підприємством Київської міської
ради «Телекомпанія «Київ»: «...до того
ж уже не приховував від ОСОБА_2 своєї
пристрасті до оковитої» (журналістка
ОСОБА_3 на 3хв. 54сек.); «...так і жили,
скандали і бійки, потім слізне каяття»
(журналістка ОСОБА_3 на 5хв. 06сек.);
«...ОСОБА_1 пам'ятають як
неврівноваженого» (журналістка ОСОБА_3
на 7хв. 28сек.); «...або ти зі мною або тобі
не жити. Саме так ОСОБА_1 почав
спілкуватися із ОСОБА_2» (журналістка
ОСОБА_3 на 9хв. 33сек.); «...неодноразово
нападав на неї у громадських місцях і
влаштовував дебош у неї вдома»
(журналістка ОСОБА_3 на 9хв. 40сек.); «... у
мережі він розповсюджує наклепи,
намагаючись зіпсувати репутацію
ОСОБА_4 і погрожуючи фізичною розправою
часто з'являється біля її офісу»
(журналістка ОСОБА_3 на 10хв. 38сек.);
«...остання витівка нав'язливого жениха
пошкрябане авто жінки і
порізані-гальмівні шланги»
(журналістка ОСОБА_3 на 10хв. 55сек.);

- Зобов'язати Комунальне підприємство
Київської міської ради «Телекомпанія
«Київ» та ОСОБА_2 спростувати поширену
недостовірну інформацію про ОСОБА_1
шляхом оголошення в ефірі
Комунального підприємства Київської
міської ради «Телекемпанія «Київ»
в програмі «Служба порятунку»
резолютивної частини рішення суду
протягом 10 (десяти) днів з дня набрання
ним законної сили;

- Зобов'язати Комунальне підприємство
Київської міської ради «Телекомпанія
«Київ» видалити сюжет під назвою
«ІНФОРМАЦІЯ_1» в програмі «Служба
порятунку» з офіційного сайту та
серверів Комунального підприємства
Київської міської ради «Телекомпанія
«Київ», з свого аккаунту на
сайті www.youtube.com (пряме посилання
ІНФОРМАЦІЯ_3) та усіх інших інтернет
порталів, сайтів і соціальних мереж
протягом 2 (двох) днів з дня набрання
рішенням суду законної сили;

- Зобов'язати ОСОБА_2 видалити сюжет
під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» в програмі
«Служба порятунку» з сайту www.youtube.com.
усіх інших інтернет порталів, сайтів і
соціальних мереж протягом 2 (двох) днів
з дня набрання рішенням суду законної
сили;

- стягнути солідарно з Комунального
підприємства Київської міської ради
«Телекомпанія «Київ» та ОСОБА_2
заподіяну моральну шкоду у розмірі 100
000 гривень.

В обґрунтування свої вимог позивач
посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 о 21 год.
25 хв. в ефірі телеканалу «Київ»
транслювався сюжет «ІНФОРМАЦІЯ_1», а
інформація, що містилась в сюжеті була
поширена ОСОБА_2 та КП Київська міська
рада «Телекомпанія «Київ» з метою
приниження честі, гідності та ділової
репутації позивача, на що слід
зазначити наступне.

Відповідно до ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ЦПК України, будь-які
подані учасниками процесу докази
підлягають оцінці судом на предмет
належності та допустимості.

Згідно інституту допустимості засобів
доказування, обставини справи, що
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Що ж до належності доказів, то такими є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 27.02.2009р. №1
«Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи», позивач
повинен довести факт поширення
інформації відповідачем, а також те, що
внаслідок цього було порушено його
особисті немайнові права.

На підтвердження «демонстрації»
спірного сюжету в ефірі телеканалу
«Київ», позивачем було надано до суду
електронний носій формату DVD-R із
записом програми, яка, нібито,
транслювалась в ефірі.

Вбачається, що даний запис є записом
невідомого походження, автентичність
якого жодними доказами чи документами
не доведена та не підтверджена, крім
того, немає жодного доказу, що цей запис
був здійснений безпосередньо з ефіру
телеканалу «Київ».

Таким чином, наданий позивачем
електронний носій є ані належним, ані
допустимим засобом доказування в
розумінні ст.ст. 58-60 ЦПК України з
огляду на наступне.

В законодавстві міститься вичерпний
перелік уповноважених органів, які
здійснюють контроль та нагляд за
дотриманням законодавства
телерадіоорганізаціями, а також облік
та фіксування телепередач.

Крім того, згідно чинного
законодавства, позивач мав змогу
звернутися до КП Київської міської
ради «Телекомпанія «Київ» із запитом
про надання йому запису спірного
сюжету, який, відповідно до ст. 48 Закону
України «Про телебачення і
радіомовлення», повинен зберігатися
телерадіоорганізацією 14 днів, якщо
протягом цього часу
телерадіоорганізація не отримала
скарг щодо змісту програми.

Позивач таким правом не скористався і
жодних запитів та скарг протягом
зазначеного періоду на адресу КП
Київської міської ради «Телекомпанія
«Київ» не надсилав.

Вбачається, що відеозапис, що міститься
на наданому позивачем електронному
носії є цифровою копією та не
проводився безпосередньо з ефіру
телеканалу «Київ», так як позивач
стверджує що трансляція Телепередачі
телеканалом «Київ» здійснювалась
13.05.2013р., а безпосередній запис на диск
було здійснено 20.05.2013р.

Крім того походження зображення та
способи його створення також невідомі.

Таким чином, встановити чи зазнавав
змін наданий позивачем відеозапис на
диску і чи не містить він ознак монтажу
неможливо, оскільки даний відеозапис є
цифровою копією.

Позивачем не було надано до суду жодних
належних та допустимих доказів того, що
спірний сюжет i телепередача в цілому
публічно сповіщувались в ефірі
телеканалу «Київ», були поширені та
доведені до широкого загалу.

У своїй позовній заяві, позивач
зазначає, що зафіксована у спірному
сюжеті інформація, що міститься на
електронному носії, наданому в якості
доказу, є недостовірною та поширена з
метою приниження честі, гідності та
його ділової репутації.

Не зважаючи на те, що позивачем не
доведено факт поширення запису, що
міститься на електронному носії, в
ефірі телекомпанії «Київ» та будь-яким
іншим способом, зважаючи на зміст
цитат, які позивач виклав у своїй
позовній заяві, в якості недостовірної
інформації та такої, що принижує його
честь, гідність та ділову репутацію,
слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 27.02.2009р. №1
«Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи», тягар
доказування недостовірності
інформації покладається на заявника.

Крім того, відповідно до п. 19
вищезазначеної Постанови, суди повинні
визначати характер інформації та
з'ясовувати, чи є вона фактичним
твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України
«Про інформацію», оціночним судженням
є висловлювання, які не містять
фактичних даних, це, зокрема, критика,
оцінка дій, а також висловлювання, з
використанням таких мовних засобів, як
гіпербола, алегорія, сатира та ін.

Вбачається, що сюжет, що міститься на
диску, наданому позивачем складається
з інтерв'ю певних осіб та інформаційних
повідомлень голосу за кадром (можливо -
журналіста), викладених з
використанням мовних методів
(порівняння, асоціація, алегорія,
підтекст, зміна ритму, посилання,
епітет, провокація, алогізм, гіпербола,
висновок, резюме тощо).

В своїй позовній заяві позивач
наводить деякі цитати із спірного
сюжету, які він визначає, як
недостовірна інформація, що принижує
його честь, гідність, ділову репутацію
та була поширена КП Київської міської
ради «Телекомпанія «Київ».

Оціночні судження не підлягають
спростуванню та доведення їх
правдивості.

Крім того, відповідно до роз'яснень
Постанови Пленуму Верховного суду
України від 27.02.2009р. №1 «Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи, не є предметом
судового захисту оціночні судження,
думки, переконання, критична оцінка
певних фактів і недоліків, що є
вираженням суб'єктивної думки та
поглядів відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 30 Закону України
«Про інформацію», ніхто не може бути
притягнутий до відповідальності за
висловлювання оціночних суджень.

Таким чином, проаналізувавши
інформацію, яку позивач вважає
недостовірною, такою, що порочить його
честь, гідність, ділову репутацію,
вбачається, що вказані в позові фрази є
не що інше, як критична оцінка
поведінки певних осіб, тобто оціночні
судження висловленні з використанням
журналістських методів, зокрема
посилання, сатира, резюме (висновки).

Дані методи є звичними та необхідними
для подальшого оформлення матеріалу,
що був отриманий за допомогою інтерв'ю.

Таким чином вбачається, що журналіст не
висловлював фактичних даних, а
резюмував сказане респондентом та
здійснював посилання на відповідне
джерело інформації (в усіх випадках
респонденти сюжету).

Щодо посилань позивача на те, що КП
Київської міської ради «Телекомпанія
«Київ» була оприлюднена особиста
інформація про позивача та його сім'ю
(покійну дружину та дітей), а також їх
фотографії, слід зазначити наступне.

Як випливає із спірного сюжету,
інформацію про покійну дружину
позивача та його дітей озвучують та
надають батьки покійної дружини
позивача, бабуся та дідусь дітей
позивача - подружжя Бернадіних.

Крім того, Бернадіни демонструють
документ - рішення суду, відповідно до
якого судом визнано сімейно-родинні
зв'язки між дітьми позивача та
подружжям Бернадіних без обмежень.

Таким чином, в даному випадку,
інформація про покійну дружину та
дітей позивача є особистою для
подружжя Бернадіних рівною мірою, як і
для позивача, і вони мають право її
повідомляти в будь-якому обсязі за
власним бажанням.

Позивач при зверненні до суду
посилався на те, що внаслідок поширення
недостовірної інформації останньому
було завдано моральної шкоди, яка
виявилась у душевних стражданнях та
психологічних розладах, на що слід
зазначити наступне.

Відповідно до п.п. 4, 5 Постанови
Пленуму Верховного суду України «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», у позовній заяві про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди має бути зазначено: в чому
полягає ця шкода, якими неправомірними
діями чи бездіяльністю її заподіяно
позивачеві, з яких міркувань він
виходив, визначаючи розмір шкоди, та
якими доказами це підтверджується.

Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Під час розгляду справи позивачем не
було надано жодного доказу спричинення
йому моральної шкоди,
причинно-наслідкового зв'язку між
діями відповідачів та шкодою, а також
жодним чином не обґрунтовано суму в яку
оцінюється завдана моральна шкода.

Таким чином, твердження позивача про
те, що йому було якимось чином завдано
моральну шкоду є голослівним і не
ґрунтується на доказах.

З огляду на вище викладене, суд
приходить до висновку, що позивачем не
було доведено обставин на які він
посилався як на підставу своїх вимог в
зв'язку з чим суд не вбачає підстав для
задоволення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись
Постановою Пленуму Верховного суду
України від 27.02.2009р. №1 «Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи», Постановою Пленуму
Верховного суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди», ст. 30
Закону України «Про інформацію», ст. 48
Закону України «Про телебачення і
радіомовлення», статтями 10, 11, 57-60, 88, 169,
209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя: