АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 212/4861/14-ц 22-ц/774/2700/К/14
Справа 212/4861/14-ц
Головуючий в І інстанції
Провадження № 22-ц/774/2700/К/14
інстанції - Водоп’янов С. М.
Доповідач - Братіщева
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Братіщевої Л.А.

суддів - Грищенко Н.М., Турік В.П.

при секретарі - Трофименко О.О.

за участю: позивача ОСОБА_2 та його
представника ОСОБА_3,

представника відповідача ПАТ
«ЄВРАЗ Суха Балка» - Безверхої Ірини
Іванівни,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«ЄВРАЗ Суха Балка» на рішення
Жовтневого районного суду м. Кривого
Рогу від 29 травня 2014 року за позовом
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства «ЄВРАЗ Суха Балка» про
відшкодування моральної шкоди
внаслідок втрати працездатності, -

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2014 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду із позовом до
Публічного акціонерного товариства
«ЄВРАЗ Суха Балка» (надалі - ПАТ «ЄВРАЗ
Суха Балка») і просив стягнути з
відповідача на свою користь 100000 грн. в
рахунок відшкодування моральної шкоди
у зв'язку з ушкодженням здоров'я.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 29 травня 2014 року позов
задоволено, стягнуто з ПАТ «ЄВРАЗ Суха
Балка» на користь ОСОБА_2. у
відшкодування моральної шкоди 100000 грн.
та на користь держави судовий збір в
розмірі 500 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ
«ЄВРАЗ Суха Балка», ставить питання про
скасування рішення суду та ухвалення
нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог, оскільки
вважає рішення незаконним та
необґрунтованим, ухваленим з порушення
норм матеріального і процесуального
права; судом помилково застосовані
положення ст. ст. 173,233,234 та 237' КЗпП
України, які не поширюються на спірні
правовідносини; не проведено
медико-соціальної експертизи для
встановлення факту спричинення
моральної шкоди; на теперішній момент
позивач не має права на відшкодування
шкоди ні за рахунок відповідача, ні за
рахунок Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області; факт
спричинення та розмір моральної шкоди
не обґрунтовано; позивач пропустив
процесуальний строк для звернення до
суду.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 27.08.2014
року апеляційна скарга ПАТ «ЄВРАЗ Суха
Балка» задоволена частково, рішення
Жовтневого районного суду м. Кривого
Рогу від 29 травня 2014 року в частині
визначеного розміру моральної шкоди,
стягнутої з ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» на
користь ОСОБА_2 змінено та зменшено зі
100000 грн. до 70000 грн.

В іншій частині рішення суду залишено
без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26.11.2014 року
рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 27.08.2014
року - скасовано та справа передана на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, згідно копії
трудової книжки позивач ОСОБА_2
працював кріпильником дільниці № 41 ш.
«Ювілейна» ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» (а.с.
5-9).

08 липня 2013 року під час виконання
трудових обов'язків із ОСОБА_2 стався
нещасний випадок на виробництві,
внаслідок якого він був травмований і
отримав травму у вигляді закритої
травми грудної клітини, забою саднини
грудної клітини, відкритого подвійного
перелому правої гомілки зі зміщенням,
забою саднин тулуба та кінцівок.

За фактом нещасного випадку було
складено акт № 7 за формою Н-1 про
нещасний випадок, пов'язаний з
виробництвом від 10 липня 2013 року, а
також акт розслідування нещасного
випадку (а.с. 10-14).

За висновком МСЕК від 30 жовтня 2013 року
ОСОБА_2 встановлено втрату професійної
працездатності - 70% та ІІ група
інвалідності, з повторним оглядом 01
жовтня 2014 року (а.с. 17).

На підставі встановлених обставин суд
першої інстанції дійшов висновку про
відшкодування позивачу, у зв'язку з
отриманими ним каліцтвом на
виробництві, моральної шкоди
відповідачем.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода,
заподіяна працівникам каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням трудових обов'язків,
відшкодовується у встановленому
законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України
передбачено відшкодування власником
або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику у разі
порушення його законних прав, що
призвело до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995 року № 4
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» роз'яснено, що відповідно до
статті 237-1 КЗпП України за наявності
порушення прав працівника у сфері
трудових відносин, зокрема: виконання
робіт у небезпечних для життя і
здоров'я умовах, яке призвело до його
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків, які вимагають від
нього додаткових зусиль для
організації свого життя, обов'язок по
відшкодуванню моральної (немайнової)
шкоди покладається на власника або
уповноважений ним орган незалежно від
форми власності, виду діяльності чи
галузевої належності.

Як вбачається з акту форми Н-1 № 7 про
нещасний випадок, пов'язаний з
виробництвом від 08 липня 2013 року
особами, які допустили порушення вимог
законодавства про охорону праці, є сам
потерпілий ОСОБА_2 та посадові особи
відповідача - начальник дільниці
ОСОБА_7. гірничий майстер ОСОБА_8, які не
забезпечили дотримання підлеглим
правил та норм з охорони праці (а.с. 13).

Статтею 153 КЗпП України, передбачено
обов'язок власника або уповноваженого
ним органу створити на робочому місці
умови праці відповідно до
нормативно-правових актів, а також
забезпечити додержання вимог
законодавства щодо прав працівників у
галузі охорони праці.

Доводи ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» про
відсутність обов'язку підприємства
відшкодовувати моральну шкоду завдану
позивачу з тих підстав, що потерпілий
сам винен у трудовому каліцтві, колегія
суддів не приймає до уваги. Вина
потерпілого у виробничій травмі може
бути підставою лише для зменшення
розміру відшкодування. У матеріалах
справи відсутні відомості, що
потерпілий діяв навмисно, щоб завдати
собі ушкодження здоров'ю.

Отже, враховуючи викладене й те, що
право на відшкодування моральної шкоди
у зв'язку з ушкодженням здоров'я ОСОБА_2
пов'язано з виконанням трудових
обов'язків виникло у позивача з 30
жовтня 2013 року, тобто з моменту
встановлення йому стійкої втрати
професійної працездатності (а.с. 17),
питання про відшкодування працівнику
такої шкоди слід вирішувати на
загальних підставах, передбачених
нормами КЗпП України та Закону України
«Про охорону праці».

Щодо доводів апеляційної скарги про
пропуск позивачем строку позовної
давності за захистом порушених прав
слід зазначити наступне. Відповідно до
ст. 9 ЦК України положення цього Кодексу
застосовуються до трудових відносин,
якщо вони не врегульовані іншими
актами законодавства. Таким чином,
виходячи з положень п. 3 ч.1 ст. 268 ЦК
України позовна давність не
поширюється на вимогу про
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю.

Також, спростовуються й доводи
відповідача ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка»
щодо відсутності підстав
відшкодування ОСОБА_2 моральної шкоди,
оскільки факт заподіяння такої шкоди у
зв'язку з отриманим ним трудовим
каліцтвом, встановлений в судовому
засіданні. Позивач переніс моральні
страждання у зв'язку із отриманими
виробничими травмами, переносить
фізичні страждання, проходив тривалий
курс лікування, у молодому віці став
інвалідом ІІ групи, позбавлений
нормальних життєвих зв'язків, що
вимагає додаткових зусиль для
організації його життя.

Так, як встановлено, позивач отримавши
у віці 44 років виробничу травму у
відповідача під час виконання ним
трудових обов'язків, наслідком якої
стала втрата працездатності 70% та друга
група інвалідності, більше року після
виробничої травми був прикутий до
ліжка та не здатний самостійно себе
обслуговувати, потребував сторонньої
допомоги, чим постійно спричиняв
незручності своїй сім'ї, родичам та
друзям. Згідно з індивідуальною
програмою реабілітації інваліда № 1009,
що видається МСЕК, позивачу
протипоказані всі види праці в
звичайних умовах виробництва. ОСОБА_2,
отримавши захворювання
опорно-рухового апарату, став
інвалідом на все життя, пересувається
за допомогою милиць, постійно відчуває
біль, внаслідок чого повністю
змінилося його життя, він не може
працювати, отримувати задоволення від
праці та життя.

Але, колегія суддів вважає, що розмір
моральної шкоди визначений судом без
повного урахування роз'яснень п. 9
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995р., з подальшими
змінами «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», відповідно до
якого, розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає в межах
заявлених вимог залежно від характеру
та обсягу заподіяних позивачеві
моральних і фізичних страждань, з
урахуванням в кожному конкретному
випадку ступеня вини відповідача та
інших обставин. Зокрема, враховується
характер і тривалість страждань, стан
здоров'я потерпілого, характер
отриманого позивачем професійного
захворювання, істотність вимушених
змін у його життєвих і виробничих
стосунках, конкретних обставин по
справі і наслідків, що наступили.

А, як вбачається з акту проведення
розслідування нещасного випадку, який
стався на виробництві з позивачем 08
липня 2013 року, акту № 7 про нещасний
випадок, пов'язаний з виробництвом та
протоколу № 3 засідання комісії з
охорони праці ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка»
від 04.11.2013 року, виробнича травма
сталася з причин невиконання
посадовими особами ПАТ «ЄВРАЗ Суха
Балка», у тому числі й самим потерпілим
ОСОБА_2 вимог трудового законодавства
за законодавства про охорону праці (а.с.
10-14, 44), що не взято до уваги судом першої
інстанції.

Таким чином, колегії суддів вважає, що
розмір моральної шкоди, визначений
судом першої інстанції є завищеним,
тому рішення суду в частині
визначеного судом розгляду моральної
шкоди підлягає зміні та зменшенню з 100000
грн. до 50000 грн., відповідно до положень
п. 1 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, а апеляційна
скарга - частковому задоволенню у
зв'язку з неповним з'ясуванням судом
обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 1 ч. 1 ст. 309,
ст.ст. 314, 316 ЦПК України колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «ЄВРАЗ Суха
Балка» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 29 травня 2014 року в
частині визначеного розміру моральної
шкоди, стягнутої з Публічного
акціонерного товариства «ЄВРАЗ Суха
Балка» на користь ОСОБА_2 змінити,
зменшивши його зі 100000 (ста тисяч) грн. до
50000 (п'ятдесяти тисяч) грн.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: