Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/4490/14-ц
Провадження № 2/553/1560/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25.11.2014м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в
складі:

головуючої судді - Крючко Н.І.,

при секретарі: - Моторній М.В.,

за участю позивачки - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_3 -
адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів на утримання
дітей, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2014 року позивачка ОСОБА_2
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення аліментів на утримання
неповнолітніх дітей сина - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, доньки - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 50% відсотків
прожиткового мінімуму для дітей
відповідного віку до досягнення
повноліття дітей.

У судовому засіданні позивачка
свої позовні вимоги підтримала в
повному обсязі.

Відповідач позов не визнав
саме в частині розміру аліментів 50 %
прожиткового мінімуму для дітей
відповідного віку, оскільки вважає
даний розмір аліментів заявлений
позивачкою є таким, що не відповідає
його доходам, тому наполягав на
розмірі 25 % аліментів від прожиткового
мінімуму для дітей відповідного віку
до досягнення останніми повноліття та
фактично не заперечував проти
стягнення з нього аліментів.

Представник відповідача -
адвокат ОСОБА_4 підтримала думку свого
довірителя.

Суд, вислухавши пояснення
сторін та їх представників по справі,
дослідивши матеріали справи, вважає
позов таким, що підлягає до часткового
задоволення за наступних обставин.

Статтею 11 ЦПК України визначено
принцип диспозитивності цивільного
судочинства, відповідно до якого суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до Цивільно
процесуального кодексу України, в
межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує
зокрема: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовуються вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; які правовідносини
випливають зі встановлених обставин;
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Отже суд розглядає справу за наявними у
справі доказами, які надані сторонами.

Так, судом встановлено факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 20 жовтня 1998
року сторони зареєстрували шлюб у
виконкомі Микільської сільської ради
Полтавського району Полтавської
області, актовий запис - № 11 (а.с.4), від
якого мають неповнолітнього сина -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Шлюб укладено між
сторонами вперше.

У відповідності до свідоцтва про
народження серії НОМЕР_1, виданого
відділом реєстрації актів
громадянського стану Ленінського
районного управління юстиції м.
Полтави 21 травня 2003 року, сторони від
спільного шлюбу мають неповнолітнього
сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.2), та
неповнолітню доньку - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується
свідоцтвом про народження серії
НОМЕР_2, виданими Ленінським відділом
РАЦС Полтавського міського управління
юстиції 18 липня 2005 року ( а.с.3).

Відповідно до довідки № 4215 від
23 вересня 2014 року, виданої КП
«Житлово-експлуатаційною організацією
№2», вбачається, що у АДРЕСА_1
зареєстровані та проживають ОСОБА_2,
ОСОБА_5 - син позивачки, ОСОБА_6 - донька
позивачки ( а.с.6).

Крім того, з довідки, виданої 23
вересня 2014 року за вих. №
04-1286,Управлінням праці та соціального
захисту населення виконкому
Ленінської районної у м. Полтаві ради,
позивачка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, що
проживає за адресою: АДРЕСА_1,
перебуває на обліку в Ленінському УСЗН
та отримує допомогу згідно Закону
України «Про державну соціальну
допомогу інвалідам дитинства та дітям
- інвалідам» на дитину ОСОБА_5 (а.с.8).

Згідно довідки № 336 від 24.11.2014 року,
вданої Полтавською спеціалізованою
ЗОШ №40 Полтавської міської ради
Полтавської області , ОСОБА_5 дійсно є
учнем 5-а класу вказаної школи та не
перебуває на повному державному
забезпеченні.

В судовому засіданні позивачка
зазначила, що відповідач офіційно
працює на Державному підприємстві
«Південна залізниця» Відокремлений
підрозділ «Вагонне депо Полтава»
токарем 4 розряду, має регулярний
дохід, в зв'язку з чим вона просила
стягнути аліменти на утримання дітей у
розмірі 50 % від прожиткового мінімуму
для дітей відповідного віку до
досягнення ними повноліття.

Поряд з цим, відповідачем не
заперечувались вище наведені факти та
обставини встановлені судом, але при
цьому останній заперечував проти
розміру аліментів заявлених в позовних
вимогах, посилаючись на те, що він є
неспівмірним з розміром його доходу,
оскільки він на разі не має власного
житла та змушений винаймати житло
сплачуючи щомісячно 700 - 800 грн..

Так, в судовому засіданні
відповідачем ОСОБА_3 в обгрунтування
вказаних тверджень вказувалось на те,
що позивачка ОСОБА_2 отримує допомогу
на дитину - інваліда ОСОБА_5, тому
фактично дитина щомісячно забезпечена
матеріально державною, в зв'язку з чим
вважав за доцільне стягнути з нього
аліменти лише на доньку ОСОБА_6 в
розмірі 25 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

При цьому в судовому засіданні
останній наголошував на тому, що з
січня 2014 року, коли вони з позивачкою
ОСОБА_2 припинили шлюбно-сімейні
стосунки, впродовж літа та по даний
час надавав дітям матеріальну
допомогу, з дітьми він постійно та
регулярно зустрічається, переймається
їхніми потребами та переживаннями.

Дані твердження відповідача
частково підтверджуються випискою із
протоколу № 1 батьківських зборів 5-А
класу від 12 вересня 2014 року ПСЗШ №40,
учнем якого являється ОСОБА_5, на
придбання «Роздягальні» з
індивідуальними ячейками. На вище
згадані потреби ОСОБА_3 були здані
кошти в сумі 280 грн. 00 коп. ( а.с.21).

Крім того, надання матеріальної
допомоги відповідачем щодо
харчування дітей у школі було
підтверджено в судовому засіданні
свідками ОСОБА_7, ОСОБА_8, які зазначили,
що ОСОБА_3 придбавав сік та булочки для
дітей відправляючи їх до школи та
надавав їм кишенькові кошти для
оплати обіду в їдальні школи.

Відповідно до ст. 180 Сімейного
кодексу України батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття.

Частиною 1 ст. 183 СК України
встановлено, що частка заробітку
(доходу) матері, батька, яка буде
стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

Частиною 2 статті 183 Сімейного
кодексу України визначено, що якщо
стягуються аліменти на двох і більше
дітей, суд визначає єдину частку від
заробітку (доходу) матері, батька на їх
утримання, яка буде стягуватися до
досягнення найстаршою дитиною
повноліття.

Таким чином, зважаючи на вище
вказані обставини та факти, суд
приходить до висновку, що оскільки
ОСОБА_3 являється батьком
неповнолітніх сина - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, він зобов'язаний
утримувати дітей до досягнення ними
повноліття.

Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу
України ви розмір аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів;, наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення.

Суд визнає необґрунтованими
доводи позивачки щодо розміру
аліментів на дітей у розмірі 50 % від
прожиткового мінімуму для дітей
відповідного віку, оскільки вказані
доводи не узгоджуються з нормами
частини 2 статті 183 СК України, яка
регулює дані правовідносини та якою
визначено, що аліменти на двох і більше
дітей стягуються у розмірі єдиної
частки від заробітку платника
аліментів.

Доказів щодо додаткових витрат,
яких потребує дитина - інвалід
останньою суду надано не було, що
надавало б суду підстави відходу від
обов'язкової основної частки
аліментів на дітей.

При цьому, судом не приймаються
до уваги твердження відповідача щодо
звільнення його від сплати аліментів
на дитину - інваліда з дитинства
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в зв'язку з
виплатою його матері соціальної
допомоги , як неспроможні і такі, що не
містять в собі юридичного підгрунття,
оскільки наявність у дитини
інвалідності ніяким чином не
звільняє батьків від обов'язку його
утримання та виховання згідно вимог
чинного законодавства.

Таким чином, приймаючи до уваги той
факт, що відповідачем по справі
фактично не заперечувався обов'язок
утримання дітей шляхом сплати
аліментів та приймаючи до уваги його
майновий стан та наявність на
утриманні двох неповнолітніх дітей,
суд вважає за можливе стягнення
аліментів в розмірі 1/3 частини з усіх
видів заробітку, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Крім того, відповідно до п. 1 ч.1 ст.
367 ЦПК України, суд допускає негайне
виконання рішень у справах про
стягнення аліментів, але не більше ніж
за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 10, 60, 61, 213-215, 367 ЦПК України, ст.
180-183 Сімейного кодексу України /в
редакції 2003 року/, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів на утримання дітей
- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6,
уродженця Закарпатської області,
Тячівського району, с. Вільхівці - Лази,
працюючого: Відокремлений підрозділ
«Вагонне депо Полтава» Державного
підприємства «Південна залізниця»,
токарем колісного - роликового цеху, м.
Полтава, пл. Слави,1 який проживає за
адресою: АДРЕСА_2 аліменти в розмірі 1/3
частини з усіх видів заробітку, але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з 15
жовтня 2014 року на користь ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання малолітніх
дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення ними
повноліття.

Дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишити
проживати з матір'ю.

Стягнути з ОСОБА_3 243 грн. 60 коп.
судового збору на користь держави.

В частині стягнення аліментів у
межах суми платежу за один місяць
рішення підлягає до негайного
виконання.

Апеляційну скаргу на рішення суду
першої інстанції може бути подано до
Апеляційного суду Полтавської області
через Ленінський районний суд м.
Полтави протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя Ленінського районного суду м.
Полтави Н. І. Крючко