Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц778/1698/14
Головуючий у 1 інстанції: Дмитрюк О.В.
Суддя-доповідач: Стрелець Л.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 р.
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізькій області у складі:

головуючого Савченко О.В.,

суддів
Стрелець Л.Г.,

Гончар М. С.

при секретарі:
Мосіній О. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Мотор Січ» на
рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до
Запорізької міської ради, треті особи -
Акціонерне товариство «Мотор Січ»,
П'ята Запорізька державна нотаріальна
контора, про визнання права власності
на імені акції в порядку спадкування за
законом,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся
до суду із позовом до Запорізької
міської ради, треті особи - ПАТ «Мотор
Січ», П'ята Запорізька державна
нотаріальна контора, про визнання
права власності на імені акції в
порядку спадкування за законом, який
уточнював під час розгляду справи.

В обґрунтування позову зазначав, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його мати
ОСОБА_4. Спадкоємцем першої черги за
законом після її смерті є він - її син. З
1970 року і по день своєї смерті його мати
постійно проживала з ним за адресою:
АДРЕСА_1

Оскільки, він був впевнений, що після
смерті матері будь-яке спадкове майно
відсутнє, то до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини він не
звертався.

Влітку 2013 року йому зателефонували, та
запропонували продати їм акції AT
«Мотор Січ», які належать його матері
ОСОБА_4 Оскільки його мати на протязі
тривалого часу працювала в AT «Мотор
Січ», у нього не виникло жодних
сумнівів щодо наявності таких акцій на
її ім'я. Але про їх наявність він не
знав, так як і не знав про їх кількість
та їх номінальну вартість.

В процесі розгляду справи в суді йому
стало відомо, що після смерті матері
залишилась спадщина у вигляді іменних
простих акцій ПАТ «Мотор Січ» у
кількості 10 штук, номінальною вартістю
135 грн. за одну акцію. Також стало
відомо, що починаючи з 1997 р. на акції
нараховувались дивіденди, з 2001 р. сума
по нарахованим але не отриманих
дивідендах склала 535 грн. 70 коп..

Посилаючись на вказані обставини,
просив суд визнати за ним право
власності на 10 простих іменних акцій
Акціонерного товариства «Мотор Січ»,
що належали ОСОБА_4 та дівіденди,
нараховані на ці акції, в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 р.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2014 року
позов задоволено. Визнано за ОСОБА_3
право власності на 10 (десять) простих
іменних акцій Акціонерного товариства
«Мотор Січ», що належали ОСОБА_4 та
дивіденди, нараховані на ці акції, в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 р.

В апеляційній скарзі ПАТ «Мотор Січ»
зазначає, що рішення ухвалено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, тому просить
його скасувати та постановити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст. 307 ЦПК України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Розглядаючи справу щодо вимог позивача
про право спадкування простих іменних
акцій після смерті ОСОБА_4 її сином
ОСОБА_3, суд правильно виходив з
роз'яснень п.1 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008
року „Про судову практику у справах
про спадкування", відповідно до яких у
разі відкриття спадщини до 1 січня 2004
року застосовується чинне на той час
законодавство, зокрема, відповідні
правила ЦК УРСР, у тому числі щодо
прийняття спадщини, кола спадкоємців
за законом.

Згідно з вимогами ст.548,549 ЦК України 1963
року, які діяли на момент відкриття
спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
року ОСОБА_4, для прийняття спадщини
необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.
Визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину: якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном, та якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути
вчинені протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції із
врахуванням вказаної норми закону,
дійшов обгрунтованого висновку про те,
що спадкоємцем першої черги за законом
після померлої ОСОБА_4 є її син ОСОБА_3,
який фактично прийняв спадщину,
оскільки на момент смерті ОСОБА_3
проживав разом з нею та був
зареєстрований в будинку за адресою
АДРЕСА_1

В матеріалах справи міститься довідка
№ 105 від 05.09.2013 року, про те, що ОСОБА_3 на
момент смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 року
проживав та був зареєстрований за
адресою АДРЕСА_1

Згідно п.113 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 14
червня 1994 року № 18/5 і чинної на момент
відкриття спадщини після смерті
ОСОБА_4, доказом вступу в управління чи
володіння спадковим майном можуть
бути: довідка житлово-експлуатаційної
організації, правління ЖБК,
виконавчого комітету місцевої Ради чи
відповідної місцевої державної
адміністрації про те, що спадкоємець
безпосередньо перед смертю
спадкодавця проживав разом з ним, або
про те, що спадкоємцем було взято майно
спадкодавця, копія рішення суду, що
набрало законної сили, про
встановлення факту своєчасного
прийняття спадщини, запис у паспорті
спадкоємця, який свідчить про те, що
спадкоємець був постійно прописаний в
спадковому будинку в період шести
місяців після смерті спадкодавця, та
інші документи, що підтверджують факт
вступу спадкоємця в управління чи
володіння спадковим майном.

Судова колегія вважає, що висновок суду
є вірним. Розглядаючи спір, суд, у
відповідності до вимог ст. 212-214 ЦПК
України повно, всебічно та об'єктивно
з'ясував обставини справи, на які
посилалися сторони, дослідив надані
ними докази і відповідно їх оцінив, дав
належну правову оцінку
правовідносинам, які склалися між
учасниками процесу та правильно
вирішив спір.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 292 ЦПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, а також особи, які не
брали участі у справі, якщо суд вирішив
питання про їх права та обов'язки, мають
право оскаржити в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції повністю
або частково.

Тобто, останніми є особи, які
матеріально заінтересовані в
наслідках вирішення справи та мають
процесуальний інтерес.

Такі особи повинні обґрунтувати своє
право на апеляційне оскарження
судового рішення з посиланням на те,
які їх права й обов'язки вирішив суд.

Як зазначено в апеляційній скарзі і
пояснив представник апелянта в
засіданні суду апеляційної інстанції
права і обов'язки апелянта ухваленим по
справі рішенням не порушені.

Між тим апелянт зазначає, що при
ухваленні оскаржуваного рішення суд
порушив норми матеріального права
зокрема ст. ст. 1268,1270 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги є не
прийнятними, оскільки, як встановлено
судом першої інстанції, спадщина
відкрилась під час дії Цивільного
кодексу 1963 року, який передбачав
звернення до суду з позовом про
визнання права власності на спадкове
майно.

З урахуванням викладеного, колегія
дійшла висновку, що рішення суду першої
інстанції постановлено з додержанням
вимог матеріального і процесуального
права, а доводи апеляційної скарги не
спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції та для постановляння нового
рішення по справі

Керуючись ст. ст. 307,308,313-315,317 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Мотор Січ»
відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2014 року
в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: