Р І Ш Е Н Н Я

ІМ Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.12.2014
смт. Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської
області в складі головуючого судді
Грузман Т.В., за участі секретаря
Марченка О.Є., представника позивача
ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
територіальної громади в особі
Яблунівської сільської ради
Оржицького району Полтавської області,
ОСОБА_3, Оржицької державної
нотаріальної контори про встановлення
факту прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

17.11.2014 року позивач звернувся до суду з
вищевказаним позовом, при цьому
зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла
його баба ОСОБА_4, яка проживала у
с.Пилиповичі Оржицького району
Полтавської області. Ще до своєї смерті
баба передала речі ОСОБА_5, які прохала
передати позивачеві. Про смерть баби не
знав, оскільки проживав в іншому
районі, у квітні-травні 2001 року від
ОСОБА_6 дізнався про те, що вона померла.
У травні 2001 року приїхав в с.Яблуневе у
сільську раду, де в секретаря з»ясував,
що спадково майна у померлої не було.
Будинок, в якому вона проживала,
перебував у напіврозібраному стані. У
сільській раді повідомили про те, що у
ОСОБА_5 є якісь речі, які передала
ОСОБА_7 Звернувся до ОСОБА_5, яка
передала речі бабусі, там були сімейні
фото, ікона, хрестик на ланцюжку,
зберкнижка на ім»я батька та кошти у
сумі 520 грн. Кошти у подальшому витратив
для власних потреб, а інші речі
зберігає до цього часу. Будучи
впевненим у тому, що ОСОБА_7 не мала на
праві власності ніякого майна, не
звертався до нотаріуса з приводу
отримання спадщини. У 2013 році дізнався,
що стороння особа - відповідач по
справі ОСОБА_3 отримала у спадок після
баби земельну частку (пай), на яку за
життя мала право баба. Оскільки
позивачеві достовірно відомо про те, що
ОСОБА_3 є сторонньою особою, яка на
законних підставах не могла
успадкувати належне ОСОБА_7 майно,
вважає, що належним відповідачем за
позовом має бути саме вона. Спадковим
майном вважає, саме вказану земельну
частку (пай).

Прохає встановити факт прийняття
спадщини позивачем після смерті його
баби ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5
року.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала з
мотивів, що зазначені у позові.

Відповідачі до суду не з»явились, хоча
були належним чином повідомлені про
дату та час розгляду справи. (поштові
повідомлення про вручення судових
повісток відповідачам від 29.11.2014 року).

Відповідач - Оржицька державна
нотаріальна контора направила до суду
заяву про розгляд справи за її
відсутності. При прийняття рішення
покладаються на розсуд суду.

Суд, з»ясувавши позицію представника
позивача, яка не заперечує, щодо
прийняття заочного рішення, провів
заочний розгляд справи, що відповідає
положенням ст. 224 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача , покази свідків , дослідивши
надані суду докази, суд вважає позов є
обґрунтованим та таким, що підлягає до
задоволення з наступних підстав.

У суді встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року
померла ОСОБА_4 (свідоцтво серія
НОМЕР_1, видане відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Оржицького
районного управління юстиції у
Полтавській області).

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_2
, виданого 30.06.1984 року ОСОБА_2 народився
ІНФОРМАЦІЯ_4 року, його батьком є
ОСОБА_8, який 01.05.1963 року уклав шлюб з
ОСОБА_9, яка після одруження стала
носити прізвище «ОСОБА_9» ( свідоцтво
про одруження НОМЕР_3 від 01.05.1963 року
видане Овсюківською сільською радою
Пирятинського району Полтавської
області) . Відповідно до витягу з
Державного реєстру актів цивільного
стану громадян про державну реєстрацію
народження ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 є сином
ОСОБА_4.

Згідно даних погосподарської книги по
Яблунівській сільській ради по
особовому рахунку № НОМЕР_4 за період
часу з 1991 року по 1995 рік зазначено, що
ОСОБА_7 проживала разом з сином ОСОБА_8,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року. Згідно
даних погосподарської книги по
Яблунівській сільській ради по
особовому рахунку № НОМЕР_5 зазначено,
що ОСОБА_10 в період часу з 1996 по 2000 рік
проживала разом із сестрою ОСОБА_4 у с.
Пилиповичі. за даними по господарської
книги за 2001 по 2005 роки у будинку ОСОБА_10
проживала ОСОБА_7, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_5 року (особовий рахунок №
НОМЕР_6).

За даними Оржицької державної
нотаріальної контори після смерті
ОСОБА_7 спадкова справа не заведена.
Постановою приватного нотаріуса
Оржицького районного нотаріального
округу від 01.08.2014 року у видачі
свідоцтва про право на спадщину
позивачеві відмовлено у зв»язку з не
вчасним зверненням до нотаріальної
контори

Згідно рішення Оржицького районного
суду від 23.09.2013 року встановлено, що
ОСОБА_3 перебувала на утриманні у
ОСОБА_4 з 1998 року по день її смерті.
Іншим рішення Оржицького районного
суду від 27.11.2013 року за ОСОБА_3 визнано
право на земельну частку (пай), яка
розташована на території Яблунівської
сільської ради Оржицького району
Полтавської області у порядку
спадкування після ОСОБА_4 розміром 5,54
умовних кадастрових гектарів.

Взаємовідносини, що склалися
урегульовані слідуючими нормами
законодавства.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України
передбачено, що цивільний кодекс
України застосовується до цивільних
відносин, що виникли після набрання ним
чинності. Щодо цивільних відносин, які
виникли до набрання чинності Цивільним
кодексом України, положення цього
Кодексу застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.

Як роз'яснив Пленум Верховного
Суду України в п.1 своєї постанови №7
від 30.05.2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування», відносини
спадкування регулюються ЦК, якщо
спадщина відкрилася не раніше 01 січня
2004 року. У разі відкриття спадщини до
зазначеної дати застосовується чинне
на той час законодавство, зокрема,
відповідні правила ЦК УРСР, у тому
числі щодо прийняття спадщини, кола
спадкоємців за законом. У разі коли
спадщина, яка відкрилася до набрання
чинності ЦК і строк на її прийняття
не закінчився до 1 січня 2004 року,
спадкові відносини регулюються цим
Кодексом.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР чинної
на час відкриття та оформлення
спадщини після смерті спадкодавця,
спадкоємство здійснюється за законом і
за заповітом. Спадкоємство за законом
має місце, коли і оскільки воно не
змінено заповітом. Згідно ст. 529 ЦК
УРСР при спадкоємстві за законом
спадкоємцями першої черги є, в рівних
частках, діти (у тому числі усиновлені),
дружина і батьки (усиновителі)
померлого. До числа спадкоємців першої
черги належить також дитина померлого,
яка народилася після його смерті. Онуки
і правнуки спадкодавця є спадкоємцями
за законом, якщо на час відкриття
спадщини немає в живих того з їх
батьків, хто був би спадкоємцем; вони
успадковують порівну в тій частці, яка
належала б при спадкоємстві за законом
їх померлому родителю. Статтею 548 ЦК
УРСР визначено, що для придбання
спадщини необхідно, щоб спадкоємець її
прийняв. Для прийняття спадщини
необхідне волевиявлення спадкоємця і
здійснення ним певних дій. Згідно з
положеннями ст.549 ЦК УРСР визнавалося,
що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо
він фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном; 2) якщо він
подав державній нотаріальній конторі
за місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини. Вищевказані дії
повинні бути вчинені протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про удову
практику в справах про встановлення
фактів, що мають юридичне значення» N 5
від 31.03.95 при вирішенні вимог про
встановлення факту прийняття спадщини
і місця її відкриття суд має виходити з
положень статей 526 і 549 ЦК, згідно з
якими місцем відкриття спадщини
визнається останнє постійне місце
проживання спадкодавця, а якщо воно
невідоме - місце знаходження майна
або його основної частини. Діями ж, що
свідчать про прийняття спадщини, є
фактичний вступ заявника в
управління чи володіння спадковим
майном у межах шестимісячного строку з
дня відкриття спадщини або подача ним
протягом цього строку до державної
нотаріальної контори за місцем
відкриття спадщини заяви про її
прийняття.

Враховуючи вказані норми
законодавства, суд вважає, що позивачем
доведено, що він є онуком ОСОБА_7, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року. Оскільки
його батько ОСОБА_8 помер ще
ІНФОРМАЦІЯ_6 року, то згідно норм ст. 529
ЦК УРСР позивач віднесений до першої
черги спадкоємців.

Допитаний у судовому засіданні як
свідок позивач ОСОБА_2 пояснив, що він
за життя спілкувався зі своєю бабою,
але про те, що вона померла ніхто йому
нічого не повідомив. Батько помер ще у
1994 році, так як він розлучився з матір»ю
, то проживав разом з ОСОБА_7 Вже через
кілька місяців після смерті баби,
звернувшись до сільської ради,
довідався, що у ОСОБА_7 не було у
власності ніякого майна. У подальшому
ОСОБА_11 передала речі, яка баба за життя
йому передала. Кошти витратив для
власних потреб, а все інше зберігає до
цього часу. У 2013 році дізнався, що
стороння особа ОСОБА_3 після смерті
баби успадкувала земельну частку (пай),
вважає, що вона не є належним
спадкоємцем, оскільки на момент смерті
баби не могла перебувати на її
утриманні, так як баба сама потребувала
стороннього догляду.

Свідок ОСОБА_12 у суді зазначила, що
дізнавшись про те, що померла баба
позивача, повідомила його про вказане у
квітні 2001 року.

Свідок ОСОБА_13 зазначила, що на момент
смерті ОСОБА_7 працювала сільським
головою, організовувала її поховання.
Так як, у сільській раді не було ніяких
документів про належність майнового та
земельного паю ОСОБА_7, то онуку
сказали, що про існування документів
вони нічого не знають.

Свідок ОСОБА_5 зазначила, що ОСОБА_7
останні роки свого життя проживала
разом зі своєю сестрою ОСОБА_10 Знає
позивача, як онука ОСОБА_14. Після смерті
баби він приїхав до неї десь у травні 2001
року та йому передала речі, які ОСОБА_7
передала ще за життя. А саме, ікону,
фотографії сина та онука, хрестик та 520
грн. Допомагала за життя померлій
ОСОБА_7, яка не могла утримувати
неповнолітніх дітей, оскільки сама
проживала разом з сестрою ОСОБА_10 та
потребувала сторонньої допомоги. Вона
не могла нікого утримувати, бо мала
слабке здоров»я.

Свідок ОСОБА_15 у суді зазначила, що
була сусідкою ОСОБА_7, вона мала сина
ОСОБА_8, який одружився та виїхав до м.
Гребінки. Потім з дружиною розлучився
та повернувся до матері. У подальшому
він помер, а його мати переїхала
проживати до ОСОБА_10, яка її доглядала
на протязі 1 року. ОСОБА_16 ОСОБА_10 знає,
що онуку ОСОБА_2 баба передала якість
речі.

Свідок ОСОБА_17 пояснив, що знає, що
ОСОБА_5 свого часу доглядала 3 сестер,
серед яких була ОСОБА_7, ОСОБА_10 . та інша
сестра ОСОБА_5. Також йому відомо що
ОСОБА_7 допомагала своєму синові
коштами на придбання будинку у
м.Гребінці. Жодних утриманців померла
ОСОБА_7 не мала.

Відповідно до ст. 63 ЦПК України
показання свідка - це повідомлення про
відомі йому обставини, які мають
значення для справи. Не є доказом
показання свідка, який не може назвати
джерела своєї обізнаності щодо певної
обставини.

З урахуванням наведеного, суд вважає,
що позивачем доведено, що він після
смерті ОСОБА_7 прийняв спадщину, так як
він фактично вступив в управління та
володіння спадковим майном. Вказані
дії ним проведено у межах
шестимісячного строку з моменту
відкриття спадщини, тобто у травні 2001
року. У суді доведено, що після смерті
ОСОБА_7 він отримав речі та кошти які
належали померлій, якими розпорядився
за власним розсудом. Доказів, які б
спростовували вказане суду не надано.
За положеннями ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами.

Згідно ч.2 ст. 88 ЦПК України якщо
сторону, на користь якої ухвалено
рішення, звільнено від оплати судових
витрат, з другої сторони стягуються
судові витрати на користь осіб, що їх
понесли, пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог. Якщо обидві
сторони звільнені від оплати судових
витрат, вони компенсуються за рахунок
держави у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК
УРСР, п.4 Прикінцевих та перехідних
положень ЦК України, ст.. 60, 63, 88, 215 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволити.

Встановити факт прийняття спадщини
ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Стягнути в дохід держави з
територіальної громади в особі
Яблунівської сільської ради
Оржицького району Полтавської області
та ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 121 грн.
80 коп. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Позивачем рішення може бути оскаржено
до Апеляційного суду Полтавської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Відповідач має право звернутися до
Оржицького районного суду з заявою про
перегляд заочного рішення на протязі 10
днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ
Т.В. ГРУЗМАН