АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5056/14
Справа № 194/1773/13-ц
Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Черненкова Л.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 року

м.
Дніпропетровськ

Судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді -
Черненкової Л.А.

суддів -
Петешенкової М.Ю., Дерев`янка О.Г.

при секретарі - Бойко О.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 та
його представника ОСОБА_3 на рішення
Тернівського міського суду
Дніпропетровської області від 07 квітня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Тернівка
Дніпропетровської області про
стягнення середньомісячної заробітної
плати для призначення страхової
виплати в зв’язку зі стійкою втратою
працездатності та стягнення
недоплаченої щомісячної страхової
суми, -

В С
Т А Н О В И Л А:

28 серпня 2013 року ОСОБА_2 через свого
представника ОСОБА_3 звернувся до суду
із вказаним позовом, за яким просив суд
стягнути з відповідача недоплату по
щомісячній страховій виплаті за період
з 19 листопада 2012 року по вересень 2013
року в сумі 9480 грн. 78 коп.; зобов’язати
відповідача прийняти для призначення
страхової виплати його
середньомісячну заробітну плату в
розмірі 5590 грн. та в подальшому
проводити перерахунок з даної
середньої заробітної плати. В
обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилався на те, що він
тривалий час працював в вугільній
промисловості шахтах Західного
Донбасу (нині: ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля») і втратив
професійну працездатність внаслідок
професійного захворювання, відповідно
до акту розслідування хронічного
професійного захворювання П-4 від 01
листопада 2012 року. За висновком МСЕК
від 19 листопада 2012 року йому було
встановлено втрату професійної
працездатності у розмірі 60% і визнана 3
група інвалідності. Позивач звернувся
до відповідача для призначення йому
страхової виплати, як одноразової
страхової суми та щомісячної грошової
суми, що компенсує відповідну частину
втраченого заробітку. Відповідачем
було витребувано з ВСП шахти
«Тернівська» ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля» довідку про його
середню заробітну плату за
червень-листопад 2011 року. Керівництво
шахти виготовило довідку про його
середню заробітну плату № 45/15204 від 20
грудня 2012 року, де розмір
середньомісячної заробітної плати
становить 0 (нуль) гривень 00 копійок.
Відповідачем була прийнята довідка про
середньомісячну заробітну плату перед
настанням страхового випадку в розмірі
4055 грн. 00 коп. і на підставі даної
довідки було проведено призначення
щомісячної виплати та одноразової
допомоги в разі стійкої втрати
професійної працездатності. Однак
середньомісячний заробіток (дохід)
обчислюється за бажанням потерпілого
за дванадцять або за три останні
календарні місяці роботи, що
передували ушкодженню здоров’я або
втраті працездатності внаслідок
каліцтва або іншого ушкодження
здоров’я. Якщо середньомісячний
заробіток (дохід) потерпілого є меншим
від п’ятикратного розміру мінімальної
заробітної плати, розмір втраченого
заробітку (доходу) обчислюється
виходячи з п’ятикратного розміру
мінімальної заробітної плати. Тому
вважав, що розмір щомісячної страхової
виплати на листопад 2012 року повинен був
обчислюватися з п’ятикратного розміру
мінімальної заробітної плати та
становити: 1118 грн. х 5= 5590 грн. х 60%= 3354 грн.
Таким чином, недоплата по щомісячним
страховим виплатам з 19 листопада 2012
року по 31 серпня 2013 року становить 9480
грн. 78 коп.: листопад 2012 року: (3354
грн./30х12) - 973) =368 грн.40 коп.; грудень 2012
року по лютий 2013 року: (3354 грн.х3)-(2433
грн.х3)=2763 грн.; березень 2013 року: (3354
грн.х1.149) – 2795 грн. 52 коп. = 1058 грн. 23 коп.;
квітень 2013 року по серпень 2013 року: (3853
грн. 75 коп.х5) – (2795 грн. 52 коп.х5) = 5291 грн.
15 коп.

Рішенням Тернівського міського суду
Дніпропетровської області від 07 квітня
2014 року ухвалено: в задоволенні позову
ОСОБА_2 – відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та його
представника ОСОБА_3 просить рішення
суду скасувати, прийняти інше рішення,
яким позов ОСОБА_2 задовольнити в
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін, що з’явилися,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги
в її межах та межах позовних вимог,
вважає за необхідне її відхилити з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено,
що з трудової книжки, медичного
висновку лікарсько-експертної комісії
спеціалізованого лікарсько-експертної
комісії спеціалізованого
профпатологічного
лікувально-профілактичного закладу
вбачається, що ОСОБА_2 має тривалий стаж
роботи в шкідливих умовах на посаді
підземного електрослюсаря шахти
“Тернівська”, нині ВСП шахти
«Тернівська» ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля». Також, з висновку
встановлено, що в лютому 2011 року у
ОСОБА_2 виявлено захворювання легені, з
приводу якого він перебував на
лікуванні протягом 6-ти місяців та
подальшому, з 14 по 31 серпня 2011 року. З
акту розслідування причин виникнення
хронічного професійного захворювання
від 01 листопада 2012 року вбачається, що
ОСОБА_2 має стаж роботи 23 роки 3 місяці, з
яких 23 роки 2 місяці у цеху в шкідливих
умовах. Актом встановлено, що 23 жовтня
2012 року ОСОБА_2 встановлено остаточний
діагноз захворювання легень, що
пов’язане з шкідливими факторами
виробництва. З довідки про результати
визначення ступеня втрати професійної
працездатності встановлено, що 17
грудня 2012 року ОСОБА_2 призначена 3
група інвалідності. Згідно довідки ВСП
шахтоуправління “Тернівське” ПАТ
«ДТЕК Павлоградвугілля» середній
оклад ОСОБА_2 становив 4055 гривень.
Згідно постанови відділення
виконавчої дирекції ФССНВУ в м.
Тернівка № 0421/6947/3 від 04 січня 2013 року
позивачу призначено щомісячну грошову
суму, що компенсує відповідну частину
втраченого заробітку в розмірі 2433
гривень, виплати проводяться з 19
листопада 2012 року по 30 листопада 2013
року. Відповідачем здійснено
донарахування щомісячних виплат за
листопад 2012 року в сумі 973 гривень та за
грудень в сумі 2433 гривень. Для
розрахунку страхових виплат взято
середню заробітну плату позивача,
відповідно в розмірі 4055 гривень.
Відповідно до акту перевірки
достовірності наданих довідок про
середню заробітну плату потерпілих від
21 травня 2013 року спеціалістами
відділення відшкодування шкоди було
проведено перевірку довідки № 1/3166 від
26 грудня 2012 року, виданої ВСП
шахтоуправління “Тернівське” ПАТ
«ДТЕК Павлоградвугілля» і встановлено,
що довідка про середню заробітну плату
відповідає вимогам Порядку обчислення
заробітної плати. Відповідачем
проведено відповідні перерахунки
щомісячної страхової виплати
відповідно до вимог Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
професійної працездатності».

Відмовляючи у задоволенні позову
міський суд виходив з того, що при
передачі підприємством документів про
середню заробітну плату ОСОБА_2 до
дирекції фонду, достовірність
зазначених у них відомостей
відповідала чинному законодавству.
Судом не прийнятті до уваги доводи
позивача, щодо нарахування
середньомісячної заробітної плати,
відповідно до ч. 2 ст. 1197, ст. 999 ЦК
України, оскільки відносини, які
випливають із обов’язкового
страхування, застосовуються положення
його Кодексу, якщо інше не встановлено
актами цивільного страхування, а в
даному випадку позивачу розмір
середньомісячного заробітку
обчислюється постановою КМУ № 1266 від 26
вересня 2001 року «Про обчислення
середньої заробітної плати (доходу,
грошового забезпечення) для розрахунку
виплат за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням».
При таких обставинах суд не вбачає
порушень діючого законодавства при
розрахунку відповідачем середньої
заробітної плати для проведення
страхових виплат ОСОБА_2 у зв'язку з
втратою ним професійної
працездатності.

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції.

Спірні правовідносини між сторонами
виникли щодо розміру по щомісячній
страховій виплаті позивачу за період з
19 листопада 2012 року по вересень 2013 року,
нарахованого відділенням виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Тернівка
Дніпропетровської області не із
середньомісячної заробітної плати в
розмірі 5590 грн., що призвело до
недоплати позивачу вказаних сум в
розмірі 9480 грн. 78 коп., яку просив
стягнути з відповідача на свою користь
та в подальшому нараховувати щомісячні
страхові виплати із вказаної ним із
середньомісячної заробітної плати.

Статтею 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
професійної працездатності»
передбачено, що одним із завдань
страхування від нещасного випадку є
відшкодування шкоди, пов'язаної з
втратою застрахованими особами
заробітної плати або відповідної її
частини під час виконання трудових
обов'язків.

Згідно вимог п.1 ст.34 Закону сума
щомісячної страхової виплати
встановлюється відповідно до ступеня
втрати професійної працездатності та
середньомісячного заробітку, що
потерпілий мав до ушкодження здоров'я.

Відповідно до п. 4 Порядку обчислення
середньої заробітної плати для
обчислення середньої заробітної плати
(доходу) для розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 1266 від 26 вересня 2001
року (далі Порядок), розрахунковим
періодом, за який обчислюється середня
заробітна плата (дохід) для
застрахованих осіб є останні шість
календарних місяців (з першого до
першого числа), що передують місяцю, в
якому настав страховий випадок.

Пунктом 11 ст. 34 Закону «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
професійної працездатності», а саме:
під час обчислення
середньомісячного заробітку
враховуються всі види виплат, на які
нараховувалися страхові внески.

Відповідно до п.22 Порядку обчислення
середньої заробітної плати (доходу) для
розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням,
затвердженого постановою КМУ від 1266
від 26 січня 2001 року зі змінами
внесеними Постановою КМУ № 949 від 18
липня 2007 року (далі Порядок) довідка про
середню заробітну плату видається
роботодавцем за вимогою застрахованої
особи або робочих органів виконавчої
дирекції Фондів на підставі платіжних
відомостей та інших документів про
нараховану заробітну плату.

Згідно з п.12 постанови Кабінету
Міністрів України від 26.09.2001 року №1266
«Про обчислення середньої заробітної
плати (доходу) для розрахунку виплат за
загальнообов’язковим державним
соціальним страхуванням», в редакції
яка діяла на момент виникнення спірних
правовідносин, у разі коли на дату
встановлення медико-соціальною
експертною комісією ступеня втрати
застрахованою особою професійної
працездатності минуло більше року з
дня настання страхового випадку,
середня заробітна плата обчислюється
виходячи з розміру заробітної плати
перед настанням нещасного випадку на
виробництві або перед звільненням з
роботи (переходом на іншу роботу), з
якою пов'язане професійне
захворювання, з урахуванням її
коригування, що провадиться робочим
органом виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, за формулою З = З(н) х С : М,
де З - середньомісячна заробітна плата
застрахованої особи, у гривнях; З(н) -
середньомісячна заробітна плата
найманих працівників, зайнятих в
економіці України, за календарний рік,
що передує року з якого призначається
страхова виплата; С - сума коефіцієнтів
заробітної плати застрахованої особи
за кожний місяць розрахункового
періоду (К1 + К2 + К3 + К4 + К5 + К6); М -
кількість календарних місяців у
розрахунковому періоді.

Згідно п.7 Порядку середня заробітна
плата застрахованої особи
обчислюється виходячи з нарахованої
заробітної плати за видами виплат, що
включають основну та додаткову
заробітну плату, інші заохочувальні та
компенсаційні виплати (у тому числі в
натуральній формі), які визначаються
згідно з нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до Закону
України "Про оплату праці", та
підлягають обкладанню податком з
доходів фізичних осіб, не враховуючи
передбачені законодавством пільги
щодо сплати зазначеного податку чи
суми, на які цей дохід зменшується, з
яких сплачувалися страхові внески до
фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Суми оплати праці у випадках
збереження заробітної плати (в період
простою, виконання державних і
громадських зобов’язань, оплата
відпусток), з яких сплачено страхові
внески до Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності за періоди, коли
застрахована особа не працювала, не
включаються до розрахунку страхових
виплат.

Відповідно до п.3 ч. 3 ст. 1197 ЦПК України,
якщо потерпілий на момент завдання
йому шкоди не працював, його
середньомісячний заробіток (дохід)
обчислюється, за бажанням, виходячи з
його заробітку до звільнення або
звичайного розміру заробітної плати
працівника його кваліфікації у цій
місцевості.

Відповідно до п.26 постанови Кабінету
Міністрів України №1266 робочі органи
виконавчих дирекцій фондів
загальнообов’язкового державного
соціального страхування мають право
перевіряти обґрунтування видачі
довідок про середню заробітну плату,
достовірність зазначених у них
відомостей на підприємствах, в
установах чи організаціях або шляхом
звірення бази даних персоніфікованого
обліку застрахованих осіб Пенсійного
фонду з базою даних Державної
податкової інспекції.

З огляду на зазначені норми, суд першої
інстанції правильно дійшов висновку,
що при передачі підприємством
документів про середню заробітну плату
ОСОБА_2 до дирекції фонду,
достовірність зазначених у них
відомостей відповідала чинному
законодавству.

У позивача страховий випадок стався
01.11.2012 року, звільнився він 07.12.2012 року,
таким чином за останні шість місяців до
настання страхового випадку середню
заробітну плату розрахувати неможливо,
через відсутність доходу, а за шість
місяців до настання страхового випадку
заробітна платня у позивача 0,00 грн.
згідно первинної довідки наданої з
місця роботи від 20.12.2012 року № 45/15204,
оскільки позивач весь час хворів. Тому,
взята середньомісячна заробітна плата
ОСОБА_2 для нарахування щомісячних
страхових виплат на підставі п.10
Порядку, відповідно до якого: якщо у
розрахунковому періоді перед
настанням страхового випадку
застрахована особа не мала заробітку з
поважних причин, що зазначені у пункті 4
цього Порядку (тимчасова
непрацездатність), або якщо страховий
випадок настав у перший день роботи,
середня заробітна плата для розрахунку
страхових виплат та оплати перших п'яти
днів тимчасової непрацездатності за
рахунок коштів роботодавця
визначається виходячи з місячної
тарифної ставки (посадового окладу
встановленої працівникові на момент
настання страхового випадку, що і було
зроблено позивачеві.

Згідно роз’ясненням постанови Пленуму
Верхового Суду України від 27 березня 1992
року N 6 «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» п. 23 - при
вирішенні спорів щодо перерахування
розміру страхових виплат судам
необхідно мати на увазі, що воно
провадиться лише з підстав і в порядку,
передбачених ст. 29 Закону N 1105-XIV. Суди не
можуть провадити або зобов'язувати
провадити перерахування сум
щомісячних страхових виплат і витрат
на медичну й соціальну допомогу з інших
підстав, зазначених позивачем.

Статтею 29 Закону України N 1105-XIV "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" встановлено, що
перерахування сум щомісячних
страхових виплат і витрат на медичну та
соціальну допомогу провадиться у разі:
зміни ступеня втрати професійної
працездатності; зміни складу сім'ї
померлого; підвищення розміру
мінімальної заробітної плати у
порядку, визначеному законодавством.
Перерахування сум щомісячних
страхових виплат провадиться також у
разі зростання у попередньому
календарному році середньої
заробітної плати у галузях економіки
за даними центрального органу
виконавчої влади з питань статистики.
Таке перерахування провадиться з 1
березня наступного року. При цьому
визначена раніше сума щомісячної
страхової виплати зменшенню не
підлягає.

Крім того, як роз'яснив Пленум
Верховного Суду України в пп. 1, 11, 12, 22
постанови від 27 березня 1992 року N 6 "Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди", загальний строк, у межах якого
особа може звернутися до суду з вимогою
про захист свого права (позовна
давність), встановлюється тривалістю у
три роки. У тому випадку, коли вимоги
потерпілого стосуються перерахунку
сум щомісячних платежів (у тому числі і
в разі неправильного обчислення
розміру щомісячних платежів) раніше
визначених судом або роботодавцем, при
задоволенні позову кошти стягуються за
час, що не перевищує трьох останніх
років, які передували моменту
звернення особи до суду.

Відповідно до п.10 ст. 34 Закону України N
1105-XIV "Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та п.12 постанови
Кабінету Міністрів України № 1226 від
26.09.2001 року «Про обчислення середньої
заробітної плати (доходу) для
розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням», -
середньомісячний заробіток
обчислюється з розміру заробітної
плати перед настанням страхового
випадку з урахуванням її коригування,
що проводиться робочим органом
виконавчої дирекції Фонду.

Відповідно до діючого законодавства
довідка про середню заробітну плату
береться з підприємства на якому
працював позивач на підставі якої
відповідачем нараховуються страхові
виплати позивачу. Довідку роботодавця
про середню заробітну плату позивач в
судовому порядку не оскаржив.

Таким чином, проведене ВВД ФСС
призначення належних позивачу
щомісячних страхових виплат
ґрунтується на вимогах Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності".

Переглядаючи справу в апеляційному
порядку судова колегія дійшла
висновку, що відповідач -
відділення виконавчої дирекції Фонду в
м. Тернівка Дніпропетровської області,
прав що належать позивачеві, як
потерпілому на виробництві не
порушувало.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
не спростовують висновків суду першої
інстанції та зводяться до переоцінки
доказів і незгоди з висновками суду по
їх оцінці.

Відповідно до ст. 212 ЦПК суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед установленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Таким чином, судова колегія приходить
до висновку, що рішення суду
постановлено у відповідності з
вимогами закону та не має підстав для
його скасування, і доводи апеляційної
скарги не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, ст. 308,
ч.1 п.1 ст.314, 317,319, ч.1 ст.218 ЦПК України,
судова колегія, -

У Х В А
Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та його
представника ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Тернівського міського суду
Дніпропетровської області від 07 квітня
2014 року – залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді