АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 595/2570/13-цГоловуючий у 1-й
інстанції Гордєєв В.О. Провадження №
22-ц/789/1308/14 Доповідач - Щавурська
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2014 р. колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Щавурської Н.Б.

суддів - Гурзель І. В., Фащевська Н. Є.,

при секретарі - Парандюк Ю.Б.

з участю сторін - апелянта ОСОБА_1,
прндставника позивача ПАТ "Дельта Банк"
Іванюк Т.М.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Бучацького районного суду від
02 вересня 2014 року задоволено позов ПАТ
"Дельта Банк" до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3,
ОСОБА_1 в користь ПАТ "Дельта Банк"
заборгованість за кредитним договором
на загальну суму 48859 грн. 52 коп. та
судовий збір в розмірі 488 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
ОСОБА_1 просять скасувати рішення суду
з підстав ухвалення такого у зв'язку з
недоведеністю обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, з порушенням норм
матеріального і процесуального права
та ухвалити нове, яким у позові ПАТ
"Дельта Банк" відмовити. Стверджують, що
кредитором у жодний спосіб не було
повідомлено боржників про переуступку
права вимоги, а судом не враховано
положення ч.2 ст.516 ЦК України, яке
передбачає ризик настання
несприятливих для нового кредитора
наслідків у випадку неповідомлення
письмово про заміну кредитора у
зобов'язанні, а також положення ч.2 ст.517
ЦК України, яке передбачає право
боржника не виконувати свого обов'язку
новому кредиторові до надання
боржникові доказів переходу до нового
кредитора прав у зобов'язанні.
У судовому засіданні апелянт ОСОБА_1
апеляційну скаргу
підтримав,зіславшись на доводи,
викладені в ній.

Апелянт ОСОБА_3, будучи належним
чином повідомленою про час і місце
розгляду справи, в судове засідання не
з'явилася, що у відповідності до ч.2 ст.305
ЦПК України не перешкоджає
апеляційному розгляду справи.

Представник позивача ПАТ
"Дельта Банк" Іванюк Т.М. апеляційної
скарги не визнала, однак вважає, що
рішення суду в частині розміру
заборгованості, що підлягає стягненню
з відповідачів слід змінити, стягнувши
з них у користь позивача 74755,15 грн. з
врахуванням заяви про збільшення
позовних вимог, яка судом не була взята
до уваги.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення сторін,
ознайомившись з матеріалами справи,
доводами апеляційної скарги в її межах,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга ОСОБА_3, ОСОБА_1 до
задоволення не підлягає, виходячи з
наступного.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_3,
ОСОБА_1 належно не виконують взятих
зобов'язань за укладеним кредитним
договором, а тому права позивача
підлягають захисту шляхом стягнення з
відповідачів заборгованості, що
утворилася.

З таким висновком суду слід погодитись,
оскільки він відповідає вимогам закону
та грунтується на матеріалах справи.

Так, судом встановлено, що 05
серпня 2008 року між ТОВ "Український
промисловий банк" та ОСОБА_3 укладено
кредитний договір № 320-009/ФКВ-08 про
надання позичальнику споживчого (на
придбання автомобіля) кредиту у сумі
11386 дол. США, терміном з 05.08.2008 року до
04.08.2015 року зі сплатою 10,10% річних
(а.с.8-14).

Договором передбачено порядок та
умови погашення кредиту, погашення
заборгованості по кредиту, сплата
нарахованих за період користування
кредитом відсотків, комісії за
користування кредитом.

Належне виконання зобов'язань за
договором кредиту ОСОБА_3 забезпечено
договором поруки № 320-009/Zпорф-08,
укладеним того ж 05 серпня 2008 року з
ОСОБА_1 (а.с.18).

30.06.2010 року між ТОВ" Український
промисловий банк", ПАТ "Дельта Банк" та
Національним банком України було
укладено договір про передачу активів
та кредитних зобов'язань ТОВ
"Укрпромбанку" на користь АТ "Дельта
Банку", відповідно до п.4.1 якого в
порядку, обсязі та на умовах,
визначених договором ТОВ "Укрпромбанк"
передає (відступає) АТ "Дельта Банку"
права вимоги за кредитними та
забезпечувальними договорами, що
забезпечують виконання кредитних
зобов'язань перед Національним Банком,
внаслідок чого "Дельта Банк" замінює
"Укрпромбанк" як кредитора (стає новим
кредитором) у зазначених зобов'язаннях,
а згідно з п.4.2 "Дельта Банку" переходить
(відступається) право вимагати (замість
"Укрпромбанку") від боржників повного,
належного та реального виконання
обов'язків за кредитними та
забезпечувальними договорами, у
переліку яких (Додатку № 2) значиться
кредитний договір відповідача ОСОБА_3 і
договір поруки ОСОБА_1 (а.с.33-38).

Крім цього, як вбачається з матеріалів
справи (Додатку № 1 до кредитного
договору), графіком платежів, який є
складовою частиною договору, погашення
кредитної заборгованості та строки
сплати чергових платежів визначено
місяцями (а.с.15-16).

Як пояснив у судовому засіданні
апелянт ОСОБА_1, після заміни кредитора,
про яку він дізнався з засобів масової
інформації, він продовжував близько
двох років сплачувати кредит
відповідачу.

Також, з матеріалів справи вбачається,
що 09.07.2010 року відповідачу надсилалося
спільне повідомлення Ліквідатора ТОВ
"Укрпромбанк" та АТ "Дельта Банк" про
заміну кредитора у зобов'язаннях
шляхом відступлення права вимоги, як це
передбачено п.п.4.8.1, 4.8.2 договору від
30.06.2010 року про передачу активів та
кредитних зобов'язань Укрпромбанку на
користь Дельтабанку (а.с.36, 100-101).

Крім цього, з матеріалів справи
встановлено, що останній платіж за
кредитним договором відповідачами
здійснено в липні 2012 року (а.с.99).

У зв'язку з неналежним виконанням
боржниками своїх зобов'язань за
кредитним договором виникла
заборгованість, яка станом на 20.11.2013
року становила 48859, 52 грн., і зокрема: за
кредитом - 5040,19 дол. США, що в
еквіваленті складає 40286,24 грн.; за
відсотками - 708,24 дол. США, що в
еквіваленті складає 5660,96 грн.; комісія
за ведення кредиту - 2912,32 грн.(а.с.32).

03.06.2013 року відповідачам надсилалися
позивачем досудові вимоги про
повернення існуючої заборгованості за
кредитом (а.с.26-31).

Згідно із ч.1 ст. 1054 ЦК України за
договором кредиту банк зобов'язується
надати грошові кошти (кредит)
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

У відповідності до ч.2 ст.1050 ЦК України
якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.ст.526, 530 ЦК
України зобов'язання має виконуватись
належним чином і у встановлений строк,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

При порушенні зобов'язання настають
правові наслідки встановлені
договором або законом.

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі та на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.516 ЦК України заміна
кредитора у зобов'язанні здійснюється
без згоди боржника, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був повідомлений про
заміну кредитора у зобов'язанні, новий
кредитор несе ризик настання
несприятливих для нього наслідків. У
цьому разі виконання боржником свого
обов'язку первісному кредиторові є
належним виконанням зобов'язання.

У відповідності до вимог ч.ч.1, 2 ст.517 ЦК
України первісний кредитор у
зобов'язанні повинен передати новому
кредиторові документи, які засвідчують
права, що передаються, та інформацію,
яка є важливою для їх здійснення.
Боржник має право не виконувати свого
обов'язку новому кредиторові до
надання боржникові доказів переходу до
нового кредитора прав у зобов'язанні.

Таким чином, встановивши, що ПАТ "Дельта
Банк" набуло право вимоги за кредитним
договором № 320-009 ФКВ-08 від 05.08.2008 року та
договором поруки, укладеними
відповідно між ТОВ "Укрпромбанк" та
ОСОБА_3, ОСОБА_1, про що останніх було
повідомлено, а також те, що відповідачі
зобов'язання за вказаним договором
належним чином не виконували, у зв'язку
з чим станом на 20.11.2013 року виникла
заборгованість у сумі 48859,52 грн., суд
першої інстанції, на думку колегії
суддів, прийшов до вірного висновку,
про порушення відповідачами прав
позивача та наявності правових підстав
для дострокового стягнення усієї суми
заборгованості.

Доводи апеляційної скарги в частині
ухвалення рішення у зв'язку з
недоведеністю обставин, що мають
значення для справи, і зокрема
відсутності даних щодо повідомлення
боржників про переуступку права
вимоги, колегія суддів вважає
безпідставними, оскільки такі
спростовуються матеріалами справи
(повідомленням, повідомленням, що
надсилалося 09.07.2010 року), про що
згадувалось вище (а.с.36, 100-101).

Не заслуговують на увагу й доводи
апеляційної скарги в частині порушення
судом норм матеріального права (
положень ч.2 ст.516, ч.2 ст.517 ЦК України),
оскільки відповідачами не надано суду
доказів, що вони продовжували
виконувати свій обов"язок по
поверненню кредиту первісному
кредиторові, а також доказів
використання ними свого права вимагати
у нового кредитора доказів переходу
прав у зобов'язанні та відмови ПАТ
"Дельта Банк" у наданні ОСОБА_3 чи ОСОБА_1
таких доказів. Натомість, той факт, що
відповідачами з часу переходу права
вимоги до позивача, впродовж двох років
здійнювалось погашення кредиту саме
новому кредитору, на думку колегії
суддів, свідчить про те, що сумнівів у
них щодо заміни кредитора у
зобов'язанні не було.

Також, твердження апелянта ОСОБА_1 про
безпідставність позовних вимог банку у
зв'язку з відсутністю вимоги про
звернення стягнення на майно
(автомобіль, яким поручився ОСОБА_1),
колегія суддів вважає
необгрунтованими, оскільки наявність
майнової поруки не позбавляє банк
права звернення до суду з позовом про
стягнення усієї суми заборгованості на
підставі ч.2 ст.1054 ЦК України.

Що стосується вимог ПАТ "Дельта
Банк" про зміну рішення суду та
ухваленням нового рішення про
стягнення з відповідача в користь
позивачазаборгованості у розмірі 74755,15
грн. (з врахуванням заяви про
збільшення позовних вимог, яка судом не
була взята до уваги), то враховуючи те,
що позивачем рішення суду в
апеляційному порядку з цих підстав не
оскаржувалось, вказана вимога не може
бути задоволена у даній справі.

У відповідності до ст.308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що ухвалене судом першої
інстанції рішення відповідає вимогам
матеріального та процесуального права,
зібраним доказам, а тому підстав для
скасування з мотивів, викладених в
апеляційній скарзі, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313, 314 ч.1
п.1; 315 ч.ч.1, 2; 319 ч.1; 324 ч.1 п.1; 325 ч.1 ЦПК
України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення Бучацького районного суду від
02 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ на протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Н.Б. Щавурська