Справа № 153/203/14 Провадження №
22-ц/772/2047/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Дзерин М. М.Категорія: 48
Доповідач: Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2014 р. м. Вінниця Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Вінницької
області у складі:

головуючого: Голота Л.О.,

суддів: Міхасішин І.В.,
Денишенко Т.О.,

при секретарі: Куленко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Ямпільського районного суду
Вінницької області від 27.05.2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про встановлення факту
проживання однією сім»єю без
реєстрації шлюбу, визнання коштів
об'єктом спільної сумісної власності
та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

31.01.2014 року ОСОБА_2 звернулась в суд з
позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
встановлення факту проживання однією
сім»єю без реєстрації шлюбу, визнання
коштів об'єктом спільної сумісної
власності та стягнення коштів. Позовні
вимоги обґрунтовувала тим, що
проживаючи з ОСОБА_4 однією сім»єю без
реєстрації шлюбу з жовтня 2005 року по
день реєстрації шлюбу 09.01.2007 рік ними
були накопичені спільні кошти в сумі 35
815 грн., які у день реєстрації шлюбу були
витрачені ними на придбання у ОСОБА_3
житлового будинку по АДРЕСА_1, про що
останньою складено розписку на суму 17
815 грн. та договір про довічне її
утримання у простій письмовій формі на
суму 18 000 грн. Рішенням апеляційного
суду Вінницької області від 03.04.2012 року
рішення районного суду від 07.02.2008 року,
яким договір купівлі-продажу житлового
будинку, розташованого по АДРЕСА_1
укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3
скасовано та у задоволенні вимог
відмовлено з тих підстав, що договір є
неукладеним, оскільки сторонами не
були дотримані вимоги закону про
нотаріальне посвідчення та державну
реєстрацію договору.

Крім того, у період з 09.01.2007 року по
03.04.2012 року, проживаючи у
вищезазначеному будинку, позивач разом
з ОСОБА_4 зробили ремонт будинку,
здійснили добудову приміщень та
господарських будівель, збудували
криницю на що витратили спільні кошти
на загальну суму 279 195 грн.

Оскільки на даний час шлюб між
позивачем та ОСОБА_4 розірвано та
позивачка разом з дітьми проживає в
іншому місці, а відповідач залишився
проживати у спірному будинку просить
суд захистити її право та встановити
факт проживання їх з ОСОБА_4 однією
сім»єю , без реєстрації шлюбу з жовтня
2005 року по 09.01.2007 року, визнати кошти в
сумі 35 815 грн. спільною сумісною
власністю та стягнути на її користь ?
частку цих коштів, а саме 17 907,50 грн. на
її користь, як спільну сумісну
власність, а також стягнути на її
користь ? частку цих коштів, а саме 139
597,50 грн., які є спільною сумісною
власністю.

Рішенням Ямпільського районного суду
Вінницької області від 27.05.2014 року
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено
частково, встановлено факт проживання
однією сім»єю без реєстрації шлюбу, як
чоловіка та жінки ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з
жовтня 2005 року по 09.01.2007 року. В іншій
частині позову - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, позивач подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення районного суду, посилаючись на
неповноту з»ясування судом обставин,
що мають значення для справи і
неправильне застосування судом норм
матеріального і процесуального права
та ухвалити нове рішення по суті
позовних вимог.

Судова колегія , заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з огляду на
наступне.

Стаття 309 ЦПК України передбачає
вичерпний перелік підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення .

Частина 1 статті 303 ЦПК України
передбачає, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Підставами для скасування рішення суду
першої інстанції є неповне з»ясування
судом обставин, що мають значення для
справи та порушення норм матеріального
права.

Судом першої інстанції на підставі
показів свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 встановлено, що з
жовтня 2005 року по 09.01.2007 року ОСОБА_2
проживала однією сім»єю, без
реєстрації шлюбу з ОСОБА_4

09.01.2007 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4
зареєстрували шлюб у відділі РАЦС
Ямпільського РУЮ Вінницької області,
актовий запис № 3.

09.01.2007 року ОСОБА_4 сплатив ОСОБА_3 кошти
в сумі 17 815 грн., як плату за будинок по
АДРЕСА_1, про що ОСОБА_3 було написано
розписку./а.с.19/

09.01.2007 року ОСОБА_4 написав розписку, у
якій зобов'язався починаючи з 09.01.2007
року довічно доглядати та утримувати
ОСОБА_3, а остання в свою чергу
зобов'язується 09.01.2007 року надати йому (
нотаріально оформлений) у приватну
власність житловий будинок, що
розташований по АДРЕСА_1. На
підтвердження виконання взятих на себе
зобов'язань по догляду ОСОБА_3 ОСОБА_4
сплачує кошти у вигляді завдатку в
розмірі 18 000 грн./а.с.20/

Рішенням Ямпільського районного суду
від 07.02.2008 року договір купівлі-продажу
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 визнано
дійсним. Визнано за ОСОБА_4 право
власності на цей житловий будинок.
/а.с.16/

Рішенням Ямпільського районного суду
від 15.03.2011 року шлюб між ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 розірвано.

Рішенням апеляційного суду
Вінницької області від 03.04.2012 року
рішення Ямпільського районного суду
від 07.02.2008 року скасовано та ухвалено
нове рішення, яким в задоволенні позову
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання договору
купівлі-продажу дійсним та визнання
права власності на житловий будинок
відмовлено з тих підстав, що договір
купівлі-продажу від 09.01.2007 року не є
укладеним. /а.с.17/

Згідно ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що 09.01.2007 року у день
реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на
підставі договору купівлі-продажу
укладеного у простій письмовій формі
придбали будинок за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно ст.545 ЦК України прийнявши
виконання зобов'язання, кредитор
повинен на вимогу боржника видати йому
розписку про одержання виконання
частково або в повному обсязі.

На підтвердження часткового виконання
договору купівлі -продажу будинку
ОСОБА_3 власноруч написала розписку про
отримання від ОСОБА_4 коштів в сумі 17 815
грн.

Відповідно ст. 64 ЦПК України
письмовими доказами є будь-які
документи, акти , довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи.

Розписку, що міститься в матеріалах
справи на аркуші 19 колегія суддів
вважає належним та допустимим доказом
на підтвердження факту отримання
ОСОБА_3 від ОСОБА_4 коштів в сумі 17 815 грн.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

В судових засіданнях відповідачі не
довели належними і допустимими
доказами факт повернення ОСОБА_3
коштів ОСОБА_4 за розпискою від 09.01.2007
року.

Згідно ст. 545 ЦК України якщо боржник
видав кредиторові борговий документ,
кредитор, приймаючи виконання
зобов'язання, повинен повернути його
боржникові. У разі неможливості
повернення боргового документа
кредитор повинен вказати про це у
розписці, яку він видає.

В подальшому при ухваленні
апеляційним судом Вінницької області
рішення від 03.04.2012 року у справі №2-176/2008
, суд дійшов висновку, що наведений
договір є неукладеним внаслідок
відсутності нотаріального посвідчення
та державної реєстрації.

Проте, у судових засіданнях було
встановлено, що договір виконувався
сторонами, кошти в сумі 17 815 грн.,
відповідно розписки отримані ОСОБА_3,
а ОСОБА_4 залишається проживати у
спірному будинку.

Враховуючи, що договір купівлі-продажу
будинку рішенням апеляційного суду
визнаний неукладеним, колегія суддів
приходить висновку, що у відповідності
до ст. 570 ЦК України позивач має право
вимагати повернення свої частини
коштів за невиконаним договором.

Отже, на користь ОСОБА_2 підлягає
стягненню сума в розмірі 8 907 грн.50 коп.,
які є ? частини авансу за невиконаним
договором. Саме на суму 17 815 грн.,
еквівалент станом на січень 2007 року 3 500
доларів США договір купівлі-продажу
апеляційним судом визнано неукладеним.

Відповідно ч. 3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

У розподілі коштів в сумі 18 000 грн., про
які йдеться у договорі довічного
утримання від 09.01.2007 року, укладеного в
простій письмовій формі, колегія судів
відмовляє з тих підстав, що позивачем
не доведений факт сплати цих коштів
ОСОБА_3

Відмовляючи у задоволенні вимог про
визнання спільною сумісною власністю
подружжя коштів в сумі 279 195 грн., які
були затрачені на добудову житлового
будинку за адресою: АДРЕСА_1 та
стягнення їх ? частину з ОСОБА_3 колегія
суддів враховувала наступне.

ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право
на спадщину за заповітом належить
будинок № 57 по вул. Ковпака в м. Ямпіль.

Згідно ст. 316 ЦК України право власності
є право особи на річ ( майно), яке вона
здійснює відповідно до закону за своєю
волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

У судових засіданнях позивачем жодним
доказом не було доведено здійснення
нею та ОСОБА_4А.( за наявності згоди на
те власника) будь-яких добудов до
будинку ОСОБА_3 та понесення ними
витрат.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Згідно ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалась або могла
довідатись про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

З матеріалів справи вбачається, що про
порушення свого права ОСОБА_2
дізналась з дня ухвалення апеляційним
судом Вінницької області рішення від
03.04.2012 року, а отже звернувшись до суду
31.01.2014 року з позовом позивач не
пропустила строк позовної давності.

Згідно ст.88 ЦПК України, якщо позов
задоволено частково, судові витрати
присуджуються позивачеві пропорційно
до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем до ОСОБА_4 були заявлені
вимоги немайнового характеру, при
зверненні до суду за які ОСОБА_2
сплатила судовий збір в сумі 121 грн.80
коп. Дані позовні вимоги колегією
суддів задоволенні повністю.

За вимоги майнового характеру, які
позивач заявила до ОСОБА_3 нею було
сплачено судовий збір в сумі 1 576 грн.20
коп.

Всього на загальну суму 1 698 грн., що
підтверджується квитанцією к26/№/106 /а.с.
1/. Пропорційно до задоволених вимог з
ОСОБА_3 підлягає стягненню сума в
розмірі 89 грн.07 коп.

На підставі викладеного, колегія
суддів приходить висновку, рішення
суду не може залишатись в силі,
оскільки прийнято на підставі неповно
з'ясованих обставин, що мають значення
для справи та з порушенням норм
процесуального права і неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Приймаючи нове рішення колегія суддів
приходить висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_2 підлягають частковому
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315, 316, 319
ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Ямпільського районного суду
Вінницької області від 27.05.2014 року
скасувати.

Постановити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією
сім»єю, без реєстрації шлюбу, як
чоловіка та жінки ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з
жовтня 2005 року по 09.01.2007 року.

Визнати кошти в сумі 17 815 грн. об'єктом
спільної сумісної власності ОСОБА_2 та
ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 8 907
грн.50 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
витрати понесені нею при сплаті
судового збору по немайнових вимогах в
сумі 121 грн.80 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
витрати понесені нею при сплаті
судових витрат в сумі 89 грн.07 коп.

У задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_2 відмовити.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Голота Л.О.

Судді:
Міхасішин І.В.

Денишенко Т.О.

/ПІДПИСИ/

З ОРИГІНАЛОМ ВІРНО: