У х в а л а

26 травня 2014 року м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.

суддів: Мазур Л.М.,
Мартинюка В.І.,

Наумчука М.І.,
Остапчука Д.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвал Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 15 липня 2013 року
та 14 жовтня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_5,
про відшкодування матеріальної шкоди у
зв'язку з втратою годувальника,

в с т а н о в и л а:

У травні 2009 року ОСОБА_4 звернулась до
суду із зазначеним позовом. Посилалась
на те, що 21 серпня 2007 року її чоловік
ОСОБА_6 під час виконання будівельних
робіт у ОСОБА_3 на несправному
бетонозмішувачі, який той позичив у
ОСОБА_5, був смертельно травмований
внаслідок ураження електричним
струмом. Після смерті чоловіка на її
утриманні залишилося двоє малолітніх
дітей. Вважаючи відповідальними за
смерть чоловіка відповідачів, просила
стягнути з них на її користь у
солідарному порядку на відшкодування
шкоди, завданої втратою годувальника,
на утримання дітей 2/3 мінімальної
заробітної плати щомісячно, починаючи
з вересня 2007 року.

Рішенням Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 20 березня
2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Волинської області
від 14 травня 2013 року, позов задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 одноразово на утримання
неповнолітніх дітей ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, - 34
978 грн на відшкодування шкоди у зв'язку
з втратою годувальника за період з 1
вересня 2007 року по 31 січня 2013 року.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на
утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_2, - 764 грн 66 коп., починаючи з 1
лютого 2013 року і до досягнення дітьми
повноліття. В іншій частині позову
відмовлено. Вирішено питання про
стягнення судових витрат.

Додатковим рішенням Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 1 липня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Волинської області від 6 серпня 2013 року,
визначено періодичність стягнення
коштів, зокрема, що кошти на утримання
неповнолітніх дітей ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 764 грн 66 коп.
підлягають стягненню щомісячно.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 15 липня 2013 року
відмовлено у відкритті касаційного
провадження у справі ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
третя особа - ОСОБА_5, про відшкодування
матеріальної шкоди у зв'язку з втратою
годувальника, за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 20 березня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Волинської області
від 14 травня 2013 року.

14 жовтня 2013 року Вищим спеціалізованим
судом України з розгляду цивільних і
кримінальних справ постановлено
ухвалу про відмову у відкритті
касаційного провадження за касаційною
скаргою ОСОБА_3 на додаткове рішення
Ковельського міськрайонного суду
Волинської області від 1 липня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Волинської
області від 6 серпня 2013 року.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3 про перегляд ухвал Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 липня 2013 року та 14 жовтня 2013
року з підстав неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить
рішення Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 29 січня 2014 року.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Із змісту ухвал Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 липня 2013 року та 14 жовтня 2013
року вбачається, що суд касаційної
інстанції погодився із висновками
судів першої та апеляційної інстанції,
які задовольняючи частково позов
виходили із того, що ОСОБА_6 загинув
унаслідок дії джерела підвищеної
небезпеки - увімкненого в
електромережу бетонозмішувача, яким на
законній підставі володів ОСОБА_3, тому
останній зобов'язаний відшкодувати
шкоду завдану смертю потерпілого його
дітям у зв'язку з втратою годувальника
починаючи з 1 лютого 2013 року і до
досягнення ними повноліття щомісячно.

Із рішення Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 29 січня 2014 року,
на яку заявник посилається, як на
підставу неоднакового застосування
норм матеріального права, вбачається,
що суд касаційної інстанції,
скасовуючи рішення судів першої і
апеляційної інстанції та ухвалюючи
нове рішення про задоволення позову,
виходив із того, що судами неправильно
застосовано норми матеріального права:
ст. 993 ЦК України та ст. 1191 ЦК України,
які є взаємовиключними, та дійшов
висновку про те, що право на
відшкодування шкоди, заподіяної
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, яка відшкодована потерпілому
страховиком, переходить до останнього
і підлягає відшкодуванню в порядку
передбаченому ст. 993 ЦК України.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин.

З огляду на зміст судових рішень,
відсутні підстави вважати, що у справах
в яких Вищим спеціалізованим судом
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ постановлені
ухвали від 15 липня 2013 року, 14 жовтня 2013
рок у та 29 січня 2014 року тотожними є
встановлені судом фактичні обставини,
які мають значення для вирішення
спорів, які розглядалися, а, відповідно,
що правовідносини, які виникли між
сторонами, які брали участь у розгляді
справ подібні і мало місце неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень.

Посилання заявника на неправильність
встановлення фактичних обставин і
помилковість висновків викладених в
ухвалах, які просить переглянути
заявник, не може бути підставою для
допуску справи до провадження.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 353, 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_3, третя особа на стороні
відповідача - ОСОБА_5, про відшкодування
матеріальної шкоди у зв'язку із втратою
годувальника відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:Л.М.
Мазур В.І. Мартинюк М.І. Наумчук Д.О.
Остапчук