Справа №601/2970/13-ц
Провадження № 2/601/26/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2014 року Кременецький районний
суд Тернопільської області в складі:

головуючої Мочальської В.М.,

при секретарі Коляді О.В.,

з участю представника
позивача-відповідача Панькова О.П.,

представника відповідачів-позивачів
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Кременці
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості та за зустрічним
позовом ОСОБА_4, ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» про визнання припиненим договору
поруки та визнання недійсними
додаткових угод та пунктів додаткових
угод,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство
«Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал
Банк»), який є правонаступником
відкритого акціонерного товариства
«Універсал Банк» (далі - ВАТ «Універсал
Банк») звернулося до суду із зазначеним
позовом до ОСОБА_3 і ОСОБА_4, посилаючись
на те, що 09 серпня 2007 року між ВАТ «Банк
Універсальний» та ОСОБА_3 укладено
кредитний договір № 22/136/к про надання
грошових коштів у тимчасове платне
користування в межах ліміту, що
становив 70 000 доларів США, з терміном
повернення коштів до 08.08.2017 року зі
сплатою 13,00% річних за користування
кредитом, до якого протягом 2008-2010 років
вносились зміни на підставі додаткових
угод.

З метою забезпечення виконання
ОСОБА_3 своїх зобов'язань за кредитним
договором 09 серпня 2007 року банком
укладено договір поруки 09 серпня 2007
року з ОСОБА_4. За укладеним договором
поруки боржник і поручитель
відповідають за виконання умов
кредитного договору як солідарні
боржники.

Оскільки ОСОБА_3 порушив умови
кредитного договору і допустив
заборгованість, позивач просив
достроково солідарно стягнути з
відповідачів ОСОБА_3 і ОСОБА_4
заборгованість за кредитним договором
в сумі 561 690 грн. 65 коп..

ОСОБА_3 звернувся з зустрічним позовом
в якому просив визнати недійсним з
моменту його укладення пункт 1.3.2.3.2
додаткової угоди №4 від 13.05.2010 року до
кредитного договору № 22/136-к від 09.08.2007
року, яка укладена між ПАТ «Універсал
Банк» та ним, посилаючись на те, що
розмір підвищеної процентної ставки -
32,50% річних перевищує розумну межу
плати за послугу, яка встановлена
законом, а отже суперечить ст. 18 Закону
України «Про захист прав споживачів».

ОСОБА_4 звернулася з зустрічним позовом
до ПАТ «Універсал Банк» в якому просила
визнати припиненим договір поруки,
який укладений 09 серпня 2007 року між нею
та ВАТ «Банк Універсальний» з 15 лютого
2008 року, недійсною додаткову угоду №1
від 02 квітня 2009 року та додаткову угоду
б/н від 13 травня 2010 року до договору
поруки від 09 серпня 2007 року, укладені
між нею та ВАТ «Банк Універсальний».

Свої вимоги ОСОБА_4
обґрунтувала тим, що ПАТ «Універсал
Банк» з 15 лютого 2008 року неодноразово
вносилися зміни до кредитного договору
без її згоди, внаслідок чого збільшився
обсяг її як поручителя
відповідальності, а тому відповідно до
ч.1 ст. 559 ЦК України порука припинилась
15 лютого 2008 року.

У судовому засіданні
представник позивача-відповідача
Паньков О.П. подав заяву про зменшення
позовних вимог (а.с. 128) та просив
стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь
ПАТ «Універсал Банк» 532559,92 грн. в
повернення заборгованості за
кредитним договором № 22/136-к від
09.08.07року та судовий збір в розмірі 3441,00
грн., зустрічні позови не визнав,
послався на доводи, викладені в позові.

Представник
відповідачів-позивачів ОСОБА_2 позов
ПАТ «Універсал Банк» не визнав,
зустрічні позови підтримав та послався
на доводи, викладені в зустрічних
позовах ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Суд, вислухавши пояснення
представника позивача-відповідача
Панькова О.П., представника
відповідачів-позивачів ОСОБА_2,
дослідивши представлені сторонами
докази приходить до переконання, що
позов ПАТ «Універсал Банк» задоволенню
не підлягає, а позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4
підлягає до задоволення з таких
підстав.

09 серпня 2007 року між ВАТ «Банк
Універсальний» та ОСОБА_3 укладено
кредитний договір № 22/136/к про надання
грошових коштів у тимчасове платне
користування в межах ліміту, що
становив 70 000 доларів США, з терміном
повернення коштів до 08.08.2017 року зі
сплатою 13,00% річних за користування
кредитом (п.1.1 договору).

Відповідно до п.4.6 договору плата
позичальником заборгованості по
кредиту здійснюється відповідно до
графіку погашення заборгованості по
кредиту (Додаток №1), який є невід"ємною
частиною даного договору.

Відповідно до п. 7.1.2. договору при зміні
облікової ставки Національного банку
України, інфляційного індексу чи
кон"юктури ринку попиту на кредитні
ресурси Банк має право переглягути
встановлену п.1.1. процентну ставку за
користування кредитом, про що
повідомляє позичальника в письмовій
формі за 10-ти календарних днів до дня
встановлення нової ставки.

Відповідно до п.11.1 договору для
розрахунку сум процентів за
користування кредитом, штрафних
санкцій та інших платежів пов"язаних з
виконанням умов даного договору,
сторони приймають за кредитний рік -
фактичну кількість днів в календарному
році, кредитний місяцт - фактичну
кількість днів в календарному місяці,
кредитний період - фактичну кількість
днів в такому періоді (а.с. 5-9).

15 лютого 2008 року між ВАТ «Універсал
банк» і ОСОБА_3 укладено додаткову
угоду №1 до зазначеного кредитного
договору від 09 серпня 2007 року.

Відповідно до п. 1.3.3. додаткової угоди
нарахування процентів здійснюється
щоденно за методом нарахування
процентів "факт/360", починаючи з дати
списання коштів з позичкового рахунку
та перерахування їх на поточний
рахунок позичальника у відповідній
валюті, вказаний у відповідній
індивідуальній угоді до цього
договору, до дати повного погашення
кредиту. Проценти нараховуються на
фактичний залишок заборгованості,
виходячи з фактичної кількості днів у
місяці й 360 днів у році. Для розрахунку
процентів день надання погашення
кредитної послуги вважається одним
днем (а.с. 10-16).

02 квітня 2009 року між ВАТ «Універсал
банк» і ОСОБА_3 укладено додаткову
угоду №2 до зазначеного кредитного
договору від 09 серпня 2007 року.

Відповідно до п.1.5.1, 1.5.2 вказаної
додаткової угоди за використання
кредитних коштів у межах ліміту
кредитної лінії та строку
кредитування, встановлених цією
індивідуальною угодою, встановлюється
процентна ставка в розмірі 15,25 % річних.
За користування кредитними коштами
понад строк, встановлений Генеральним
договором процентна ставка
встановлюється в розмірі 28% річних.
Розмір такої підвищеної процентної
ставки застосовується до всієї
простроченої суми основного боргу
позичальника (а.с. 32).

02 квітня 2009 року між ВАТ «Універсал
банк» і ОСОБА_3 укладено додаткову
угоду №3 до зазначеного кредитного
договору від 09 серпня 2007 року, де
сторони домовились, що позичальник
зобов"язується виконувати свої
зобов"язання за договором з
урахуванням того, що сторони
підтверджують, у відповідності до
кредитного договору № 22/136-к від 09.08.2007
року банком встановлено позичальнику
кредитну лінію з наступним лімітом 70000
доларів США (п.1.1) Станом на 02 квітня 2009
року фактична заборгованість
позичальника за індивідуальною угодою
становить 73324,57 долари США 57 центів.
Прострочена заборгованість
позичальника станом на 02 квітня 2009 року
становить 3389,88 доларів США. Дата
погашення договору 01.04.2024 року (п.1.2.1.,
п.10).

Відповідно до п. 1.3.2.1 вказаної
додаткової угоди за використання
кредитних коштів у межах встановленого
строку кредитування за цією додатковою
угодою встановлено процентну ставку з
02.04.2009 року по 31.03.2010 року включно до 5,58%
річних за користування кредитом; з
01.04.2010 року по 31.03.2015 року включно
збільшено процентну ставку до 17,18%
річних; з 01.04.2015 року встановлюється
процентна ставка в розмірі 15,25% річних
(а.с. 34, 39).

13 травня 2010 року між ПАТ «Універсал
банк» і ОСОБА_3 укладено додаткову
угоду №4 до зазначеного кредитного
договору від 09 серпня 2007 року, де
сторони домовились, що позичальник
зобов"язується виконувати свої
зобов"язання за договором з
урахуванням того, що сторони
підтверджують, у відповідності до
кредитного договору № 22/136-к від 09.08.2007
року банком встановлено позичальнику
кредитну лінію з наступним лімітом 70000
доларів США (п.1.1) Станом на 13 травня 2010
року фактична заборгованість
позичальника за індивідуальною угодою
становить 74 408,07 долари США 07 центів.
Прострочена заборгованість
позичальника станом на 13 травня 2010 року
становить 4250,28 доларів США (п.1.2.1.).

Відповідно до п. 1.3.2.1 вказаної
додаткової угоди за використання
кредитних коштів у межах встановленого
строку кредитування за цією додатковою
угодою встановлено процентну ставку з
13.05.2010 року по 30.04.2011 року включно до 5,43%
річних за користування кредитом; з
01.05.2011 року встановлено процентну
ставку до 16,25% річних (а.с. 41).

З метою забезпечення виконання ОСОБА_3
своїх зобов'язань за кредитним
договором від 09 серпня 2007 року № 22/136-к
між банком та ОСОБА_4 того ж дня
укладено договір поруки (а.с. 59).

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_3 взятих
за кредитними договорами зобов'язань 30
березня 2010 року ПАТ «Універсал Банк»
направив ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повідомлення
про дострокове повне погашення
заборгованості (а.с. 66-67).

За положеннями ч. 1 ст. 203 ЦК
України зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені чч.
1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 6 Закону
України «Про фінансові послуги та
державне регулювання ринків
фінансових послуг» договір про надання
фінансових послуг (яким відповідно до
ст. 4 цього Закону є договір про надання
споживчого кредиту) повинен містити
розмір фінансового активу, зазначений
у грошовому виразі, строки його
внесення та умови взаєморозрахунків.

За положеннями ч. 5 ст. 11, ст. 18
Закону України «Про захист прав
споживачів» до договорів із
споживачами про надання споживчого
кредиту застосовуються положення
цього Закону про несправедливі умови в
договорах, зокрема положення, згідно з
якими передбачаються зміни в будь-яких
витратах за договором, крім
відсоткової ставки. Продавець
(виконавець, виробник) не повинен
включати у договори із споживачем
умови, які є несправедливими. Умови
договору є несправедливими, якщо
всупереч принципу добросовісності
його наслідком є істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
споживача. Якщо положення договору
визнано несправедливим, включаючи ціну
договору, таке положення може бути
змінено або визнано недійсним.
Положення, що було визнане недійсним,
вважається таким з моменту укладення
договору

Суд приходить до висновку про те, що
наявність пункту 1.3.2.3.2 Додаткової
угоди №4 від 13 травня 2010 року до
кредитного договору № 22/136-к від 09
серпня 2007 року між Публічним
акціонерним товариством «Універсал
Банк» та ОСОБА_3 призвела до істотного
дисбалансу договірних прав та
обов'язків на шкоду ОСОБА_3 як
споживача, у зв'язку з чим ці умови
кредитного договору є несправедливими,
а позов ОСОБА_3 підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
установленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод та інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені
законом способи охорони цивільних прав
у разі їх порушення чи реальної
небезпеки такого порушення.

Особа, права якої порушено, може
скористатися не будь-яким, а конкретним
способом захисту свого права. Під
способами захисту суб'єктивних
цивільних прав розуміють закріплені
законом матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на порушника.

Загальний перелік таких способів
захисту цивільних прав та інтересів
визначений у ст. 16 ЦК України.

Звертаючись до суду з позовом за
захистом свого порушеного права,
ОСОБА_4 посилалася на невизнання банком
її права, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК
України, на припинення поруки у зв'язку
зі зміною зобов'язання боржника за
кредитним договором без згоди
поручителя, унаслідок чого збільшився
обсяг її відповідальності.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним зі
способів захисту цивільних прав та
інтересів є визнання права, що в рівній
мірі означає як наявність права, так і
його відсутність або й відсутність
обов'язків.

Суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом (ч. 3
ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що
до припинення поруки призводять такі
зміни умов основного зобов'язання, які
призвели або можуть призвести до
збільшення обсягу відповідальності
поручителя. Таке збільшення
відповідальності поручителя внаслідок
зміни основного зобов'язання виникає в
разі підвищення розміру процентів;
відстрочення виконання, що призводить
до збільшення періоду, за який
нараховуються проценти за
користування чужими грошовими коштами;
установлення (збільшення розміру)
неустойки тощо.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 559 ЦК
України припинення поруки у разі зміни
основного зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності, презюмується.

Таким чином, звернення особи до суду з
позовом про визнання поруки такою, що
припинена, на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК
України не є необхідним, проте такі
вимоги можуть розглядатися судом у
разі наявності відповідного спору.

При цьому внесення змін до кредитного
договору про зміну зобов'язання,
забезпеченого порукою, зокрема
збільшення процентної ставки без згоди
поручителя, внаслідок чого збільшився
обсяг його відповідальності, є
підставою для визнання поруки такою, що
припинена.

Отже, виходячи із загальних засад
цивільного законодавства та
судочинства, права особи на захист у
суді порушених або невизнаних прав,
рівності процесуальних прав і
обов'язків сторін (ст.ст. 3, 12-15, 20 ЦК
України) слід дійти висновку про те, що
в разі невизнання кредитором права
поручителя, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК
України, на припинення зобов'язання за
договором поруки таке право підлягає
захисту судом за позовом поручителя
шляхом визнання його права на підставі
п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Оскільки зміна процентних ставок по
кредитному договору відбулась без
згоди поручителя внаслідок чого
збільшився обсяг її відповідальності,
то порука від 09 серпня 2007 року
припинилась 15 лютого 2008 року
відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України.
Оскільки додаткові угоди №1 від 02
квітня 2009 року та б/н від 13 травня 2010
року до договору поруки від 09 серпня 2007
року між ВАТ «Банк Універсальний» і
ОСОБА_4 укладені після припинення
поруки то їх слід визнати недійсними.

Враховуючи вищенаведе, позов ПАТ
«Універсал Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором № 22/136-К від 09.08.2007 року та
судового збору до задоволення не
підлягає.

Крім того, представник
позивача-відповідача Паньков О.П. в
обгрунтування своїх вимог послався на
розрахунок заборгованості за
кредитним договором № 22/136-к (а.с. 129-130)
відповідно до якого сума наданого
кредиту 70000 доларів США, станом на 18.11.2013
року заборгованість ОСОБА_3 по договору
станом на дату розрахунку - 66 628,29
доларів США, в тому числі:
заборгованість по сумі кредиту - 65 193.49
доларів США, прострочена
заборгованість по сумі кредиту 178, 89
доларів США, відсотки - 880,64 доларів США,
пеня/підвищені відсотки 554,16 доларів
США. Однак, як вбачається з даного
розрахунку, ОСОБА_3 на дату розрахунку
сплачено по кредиту 8261,51 доларів США, а
тому не зрозуміло з чого виходив
позивач при нарахуванні
заборгованості.

Керуючись ст.ст. 3, 15, 60, 88, 209,
212-215, 223-226, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові Публічного акціонерного
товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
кредитним договором № 22/136-К від 09.08.2007
року та судового збору відмовити.

Позов ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати припиненим договір поруки,
який укладений 09 серпня 2007 року між
Відкритим акціонерним товариством
«Банк Універсальний» і ОСОБА_4 з 15
лютого 2008 року.

Визнати недійсними додаткові угоди №1
від 02 квітня 2009 року та б/н від 13 травня
2010 року до договору поруки від 09 серпня
2007 року між Відкритим акціонерним
товариством «Банк Універсальний» і
ОСОБА_4.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Універсал Банк» в користь
ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 243
(двісті сорок три) грн. 60 коп..

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати недійсним пункт 1.3.2.3.2
Додаткової угоди №4 від 13 травня 2010
року до кредитного договору № 22/136-к від
09 серпня 2007 року між Публічним
акціонерним товариством «Універсал
Банк» та ОСОБА_3.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом
десяти днів з дня його проголошення до
апеляційного суду Тернопільської
області через Кременецький районний
суд.

Головуючий: