Провадження №2/756/5856/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2014 року Оболонський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді -
Белоконної І.В.

за участю секретаря -
Клімковської Х.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Оболонського
районного управління ГУ МВС України в
м. Києві, третя особа: Управління
державної автомобільної інспекції в м.
Києві про усунення перешкод у
користуванні та розпорядженні
власністю шляхом скасування арешту
майна, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2, Оболонського
районного управління ГУ МВС України в
м. Києві, третя особа: Управління
державної автомобільної інспекції в м.
Києві про усунення перешкод у
користуванні та розпорядженні
власністю шляхом скасування арешту
майна посилаючись на наступне.

07.02.2013 Вироком Оболонського
районного суду м. Києва позивача по
справі, було визнано винним у скоєнні
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК
України та призначено покарання у
вигляді 2-х років обмеження волі з
позбавленням права керувати всіма
видами транспортних засобів строком на
2 роки. Також, з позивача на користь
ОСОБА_2 (надалі - відповідач), в порядку
відшкодування заподіяної матеріальної
шкоди, було стягнено 3316 грн. та в
порядку відшкодування заподіяної
моральної шкоди 20000 грн. а всього: 23316
грн..

08.11.2013 року колегія суддів судової
палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду м. Києва ухвалила:
«Вирок Оболонського районного суду м.
Києва від 07 лютого 2013 року щодо ОСОБА_1 в
частині цивільного позову скасувати.
«Цивільний позов ОСОБА_2 задовольнити
частково. Стягнути з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 3316 грн. на відшкодування
матеріальної шкоди. В задоволенні
позову про стягнення 100000 грн. на
відшкодування моральної шкоди -
відмовити. В решті цей же вирок
залишити без змін».

02 вересня 2014 року позивач повністю
відшкодував матеріальну шкоду у
розмірі 3316 гривень ОСОБА_2, що
підтверджується заявою самої ОСОБА_2
від 02 вересня 2014 року, посвідченою
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу.

Під час процедури продажу авто, що
належить позивачу, йому стало відомо,
що існує заборона відчуження на його
автомобілі, яка була накладена
постановою слідчого Оболонського РУ ГУ
МВС України в м. Києві від 01 листопада
2010 року № 50-5542, і саме тому, для захисту
своїх порушених прав позивач звернувся
до суду і просить зняти арешт та
заборону на його відчуження, оскільки
дане обмеження порушує його право, щодо
володіння та розпорядження його
майном.

У судове засідання позивач не з'явився,
про час та дату розгляду справи був
повідомлений належним чином, надав до
суду заяву в якій зазначив що позовні
вимоги підтримуює, просить їх
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилась, про день, час та місце
судового засідання повідомлялась
належним чином, про причини неявки суду
не повідомила.

Відповідач Оболонське районне
управління ГУ МВС України в м. Києві в
судове засідання не з'явилось, про день,
час та місце судового засідання
повідомлялось належним чином, надало
до суду заяву про можливість розгляду
справи за відсутності їх представника.
Також зазначили, що не заперечують
проти задоволення позовних вимог.

Третя особа в судове засідання не
з'явилась, про час та дату розгляду
справи була повідомлена належним
чином, причини неявки суду не
повідомила.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що заява підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

07 лютого 2013 року Вироком Оболонського
районного суду м. Києва позивача по
справі, було визнано винним у скоєнні
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК
України та призначено покарання у
вигляді 2-х років обмеження волі з
позбавленням права керувати всіма
видами транспортних засобів строком на
2 роки. Також, з позивача на користь
відповідача ОСОБА_2, в порядку
відшкодування заподіяної матеріальної
шкоди, було стягнено 3316 грн. та в
порядку відшкодування заподіяної
моральної шкоди 20000 грн. а всього: 23316
грн (а.с.8-16).

Вище зазначене рішення було оскаржене.
Ухвалою апеляційного суду м. Києва, від
08.11.2013, №11/796/1937/2013 Вирок Оболонського
районного суду м. Києва від 07 лютого 2013
року щодо ОСОБА_1 в частині цивільного
позову було скасовано, цивільний позов
ОСОБА_2 задоволено частково, та
вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 3316 грн. на відшкодування
матеріальної шкоди. В задоволенні
позову про стягнення 100000 грн. на
відшкодування моральної шкоди було
відмовлено. В решті цей же вирок
залишився без змін (а.с.17-24).

Судом було встановлено, що позивач 02
вересня 2014 року повністю відшкодував
матеріальну шкоду у розмірі 3316 гривень
відповідачу ОСОБА_2, що підтверджується
заявою ОСОБА_2 від 02 вересня 2014 року,
посвідченою приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу - ОСОБА_4 у реєстрі № 510 за 02
вересня 2014 року (а.с.39).

Згідно відповіді з Управління
державної автомобільної інспекції на
запит адвоката про те, що станом на 26
вересня 2014 року під номерним знаком
НОМЕР_1 зареєстровано автомобіль
«Mitsubishi Lancer 1.6» 2005 року випуску, сірого
кольору, власник гр. ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: АДРЕСА_1. Вказаний
транспортний засіб перебуває в арешті
на підставі постанови слідчого
Оболонського РУ ГУ МВС України в м.
Києві від 01 листопада 2010 року № 50-5542
(а.с.32). Також, факт того, що
вищезазначений автомобіль перебуває у
власності позивача, підтверджується
копією свідоцтва про реєстрації
транспортного засобу, наявної в
матеріалах справи (а.с.33).

Також було встановлено, що згідно
повідомлення-роз'яснення від 20 травня
2014 року від органів міліції,
кримінальна справа № 50-5542 по
обвинуваченню позивача у скоєнні
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК
України, в порядку ст. 232 КПК України
(редакції 1960 року) 20 грудня 2010 року була
направлена до Оболонського районного
суду м. Києва. Після чого по даній
справі вказаним судом 07 лютого 2013 року
було винесено вирок, в зв'язку з чим
слідчий відділ Оболонського РУ ГУ МВС
України в м. Києві не має повноважень
здійснювати будь-які процесуальні дії
по згадуваній кримінальній справі,
оскільки вона не перебуває в їхньому
провадженні, а тому зняти раніше
накладений арешт з мого рухомого майна,
а саме: з автомобіля марки «Mitsubishi Lancer
1.6» н.з НОМЕР_1 є для них неможливим
(а.с.29).

Факт відсутності відкритих виконавчих
проваджень по вище зазначеним рішенням
судів, було встановлено згідно листа №
6814, Відділу державної виконавчої
служби Оболонського районного
управління юстиції у м. Києві, в якому
роз'яснено, що у Відділі виконавчої
служби Оболонського районного
управління юстиції у м. Києві,
виконавчого листа про стягнення з
позивача по справі коштів, як з
боржника, не надходило (станом на 23
червня 2014 року) (а.с.30).

Так, ст.173 КПК України передбачено, що
накладення арешту має відповідати
нанесеній і доведеній шкоді, яка
завдана незаконними діями особи.

Відповідно до ст. 41 Конституції
України, кожен має право володіти,
користуватись і розпоряджатись своєю
власністю. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним.

Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу
України, правом власності є право особи
на річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1 ст. 319 Цивільного кодексу
України, власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу
України, право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні.

Згідно ст. 391 Цивільного кодексу
України, власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу
України, встановлено, що способом
захисту цивільних прав та інтересів
може бути припинення дії, яка порушує
право.

На думку суду, наявність арешту та
заборони на відчуження майна, а також,
відповідні відомості внесені в
автоматизовану систему «Арешт»
Управління Державної автомобільної
інспекції обмежує право власності
позивача і є перешкодою у користуванні
та розпорядженні ним.

Також варто зазначити, що відповідач
Оболонське районне управління ГУ МВС
України в м. Києві надіслало до суду
письмові пояснення, в яких зазначило що
не заперечую проти задоволення позову,
оскільки в самому аршті, що був
накладений на автомобіль відпала
потреба.

Повно та всебічно дослідивши обставини
справи, оцінивши зібрані докази у
сукупності, суд вважає, що позов слід
задовольнити в повному обсязі, та зняти
арешт з автомобіля марки «Mitsubishi Lancer 1.6»
д.н.з НОМЕР_1, що є власністю позивача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.41 Конституції України, ст.ст. 16, 316, 319,
321, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 15, 60, 212-218 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Оболонського районного управління ГУ
МВС України в м. Києві, третя особа:
Управління державної автомобільної
інспекції в м. Києві про усунення
перешкод у користуванні та
розпорядженні власністю шляхом
скасування арешту майна - задовольнити.

Звільнити з-під арешту автомобіль
марки «Mitsubishi Lancer 1.6» д.н.з НОМЕР_1, тип
кузова «легковий седан-В», рік випуску
2005, свідоцтво: НОМЕР_2 від 01 березня 2005
року, що належить ОСОБА_1, та на який
було накладено 01 листопада 2010 року
обмеження заборони відчуження
Постановою слідчого РВ Оболонського РУ
ГУ МВС України в м. Києві по
кримінальній справі № 50-5542.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається Апеляційному суду м. Києва
через Оболонський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І.В.
Белоконна