Провадження №2/761/6835/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

15 жовтня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді
Юзькової О.Л.,

при секретарі
Звонцовій О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві в приміщенні суду
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Ерде Банк» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом,
мотивуючи свої вимоги тим, що 29 вересня
2008 року між ПАТ «ЕРДЕ БАНК» та ОСОБА_3,
надалі по тексту Позичальник, Боржник,
Третя особа або ОСОБА_3 був укладений
Кредитний договір № КЛ-209/11 за умовами
якого банк надає позичальникові
грошові кошти (кредит) у формі
поновлювальної кредитної з
максимальним лімітом у сумі 2 300 000,00 грн.
в порядку та умовах, передбачених
договором. Строк повернення кредиту -
28.09.2014 року. З метою забезпечення
належного виконання зобов'язання, що
випливає з Кредитного договору,
укладеного АТ «ЕРДЕ БАНК» з ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 29 вересня 2011 року було укладено
Договір про внесення змін, посвідчений
29 вересня 2011 року ОСОБА_4, приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу за реєстровим №
3108, до Іпотечного договору,
посвідченого 18 червня 2008 року ОСОБА_4,
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу за
реєстровим № 1019, надалі по тексту -
Іпотечний договір.За цим Іпотечним
договором ОСОБА_1 передала в іпотеку АТ
«ЕРДЕ БАНК» у якості забезпечення
виконання зобов'язань за Кредитним
договором, нерухоме майно, а саме:
трикімнатну квартиру, жилою площею 49,90
кв.м., загальною площею 90,60 кв.м., яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, та яка
належить Іпотекодавцю на праві
приватної власності на підставі
Свідоцтва про право власності на житло,
виданого Органом приватизації
державного житлового фонду
Старокиївського району, згідно з
розпорядженням (наказом) № 12223 від 18
листопада 1998 року та зареєстрованого в
Бюро технічної інвентаризації м. Києва
19 листопада 1998 року, про що зроблено
відповідний запис в реєстрову книгу за
№ 7981. В зв'язку із невиконанням взятих
на себе зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним
договором, виникла заборгованість, що
становить 4 004 160 грн. 38 коп. А тому
позивач просить суд в рахунок
погашення заборгованості сумі 4 004 160
грн. 38 коп. за кредитним договором №
КЛ-209/11 від 29.09.2011 р. укладеного між ПАТ
«ЕРДЕ БАНК» та ОСОБА_3 у ому числі:
заборгованість по кредиту - 1 827 898 грн. 91
коп.; заборгованість по процентам - 258 811
грн. 19 коп.; заборгованість по сплаті
штрафних санкцій (відповідно до п. 4.3.
кредитного договору) - 1 495 000 грн. 00 коп.;
заборгованість по сплаті штрафних
санкцій (відповідно до п. 4.4. кредитного
договору) - 422 450 грн.28 коп., звернути
стягнення на предмет іпотеки, а саме:
трикімнатну квартиру, житловою площею
49,90 кв. м., загальною площею 90,60 кв. м., яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом
визнання права власності на неї за ПАТ
«Ерде Банк». Судові витрати просив
покласти на відповідачів.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав вимоги, просив
задовольнити з підстав зазначених в
позові. Надав згоду на ухвалення
заочного рішення.

Відповідачі та третя особа у судове
засідання не з'явились, про час і місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, причину неявки суду не
повідомили. Заяв та клопотань від них в
адресу суду не надходило.

Суд, керуючись ст. ст. 169, 224 ЦПК України
суд ухвалив про заочний розгляд справи
на підставі наявних в матеріалах
справи доказів, отримавши на це згоду
представника позивача.

Вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позов не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

У судовому засіданні встановлено, що 29
вересня 2008 р. між позивачем та ОСОБА_3
було укладено кредитний договір №
КЛ-209/11, відповідно до умов якого
позивач надав відповідачу грошові
кошти (кредит) у формі поновлювальної
кредитної з максимальним лімітом у
сумі 2 300 000,00 грн. В свою чергу
відповідач зобов'язався повернути
кредит до 28.09.2014 року.

З метою забезпечення належного
виконання зобов'язання, що випливає з
кредитного договоруАТ «ЕРДЕ БАНК» з
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 29 вересня 2011 року було
укладено Договір про внесення змін,
посвідчений 29 вересня 2011 року ОСОБА_4,
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу за
реєстровим № 3108, до Іпотечного
договору, посвідченого 18 червня 2008 року
ОСОБА_4, приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу за реєстровим № 1019.

Предметом іпотечного договору є -
трикімнатну квартиру, жилою площею 49,90
кв.м., загальною площею 90,60 кв.м., яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, та яка
належить Іпотекодавцям на праві
приватної власності в рівних частинах
на підставі Свідоцтва про право
власності на житло, виданого Органом
приватизації державного житлового
фонду Старокиївського району, згідно з
розпорядженням (наказом) № 12223 від 18
листопада 1998 року та зареєстрованого в
Бюро технічної інвентаризації м. Києва
19 листопада 1998 року, про що зроблено
відповідний запис в реєстрову книгу за
№ 798.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до положень ст. 525 ЦПК
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно ст. 625 ЦПК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно п. п. 3.2.4 п. 3.2 кредитного
договору, кредитодавець має право
вимагати дострокового повернення
кредиту, сплати процентів за
користування ним та інших платежів за
кредитним договором у випадку
невиконання або неналежного виконання
позичальником та/або майновим
поручителем та/або поручителем своїх
зобов'язань за кредитним договором
та/або договором застави (іпотеки)
та/або договором поруки або звернути
стягнення на майно, що передане в
заставу (іпотеку).

Згідно з п.п. 2.5.7. п. 2.5. кредитного
договору сторони домовились, що
невиконання або неналежне виконання
позичальником зобов'язань по
поверненню кредитних коштів, сплаті
процентів, а так само невиконання або
неналежного виконання зобов'язань,
передбачених п.п. 3.3, 5.1 кредитного
договору, є умовами. При настанні яких
за рішенням кредитодавця припиняється
кредитування кредитодавцем
позичальника, а позичальник здійснює
дострокове повернення отриманих
кредитних коштів кредитодавця, сплачує
кредитодавцю проценти за користування
кредитними коштами та інші платежі
відповідно до умов кредитного
договору. Для цього, кредитодавець
надає під розпис уповноваженій особі,
або надсилає рекомендованим листом
позичальнику письмову вимогу про
дострокове повернення позичальником
кредитних коштів, сплату ним процентів
за користування кредитними коштами з
нарахуванням можливих штрафних
санкцій. У випадку непогашення
зазначеної у вимозі суми,
кредитодавець по закінченню 20-ти
денного строку з дати отримання
позичальником/поручителем/майновим
поручителем такої вимоги, звертає
стягнення на заставлене майно, чи інше
забезпечення у розмірі наданих
кредитних коштів, заборгованості по
сплаті процентів, неустойки та інших
платежів, згідно з цим договором та
витрат кредитодавця, у порядку,
визначеному кредитним договором,
договором іпотеки/ застави/поруки та
чинним законодавством України.

Як свідчать матеріали справи умови
кредитного договору порушені, строки
виконання зобов'язання ОСОБА_3 не
виконуються, кредит не повертається.
Звернення позивача до відповідачів та
третьої особи із вимогою погашення
заборгованості залишились без
відповіді.

Як вбачається з наданого представником
позивача належним чином завіреного
розрахунку за позичальником станом на
08.08.2014 року виникла заборгованість
перед банком у розмірі 4 004 160 грн. 38 коп.,
що складається із: заборгованості по
кредиту - 1 827 898 грн. 91 коп.,
заборгованість по процентам - 258 811 грн.
19 коп., заборгованість по сплаті
штрафних санкцій ( відповідно до п. 4.3.
кредитного договору) - 1 495 000 грн. 00 коп.,
заборгованість по сплаті штрафних
санкцій (відповідно до п. 4. 4. кредитного
договору) - 422 450 грн. 28 коп.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про
іпотеку», іпотека - вид забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, що залишається у володінні і
користуванні іпотекодавця, згідно з
яким іпотеко держатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки.

В свою чергу відповідно до ст. 33 Закону
України Про іпотеку» у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України «Про
іпотеку», іпотекодержатель може
задовольнити забезпечену іпотекою
вимогу шляхом набуття права власності
на предмет іпотеки. Правовою підставою
для реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання.

Укладаючи іпотечний договір сторони
домовились про те, що у випадку набуття
права звернення на предмет іпотеки
іпотекодавець передає у власність
іпотеко держателю предмет іпотеки. При
цьому ціною придбання у власність
предмета іпотеки є вартість предмета
іпотеки, визначена на момент такого
набуття на підставі оцінки предмета
іпотеки суб'єктом оціночної діяльності
(п.6.2.1. договору).

Пленум Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в своїй постанові
№5 від 30.03.2012 р. «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» роз'яснив, що
зурахуванням положень частини третьої
статті 33, статті 36, частини першої
статті 37 Закону України «Про іпотеку»
іпотекодержатель може задовольнити
забезпечену іпотекою вимогу шляхом
набуття права власності на предмет
іпотеки. Правовою підставою для
реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання. У зв'язку з
наведеним суди мають виходити з того,
що з урахуванням цим норм права не
виключається можливість звернення
стягнення на предмет іпотеки в такий
спосіб і набуття іпотекодержателем
права власності на нього за рішенням
суду, оскільки цими нормами
передбачено задоволення вимог
іпотекодержателя шляхом набуття права
власності на предмет іпотеки, яке
ототожнюється зі способом звернення
стягнення, якщо його передбачено
договором. Тому в разі встановлення
такого способу звернення стягнення на
предмет іпотеки в договорі
іпотекодержатель на підставі частини
другої статті 16 ЦК має право вимагати
застосування його судом.

Таким чином, зважаючи на вимоги чинного
законодавства та умови договору
іпотеки ПАТ «Ерде Банк» має право
задовольнити свої вимоги шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Приписами ст. 16 ЦК України встановлено,
що кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права.

Як вбачається з іпотечного договору
від 18.06.2008 року сторонами іпотечного
договору від 18.06.2008 іпотекодавцями за
ним виступають ОСОБА_1 та ОСОБА_5

Проте, представником позивача в якості
відповідачів зазначено ОСОБА_1 ОСОБА_2.

Доказів, які б свідчили про те, що
відповідач ОСОБА_2 та іпотекодавець
ОСОБА_5 є однією особою під час розгляду
справи не отримано.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, у відповідності до положень
ст. 60 ЦПК України доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, суд прийшов до
висновку, що у задоволенні позову слід
відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд керується ст. 88 ЦПК України.

Враховуючи наведене, на підставі ст. 525,
526, 530, 553, 554, 1050 ЦК України, Законом
України «Про іпотеку» керуючись ст.ст.3,
10,30,57,60, 84, 88, 169, 212-215, 218. 224 -226 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Заочне рішення може бути оскаржено
позивачем шляхом подачі апеляційної
скарги до Апеляційного суду м. Києва
через суд першої інстанції протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Позивач, який не був присутнім в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, може
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії. В разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення заочне рішення може бути
оскаржено в загальному порядку.

Суддя: