РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/671/14

пр. № 2/759/1808/14

28 травня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого-судді Коваль О.А.

при секретарі Лазаренко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Київського комунального об'єднання
зеленого будівництва та експлуатації
зелених насаджень міста "Київзеленбуд"
в особі Служби експлуатації житлового
будинку-гуртожитку КО "Київзеленбуд" до
ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користуватись жилим приміщенням та
зняття з реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

Київське комунальне об'єднання
зеленого будівництва та експлуатації
зелених насаджень міста "Київзеленбуд"
в особі Служби експлуатації житлового
будинку-гуртожитку КО "Київзеленбуд"
звернулось до суду з позовом про
визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право
користування жилим приміщенням в
гуртожитку "Київзеленбуд", що за
адресою: АДРЕСА_1 та зняття його з
реєстрації за цією ж адресою,
обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що
ОСОБА_1 не є та ніколи не був
працівником "Київзеленбуд", понад шести
місяців в гуртожитку, де
зареєстрований за вище вказаною
адресою не проживає, а тому такий
втратив право на користування ним.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала з
підстав зазначених у позові, додатково
суду пояснила, що відповідачу ордер на
вселення до вказаного гуртожитку не
видавався, у трудових відносинах з
"Київзеленбуд" не перебував та не
перебуває, а тому не має права на
користування ним, коли його реєстрація
в гуртожитку вказує на інше, у зв»язку з
чим вини вимушені звернутися до суду за
захистом своїх прав в такий спосіб.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, йому були відправлені судові
виклики за адресою реєстрації місця
проживання, яке перевірялось судом
згідно інформації Адресного бюро,
проте не вручені адресату з незалежних
від суду причин, що згідно п. 5 ст. 74 ЦПК
України вважається належним
повідомленням сторони. Про причини
неявки відповідач не повідомив, а тому
суд вважає за можливе слухати справу у
його відсутність за наявними у справі
доказами, ухваливши по справі
відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України
заочне рішення.

Третя особа ОСОБА_2 у судовому
засіданні проти позовних вимог не
заперечувала, суду пояснила, що
відповідач ОСОБА_1 її колишній чоловік,
який у 2007 році був зареєстрований у
гуртожитку в АДРЕСА_1 разом з нею на її
прохоння, оскільки тоді перебували у
зареєстрованому шлюбі, хоча він ніколи
не був працівником "Київзеленбуд",
відповідного ордеру на зайняття
кімнати в гуртожитку не отримував, лише
на її ім»я та її дочки видавався такий
ордер вже після їх розлучення.
Зазначила і те, що ОСОБА_1 дійсно довгий
час фактично не проживає в зазначеному
гуртожитку, забравши всі свої особисті
речі, житлом не цікавиться, за нього не
сплачує.

Вислухавши пояснення представника
позивача, третьої особи, покази
свідків, вивчивши та дослідивши
матеріали справи у їх сукупності, суд
дійшов висновку про часткове
задоволення позову, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1
знаходиться на балансі Служби
експлуатації житлового
будинку-гуртожитку КО "Київзеленбуд" як
гуртожиток.

ОСОБА_1 в ньому зареєстрований з 30.03.2007
року, що підтверджується довідкою
форми № 3, видану Службою експлуатації
житлового будинку-гуртожитку КО
"Київзеленбуд" за № 277.

З огляду на виниклі правовідносини між
стронами, вказаний спір регулюється
Житловим кодексом України, зокрема
главою 4 та Примірним положенням про
гуртожитки.

Так, статтею 127 Житлового кодексу
України визначено, що гуртожитки
призначенні для проживання в них
робітників, службовців, студентів,
учнів, а також інших громадян у період
роботи або навчання.

Згідно з ст. 129 ЖК України та
п.п. 9, 10 Примірного положення про
гуртожитки, затвердженого постановою
Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 p.,
єдиною підставою для вселення в
гуртожиток є спеціальний ордер, який
видається на підставі рішення
адміністрації підприємства, установи,
організації про надання жилої площі в
гуртожитку.

У судовому засіданні встановлено, що
рішення про надання відповідачу
адміністрацією підприємства не
приймалось, спеціальний ордер на
зайняття жилої площі в даному
гуртожитку не видавався, у трудових
відносинах з позивачем на момент
поселення не перебував і не перебуває,
фактично в гуртожитку не проживає.

Задля повного з»ясування обставин
реєстрації та прожвання відповідача в
спірному гуртожитку, судом було
встановлено і те, що ордер на зайняття
кімнати в цьому гуртожитку було видано
лише на ім»я ОСОБА_2 з дочкою ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто після розірвання
шлюбу з відповідачем ОСОБА_1, яке мало
місце згідно рішення Святошинського
районного суду м.Києва від 28.08.2013 року.

Згідно письмових доказів, які
містяться в матеріалах цієї цивільної
спарви та свідчень свідків ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, які узгоджуються із
поясненнями позивача та третьої особи
встановлено не проживання відповідача
в гуртожитку, де той зареєстрований
більше трьох останніх років.

Вбачається і не нарахування
відповідачу оплати за комунальні
послуги за користування гуртожиком
АДРЕСА_1 та відповідну їх не оплату
останнім, про яку просила ОСОБА_2 у
заяві адресованій Службі експлуатації
житлового будинку-гуртожитку КО
"Київзеленбуд" від 15.10.2012 року з причин
не проживання ОСОБА_1 в цьому
гуртожитку.

Враховуючи, що глава 4, яка регулює
питання користування гуртожитками
визначає лише питання виселення з
таких сезонних та тимчасових
працівників і осіб, що працювали за
строковим трудовим договором, які
припинили роботу, а також осіб, які
вчились у навчальних закладах і вибули
з них, тоді як, відповідач і так не
проживає в спірному гуртожитку та не
був поселений в нього на відповідній
правовій підставі згідно ордеру, тому
підлягає застосуванню аналогія закону,
зокрема в частинні визнання особи
такою, що втратила право на
користування цим гуртожитком, оскільки
існування реєстрації в ньому особи
вказує на таке, тоді як встановлено
вище відсутність такого права
відповідача.

Отже, враховуючи встановлені вище
обставни по суті спору, спосіб захисту
прав визначених статтею 16 ЦК України,
норми права, які регулюють вказані
правовідносини, суд дійшов висновку
про обґрунтованість позовних вимог,
які підлягають задоволенню в частині
визнання відпвідача таким, що втратив
право на користування гуртожитком в
АДРЕСА_1.

Щодо вимоги позивача про зняття
відповідача з реєстрації за адресою:
АДРЕСА_1, то позовні вимоги в цій
частині задоволенню не підлягають,
оскільки це компетенція відповідних
органів ВСГМРФО Святошинського РУГУ
МВС України в м.Києві, які не є строною
вказаного провадження. Крім того,
право зняття відповідача з реєстрації
ще не виникло, оскільки таке виникає з
моменту набрання чинності вказаного
рішення суду про визнання відповідача
таким, що втратив право на користування
жилим приміщенням за вказаною адресою.

Враховуючи наведене, керуючись
ст.ст. 70, 71, 72, 127, 128, 129, 132 ЖК України, п.п. 9,
10 Примірних положень про гуртожитки
затверджений Постановою Ради
Міністрів України РСР від 03.06.1986 року №
208, ст. ст. 3, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України,
суд

ВИРІШИВ

Позовну заяву задовольнити
частково.

Визнати ОСОБА_1 таким, що втратив
право на користування житловим
приміщенням в гуртожитку за адресою:
АДРЕСА_1.

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення
може бути подана протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

Заочне рішення набирає законної сили
відповідно до загального порядку,
встановленого ЦПК України.

Суддя