РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/2086/14-ц

пр. № 2/759/2154/14

06 травня 2014 року
Святошинськийрайонний суд м. Києва

ускладі: головуючогосудді
Ул’яновської О.В.;

при секретарі
Бандурі Н.О.;

за участю: представника позивача
Білоцерковець Ю.Р.,

представників відповідачів
ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києвіцивільну справу за
позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Українська боргова
компанія» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому позивач звернувся до
суду із зазначеним позовом, в якому
просить солідарно стягнути з ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 гроші у розмірі 455052,76 грн. та
судовий збір, посилаючись на те, що між
Комерційним банком «Українська
фінансова група» та ОСОБА_5 було
укладено кредитний договір №25Ф/2007,
відповідно до якого ОСОБА_5 надано
кредит шляхом відкриття не
відновлювальної кредитної лінії у сумі
75000,00 доларів США, а той у свою чергу
зобов'язався повернути кредит до 15.08.2008
р. згідно з графіком погашення кредиту
відповідно до кредитного договору.
Поручителем цього зобов'язання був
ОСОБА_6

10.10.2013 р. між Комерційним банком
«Українська фінансова група» та
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українська боргова
компанія» укладено договір про
відступлення права вимоги №3-190 від
10.10.2013 р., згідно якого відбувся перехід
прав кредитора до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українська боргова компанія» за
вищезазначеним кредитним договором.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити, додавши до суду
копію рішення Оболонського районного
суду від 26.04.2010 р. про звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Представники відповідачів у
судовому засіданні заперечували проти
позовних вимог, посилаючись на те, що
згідно договору пройшов строк позовної
давності про солідарне стягнення суми
заборгованості, а тому просили суд
відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог, також, зазначили, що
рішення на яке посилається представник
позивача є недоцільним, оскільки цей
позов було подано до інших осіб.

Суд, всебічно з'ясувавши
обставини, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог,
підтверджених доказами, які були
досліджені в судовому засіданні,
вважає встановленими такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Як встановлено в судовому
засіданні, що 17.08.2007 р. було укладено
кредитний договір №25Ф/2007між
Комерційним банком «Українська
фінансова група» та ОСОБА_5 про надання
короткострокового кредиту шляхом
відкриття не відновлюваної кредитної
лінії у розмірі 75000,00 доларів США на
споживчі цілі (а.с. 5-12).

17.08.2007 р. між Комерційним банком
«Українська фінансова група» та ОСОБА_6
було укладено договір поруки №1,
відповідно до якого на нього
покладався обов'язок відповідати за
зобов'язаннями ОСОБА_5, що виникли у
зв'язку з укладанням кредитного
договору №25Ф/2007 від 17.08.2007 р. (а.с. 19-21).

Згідно з графіком погашення
кредиту ОСОБА_5 зобов'язувався
частинами виплачувати кредит та
відсотки за користування ним у строки з
кінцевим терміном погашення кредиту не
пізніше 15.08.2008 р. (а.с. 13).

14.08.2008 р. між банком та ОСОБА_5 було
укладено Договір №1 про внесення змін
до кредитного договору №25Ф/2007 від
17.08.2007 р., яким було змінено дату
кінцевого терміну повернення кредиту
не пізніше 12.02.2009 р. але без погодженням
з поручителем (а.с. 15).

Рішенням від 26.04.2010 р.
Оболонського районного суду м. Києва у
справі №2-55010 про звернення стягнення
на предмет іпотеки вимоги позивача
було задоволено, шляхом звернення
стягнення на належний ОСОБА_7 і ОСОБА_8
предмет іпотеки (а.с. 69-71).

З огляду на докази які містяться у
матеріалах цивільного провадження
банком не заявлялися позовні вимоги
про стягнення заборгованості за
кредитним договором №25Ф/2007 від 17.08.2007
р. до ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Згідно ст. 256 ЦК України, позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України,
за зобов'язанням з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Таким чином, у відповідності до
умов договору та закріпленого ним
графіку погашення наданого кредиту,
початок перебігу позовної давності для
стягнення кредиту і процентів за
користування кредитом є день, коли
боржник повинен був сплатити черговий
платіж, однак не сплатив його і
відповідно загальна позовна давність
застосовується до кожного щомісячного
простроченого платежу, який був
виплачений графіком. Беручи до уваги
той факт, що відповідно до укладеного
договору №1 про винесення змін до
кредитного договору №25Ф/2007 від 18.08.2007
р., яким сторони продовжили строк
погашення кредиту, та сплати процентів
за користування ним без встановлення
нового строку погашення кредиту, та
визначити лише дату кінцевого терміну
повернення кредиту - не пізніше 12.02.2009
р., то саме цю дату слід вважати
початком перебігу позовної давності,
щодо заявлених вимог позивачем до
ОСОБА_5

Відповідно до ст.ст. 257, 258 ЦК
України до відповідного виду вимог
застосовується загальна позовна
давність тривалістю у три роки.

У зв'язку із чим відповідно до ст.
260 ЦК України, в якій визначено порядок
обчислення позовної давності, строк
позовної давності щодо вимог позивача
за вищезазначеним кредитним договором
сплинув 12.02.2012 р.

10.10.2013 р. між банком та позивачем
було укладено договір про відступлення
права вимоги №3-910, відповідно до якого
банк передав позивачу право вимоги, що
випливає з контракту, укладеного між
кредитором та боржником, а також
договорами забезпечення, де зазначено,
що від банка до позивача перейшло і
право вимоги за кредитним зазначеним
договором на загальну суму 455052, 76 грн.

Згідно до ст. 262 ЦК України, зміна
сторін у зобов'язанні не змінює порядку
обчислення та перебігу позовної
давності.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до позовної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно).

Статтею 267 ЦК України визначено
наслідки спливу позовної давності,
серед яких - сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Оскільки протягом даного періоду
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Українська боргова
компанія» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 позовних
вимог про стягнення заборгованості за
вищезазначеним кредитним договором не
заявлялось,позивач не використав своє
право на стягнення заборгованості у
відповідні строки, тому, суд вважає, що
у задоволенні позовних вимог треба
відмовити.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 256-258, 260-262, 266, 267 ЦК
України, ст.ст. 10, 57, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218,
224, 226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У позовних вимогах Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українська боргова компанія» до
ОСОБА_5, ОСОБА_6 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
районний суд шляхом подачі
апеляційноїскаргипротягом 10 днів.

Суддя