Справа № 591/7910/14-ц
Провадження № 2/591/2828/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2014 року

Зарічний районний суд м. Суми у складі
головуючого - судді Грищенко О.В.,
секретаря Біріної Ю.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Суми
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення витрат на
утримання спільного майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що
разом із відповідачем є співвласником
житлового будинку по АДРЕСА_1. Позивачу
належить 31/36 частин, а відповідачу - 5/36
частин даного будинку. У зв'язку з тим,
що оплату комунальних послуг, у тому
числі, за електричну енергію та
природний газ, здійснював позивач за
рахунок власних коштів, просив
стягнути з відповідача витрати на
утримання спільного майна, пропорційно
часток співвласників, за період з липня
2011 р. до теперішнього часу в сумі 1051 грн.
49 коп.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги,
пояснив, що в цьому будинку постійно
мешкають позивач та його родина,
витрати на оплату комунальних послуг
здійснює позивач, але вважає, що хоча
відповідач і не проживає в цьому
будинку, але повинен брати участь в
оплаті цих послуг, оскільки є
співвласником будинку.

Відповідач в судовому засіданні проти
задоволення позову заперечував,
пояснив, що в спірному будинку не
мешкає з 1988 року та не має до нього
доступу, оскільки з позивачем, який є
його рідним братом, у нього склалися
неприязні стосунки та продовжуються
спірні відносини, які вирішуються в
суді. Він не користується ані цим
будинком, ані комунальними послугами,
його частка в натурі ще не виділена,
тому він не є споживачем комунальних
послуг і вважає безпідставними вимоги
про стягнення з нього частини спожитих
позивачем та його родиною коштів.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення сторін, суд вважає, що
позовна заява не підлягає задоволенню
у зв'язку з необгрутованістю позовних
вимог, виходячи з наступного.

Встановлено, що відповідачу на праві
приватної спільної часткової
власності належить 5/36 частин житлового
будинку по АДРЕСА_1, що підтверджується
витягом з реєстру прав власності на
нерухоме майно (а.с.4).

Іншим співвласником даного будинку є
позивач, йому на праві спільної
часткової власності належить 31/36
частин, що підтверджується копіями
правовстановлюючих документів та
витягів з реєстру (а.с.4, 5-8).

В спірному будинку, як
встановлено судом, і ці обставини не
заперечуються сторонами, постійно
мешкає позивач та члени його сім'ї.

Відповідач у вказаному будинку не
проживає та не зареєстрований, своєю
часткою в спільному майні не
користується, доступу до нього не має,
оскільки ключі від будинку у нього
відсутні, і ця обставина також не
заперечувалася сторонами.

Таким чином, встановлено, що споживачем
послуг з електропостачання та
газопостачання в даному будинку є
позивач.

Згідно з ч.1 ст.355 ЦК України, майно,
що є у власності двох або більше осіб
(співвласників), належить їм на праві
спільної власності.

Відповідно до ст. 360 ЦК України
співвласник зобов'язаний брати участь
у витратах на управління, утримання та
збереження спільного майна, у сплаті
податків, зборів (обов'язкових
платежів), а також нести
відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном.

Відповідно до ст. 60 ч.1 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до наданих суду доказів,
позивачу нарахована плата за
користування послугами
електропостачання та газопостачання,
якими він і члени його сім'ї
користувалися та користуються.
Позивачем не надано суду жодного
доказу на підтвердження витрат,
здійснених ним на утримання спільного
майна. Натомість, в судовому засіданні
представник позивача посилався як на
доказ, на довідки про розмір
нарахованих платежів за
електропостачання та газопостачання
(а.с.9-11).

Оскільки поняття «утримання спільного
майна» та «оплата за отримані
комунальні послуги» не є тотожними.
Оплата комунальних послуг регулюється
Законом України «Про
житлово-комунальні послуги».
Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону відносини
між учасниками договірних відносин у
сфері житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах.

Суду позивачем не надано доказів на
підтвердження того, що між
відповідачем та постачальниками
(виконавцями) послуг укладені будь-які
договори.

Встановлено, що між
співвласниками будинку відсутні
договірні відносини щодо витрат на
утримання цих приміщень, у тому числі,
на користування системою опалення,
мережею електропостачання та щодо
оплати послуг.

Таким чином, враховуючи положення
наведених норм закону, та на підставі
аналізу зібраних у справі доказів, суд
дійшов висновку про необґрунтованість
позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 355 ч.1, 360, 13 ЦК України, ч. 1 ст. 19 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги», ст. 60, 130, 174, 197, 209, 215 ЦПК
України,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення витрат на
утримання спільного майна відмовити у
зв'язку з необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана особою яка була присутня
при оголошенні рішення суду протягом 10
днів з дня його оголошення а особою яка
не брала участі в розгляді справи
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення до судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Сумської
області через Зарічний районний суд м.
Суми.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо скаргу не було
подано.

Суддя
О.В.Грищенко