Справа № 204/5340/13-ц
Провадження № 2/204/214/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2014 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючої судді
Білик І. А.

при секретарі
Горб Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
майнових збитків, спричинених
порушенням зобов'язання та за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення майнових збитків,
спричинених порушенням зобов'язання, -

В С Т А Н
О В И В:

В лютому 2013 року позивачі ОСОБА_1
та ОСОБА_2 звернулися до
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3
про стягнення майнових збитків
спричинених порушенням зобов'язання у
розмірі 126881,87 грн., а також судових
витрат. В обґрунтування позовних вимог
вказали, що між ними - ОСОБА_1, ОСОБА_2 з
одного боку та ОСОБА_3, 03.01.2002 року
укладений договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1. Згідно вказаного
договору, позивачі сплатили кошти у
розмірі 14500 доларів США. Також,
позивачами було зроблено ремонт на
суму 3977,00 грн.. Однак відповідачка після
отримання всіх коштів за вищевказаним
договором купівлі-продажу відмовилася
посвідчувати нотаріально договір, що
визнано сторонами у суді і не
оспорюється. Тривалий час позивачі
намагалися у судовому порядку визнати
за собою право власності на куплену
квартиру, але відповідачка не тільки не
вважала за потрібне виконати свої
зобов'язання за попереднім договором
купівлі-продажу, але й відмовлялася
повернути кошти, отримані нею за цим
договором, відповідно п.3.1 цього
договору. Відповідачка повинна була
повернути позивачам кошти у розмірі 15500
доларів США ще у 2004 році, коли
відмовилася підписати основний
договір, передбачений попереднім.
Починаючи з серпня 2004 року
відповідачка безпідставно
користувалася грошима позивачів. У 2012
році на виконання рішення апеляційного
суду від 19 березня 2012 року,
відповідачка повернула позивачам 14500
доларів США. З 2004 року по 2012 рік
позивачі були позбавленні права
розпоряджатися своїми грошима з вини
відповідачки. За розрахунками
незалежного спеціаліста-аудитора, за
весь час користування відповідачкою
грошима позивачів, відповідачка
повинна повернути позивачам крім
основної суми боргу 14500 доларів США ще й
суму за користування грошима у розмірі
14897, 56 доларів США, що на теперішній час
за курсом НБУ становить 122904,87 грн., а
також, за ремонт, зроблений позивами,
відповідачка повинна повернути 3977,00
грн.,а всього 126881,87 грн., при цьому
позивачі посилалися на ст.ст.635, 623 ЦК
України. Враховуючи викладене,
позивачі звернулися до суду із даним
позовом.

У вересні 2013 року ОСОБА_3
звернулася до Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська з
зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2
про стягнення майнових збитків
спричинених порушенням зобов'язання у
розмірі 197196,48 грн. 30 травня 2014 року
позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3
надала суду уточнену зустрічну позовну
заяву в якій просила стягнути
солідарно з відповідачів ОСОБА_1,
ОСОБА_2 у відшкодування збитків,
завданих порушенням зобов'язання за
користування квартирою -147967,70 грн.,
відшкодування збитків за несплачені
комунальні платежі по квартирі АДРЕСА_1
на суму 12355,38 грн., компенсацію за
нанесену майнову шкоду квартирі
АДРЕСА_1 у розмірі 83330,00 грн., а також
судові витрати у розмірі 2437 грн., та 1300
грн. за проведення
будівельно-технічної експертизи. В
обґрунтування зустрічного позову
зазначила, що 03 січня 2002 року між
позивачем та відповідачами ОСОБА_1,
ОСОБА_2 було укладено та підписано в
простій письмовій формі попередній
договір купівлі-продажу в майбутньому
квартири АДРЕСА_1, відповідно до якого
сторонам за договором надається право
відмовитися від продажу або покупки
квартири та закінчити кінцевий
розрахунок за договором до квітня 2004
року. Згідно п.1.4. Договору, у разі
відмови від покупки квартири, сума
грошей сплачена ними в розстрочку буде
перерахована покупцями та продавцем як
оплата за оренду житлової площі з
розрахунку щомісячної оплати в сумі
еквівалентної 150,00 доларів США, а у разі
відмови продавця від продажу квартири,
орендна плата нараховується в сумі,
еквівалентній 100,00 доларів США.
Відповідно до п.1.5 Договору сплачена
наперед в якості авансу сума і
перерахована як за оренду, дає право
знаходитися покупцям у квартирі на
сплачений орендований строк з умовою
сплати комунальних послуг та оплати за
телефон за цей же період окремо. Тобто,
03 січня 2002 року сторонами було укладено
змішаний договір у простій письмовій
формі, а так як основний договір
укладено не було та квартира не була
звільнена і в подальшому
використовувалася Позивачами, то між
сторонами мали місце правовідносини
щодо найму житла. Покупці з січня 2004
року припинили проведення розрахунків
за квартиру, про що свідчать записи в
розписках про отримання грошей, які
видані ОСОБА_1 та ОСОБА_2, усно
повідомили, що платити не можуть, але
мають право користуватися житловим
приміщенням згідно укладеного
Договору та тільки у серпні 2004 року
повідомили, що можуть заплатити, але
Відповідачка вже не мала можливості
скористатися цими грошима у зв'язку із
різким підвищенням цін на житло, та не
змогла знайти на дану суму іншого житла
для себе, тому і повинна була
відмовитися від продажу, керуючись п.2.1.
укладеного Договору. Після відмови від
укладання основного договору
купівлі-продажу ОСОБА_3, Позивачі
прийняти від Відповідачки сплачений
ними аванс відмовилися, квартиру не
звільнили. Весь час слухання справи
Відповідачі користувалися квартирою,
звільняти її відмовлялися, посилаючись
на те, що користуються квартирою на
умовах оренди, передбачених укладеним
Договором, при чому довели її до
аварійного стану, використовуючи
квартиру самі,а також під господарчу
діяльність ТОВ «Електа», про що
свідчить акт обстеження від 18.02.2009 року.
Рішенням Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 19.03.2012
року задоволена вимога про стягнення
на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суми у
розмірі 115 782,5 грн. та судових витрат по
справі у розмірі 2555,64 грн., рішення суду
було виконано добровільно. В липні 2012
року після звернення ОСОБА_3 до
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська з позовом про
виселення, 31.07.12 року на попередньому
засіданні, представник Позивачів
заявив ,що квартиру вже звільнили, але
зайти до квартири всі роки ОСОБА_3 не
мала права, адже в її бік були виказані
погрози про те, що вона буде нести
відповідальність за документи фірми та
ОСОБА_1 з ОСОБА_2, що зберігаються у
квартирі. Про звільнення Позивачі
заявили, але акту прийому-передачі
квартири не зробили та відмовилися
повернути ключі ОСОБА_3 З січня 2002 року
по серпень 2012 року Позивачі
користувалися квартирою за адресою
АДРЕСА_1 та, відповідно договору від
03.011.2002 року зобов'язані були
заплатити-147967,70 грн. , як перерахунок за
орендну плату, що наведений у
зустрічному позові. Зазначено, що
доходи у вигляді цієї суми Відповідач
могла одержати, якби її права не були
порушені. Відповідачі відмовилися від
сплати за користування квартирою №6.
Крім того, за весь час користування
квартирою не були сплачені комунальні
платежі, збитки за несплачені
комунальні платежі складають 12 355,38 грн.
На час судового розгляду справи, який
тривав понад 10 років ОСОБА_3 вимушена
була знімати житло, але і після
звільнення квартири не мала можливості
там проживати, так як стан квартири
потребував проведення ремонту.
Відповідно до висновку експерта ТОВ
«Укрспецекспертиза» від 16.04.2013 року
ринкова вартість відновлення квартири
складає 83 330,00 грн. Тому у загальному
розрахунку ОСОБА_3 сума, яка підлягає
відшкодуванню Відповідачці складає
243653,08 грн., про що вона заявляє у своєму
зустрічному позові.

В судовому засіданні
представник позивачів ОСОБА_1,
ОСОБА_2-ОСОБА_4 підтримала позовні
вимоги та просила суд задовольнити у
повному осязі, у задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_3 про
стягнення майнових збитків,
спричинених порушенням зобов'язання
просила відмовити.

В судовому засіданні позивач за
зустрічним позовом ОСОБА_3 та її
представник ОСОБА_5 зустрічний позов
підтримали, просили задовольнити у
повному обсязі, а в задоволенні позову
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення майнових
збитків, спричинених порушенням
зобов'язання просили відмовити.

Вивчивши матеріали справи,
вислухавши представника позивачів
ОСОБА_1, ОСОБА_2, позивача за зустрічним
позовом ОСОБА_3 та її представника, суд
вважає, що позовні вимоги та зустрічні
позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Відповідно до ст.570 ЦК України,
завдатком є грошова сума або рухоме
майно, що видається кредиторові
боржником у рахунок належних з нього за
договором платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання. Якщо не буде встановлено, що
сума, сплачена в рахунок належних з
боржника платежів, є завдатком, вона
вважається авансом.

Згідно ст.571 ЦК України, якщо
порушення зобов'язання сталося з вини
боржника, завдаток залишається у
кредитора. Якщо порушення зобов'язання
сталося з вини кредитора, він
зобов'язаний повернути боржникові
завдаток та додатково сплатити суму у
розмірі завдатку або його вартості.
Сторона, винна у порушенні
зобов'язання, має відшкодувати другій
стороні збитки в сумі, на яку вони
перевищують розмір (вартість) завдатку,
якщо інше не встановлено договором.У
разі припинення зобов'язання до
початку його виконання або внаслідок
неможливості його виконання завдаток
підлягає поверненню.

Згідно до ч.1,2 ст.623 ЦК Уураїни,
боржник, який порушив зобов'язання, має
відшкодувати кредиторові завдані цим
збитки. Розмір збитків, завданих
порушенням зобов'язання, доказується
кредитором.

Згідно ч.1,2 ст.635 ЦК України,
попереднім є договір, сторони якого
зобов'язуються протягом певного строку
(у певний термін) укласти договір в
майбутньому (основний договір) на
умовах, встановлених попереднім
договором. Сторона, яка необгрунтовано
ухиляється від укладення договору,
передбаченого попереднім договором,
повинна відшкодувати другій стороні
збитки, завдані простроченням, якщо
інше не встановлено попереднім
договором або актами цивільного
законодавства.

Відповіднодо ст.1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.Особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Як встановлено в судовому
засіданні 03 січня 2002 року між
позивачами ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
відповідачем ОСОБА_3 було укладено та
підписано в простій письмовій формі
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_3. Крім того, 01 березня 2002 року
між ОСОБА_3 та ТОВ «Електа» укладений
договір найму квартири АДРЕСА_3.
Рішенням Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
16.09.2010 року в задоволенні позову ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа : ОСОБА_6
про визнання дійсним договору купівлі -
продажу дійсним, визнання прав
власності на квартиру було відмовлено.
Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_6, ТОВ «Електа» про
визнання договорів найму квартири та
виселення - задоволено частково.
Розірвано договір найму квартири
АДРЕСА_4 укладеного 01 березня 2002 року
між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Електа». Позов
ОСОБА_3 до ТОВ «Електа» про стягнення
заборгованості за договором оренди -
задоволено частково. Стягнуто з ТОВ
«Електа» на користь ОСОБА_3
заборгованість по орендній платі у
розмірі 23085, 00 грн. та судові витрати у
розмірі 350,85 грн. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено. Рішенням
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 27.01.2011 року рішення
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська від 16.09.2010 року
скасовано в частині часткового
задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до
ТОВ «Електа» про стягнення
заборгованості за договором оренди,
стягнення з ТОВ «Електа» на користь
ОСОБА_3 заборгованості по орендній
платі у розмірі 23085,00 грн., судових
витрат 350 грн. 85 коп. скасовано та
ухвалено в цій частині нове рішення. У
задоволенні позову ОСОБА_3 до ТОВ
«Електа» про стягнення заборгованості
за договором оренди - відмовлено.
Стягнуто з ТОВ «Електа» на користь
ОСОБА_3 судові витрати у справі у сумі 171
грн. Рішення набрало чинності.
Рішенням Красногвардійського
районного суду м.Дніпропетровська від
09 грудня 2011 року, в задоволенні
позовної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про стягнення коштів - відмовлено.
Рішенням Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 19
березня 2012 року скасовано рішення
Красногвардійського районного суду
м.Дніпропетровська від 09 грудня 2011 року
та постановлено нове рішення, яким
позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення коштів задоволен6о частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
57891,25 грн., в рахунок повернення
сплаченої суми за квартиру і судові
витрати по справі в розмірі 1277,82 грн., та
на користь ОСОБА_2 57891,25 грн. в рахунок
повернення сплаченої суми за квартиру
і судові витрати по справі у розмірі
578,91 грн. В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено. Вказане рішення
накопало чинності. В лютому 2013 року
позивачі знов звернулися до суду із
позовною заявою про стягнення майнових
збитків, спричинених порушенням
зобов'язань. В позовній заяві та в
судовому засіданні просили стягнути з
відповідачки ОСОБА_3 суми за
користування грошима (фінансові
витрати) у розмірі 14897,56 доларів США, що
за курсом НБУ становить 122904,87 грн., а
також кошти за ремонт, зроблений
позивачами у спірній квартирі 3 розмірі
3977,00 грн., а всього 126881,87 грн., при цьому
посилалися на вимоги ст. 623,635 ЦК
України.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст..11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст..60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.61 ЦПК України,
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню. Обставини,
визнані судом загальновідомими, не
потребують доказування. Обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Однак, як вбачається з
матеріалів справи та встановлено у
судовому засіданні, вищевказаним
рішенням Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 19
березня 2012 року, що набрало чинності,
встановлено, що на виконання
укладеного 03.01.2002 року між сторонами в
простій письмовій формі попереднього
договору купівлі-продажу, відповідачка
за розпискою від 03.08.2004 року отримала
від позивачів 14500 доларів США у якості
авансу за ? частину квартири АДРЕСА_5.
Вказаним рішенням апеляційного суду з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2
вищевказана сума авансу-14500 доларів США
була стягнута і повернута ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, що визнається сторонами в
судовому засіданні. Таким чином, в
судовому засіданні встановлено, що між
сторонами 03.01.2002 року не було укладено
попередній договір, а сума - 14500 доларів
США передана ОСОБА_1 та ОСОБА_2
відповідачу ОСОБА_3 є аванс, а тому
спірні правовідносини врегульовані
ст.570,571 ЦК України.

Враховуючи викладене, правові
підстави для задоволення позову в
частині стягнення з ОСОБА_3 на користь
позивачів збитків за попереднім
договором в розмірі 122904,87 грн. відсутні.

Крім того, позовні вимоги щодо
стягнення з відповідачки ОСОБА_3 коштів
за ремонт, зроблений позивачами в
квартирі АДРЕСА_6 задоволенню не
підлягають, оскільки як вбачається з
матеріалів справи та встановлено в
судовому засіданні, на час, який
зазначають позивачі, спірна квартира
не знаходилася у їх власності, а докази,
що власник квартири - ОСОБА_3 надала їм
дозвіл на виконання ремонтних робіт у
вказаній квартирі, суду не надано.

Враховуючи викладене,
вищевказані позовні вимоги є
необґрунтованими і не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні, а
тому в задоволенні позову ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
майнових збитків, спричинених
порушенням зобов'язання слід
відмовити.

Крім того, в вересні 2013 року
позивачка ОСОБА_3 звернулася з
зустрічним позовом до відповідачів
ОСОБА_1, ОСОБА_2 і просить стягнути з
останніх у відшкодування збитків,
завданих порушенням зобов'язання за
користування квартирою -147967,70 грн.,
відшкодування збитків за несплачені
комунальні платежі по квартирі АДРЕСА_1
на суму 12355,38 грн., компенсацію за
нанесену майнову шкоду квартирі
АДРЕСА_1 у розмірі 83330,00 грн., а також
судові витрати у розмірі 2437 грн., та 1300
грн. за проведення
будівельно-технічної експертизи. При
цьому ОСОБА_3 в зустрічній позовній
заяві та в судовому засіданні
посилається на умови попереднього
договору купівлі-продажу квартири від
03.01.2002 року, укладеного між ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 і ОСОБА_2

Однак, як вбачається з
матеріалів справи та встановлено в
судовому засіданні, як рішенням
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська від 16 вересня 2010 року
так і рішенням Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 27 січня
2011 року встановлено, що між ОСОБА_3 та
ТОВ «Електа» 01.03.2002 року був укладений
договір найму спірної квартири
АДРЕСА_1. На підставі вищевказаного
договору найму з 01.03.2002 року в квартирі
АДРЕСА_1 знаходився офіс ТОВ «Електа»,
яке користувалося вказаним
приміщенням.

Таким чином, як вбачається з
матеріалів справи та встановлено в
судовому засіданні, фактично з 01.03.2002
року та по час розгляду справи в
Апеляційному суді Дніпропетровської
області 27.01.2011 року орендували та
знаходилися у квартирі АДРЕСА_1 ТОВ
«Електа», які користувалися вказаним
приміщенням, а зустрічний позов
пред'явлений ОСОБА_3 до фізичних осіб
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, тому законні підстави
для задоволення зустрічних позовних
вимог щодо відшкодування збитків
завданих порушенням зобов'язань за
користування спірною квартою,
відшкодування збитків за несплачені
комунальні платежі по спірній
квартирі, стягнення компенсації за
нанесену майнову шкоду квартирі, а
також судових витрат та витрат за
проведення експертизи з ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 відсутні.

Враховуючи викладене,
вищевказані позовні вимоги є
необґрунтованими і не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні, а
тому в задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
майнових збитків, спричинених
порушенням зобов'язання слід
відмовити.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст.623,635,570,571,1166 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 10,11, 60,61, 209, 212-215
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення майнових збитків,
спричинених порушенням зобов'язання
-відмовити.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
майнових збитків, спричинених
порушенням зобов'язання -відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя :
І.А. Білик