Справа № 645/9424/14-ц
Провадження № 2-о/645/161/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2014 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді -Алфьорової Т.М.,

за участю секретаря судових засідань - Ляхової І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа Харківська міська рада - про встановлення факту що має юридичне значення,

встановив:

Заявник ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Посилався на те, що 18 лютого 1999 року ОСОБА_3 склав заповіт, за яким все своє майно, в тому числі належну йому на праві власності частину квартири АДРЕСА_1, заповів ОСОБА_2. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року у м. Запоріжжі і після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1 / 2 частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Ця квартира належить спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на житло № 3846 від 27.10.1995 року. Іншим співвласником зазначеної квартири була дружина ОСОБА_4, ОСОБА_5. Після смерті діда він звернувся з заявою про прийняття спадщини до 3-ї Запорізької державної нотаріальної контори, де й була відкрита спадкова справа за № 36632889 від 24.05.2005 року, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 258285 від 24.05.2005 року. ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 р.. ОСОБА_5, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Таким чином, інших спадкоємців крім нього у ОСОБА_3 не має та за отриманням спадщини ніхто, крім нього не звертався. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину не зміг, оскільки у заповіті при написанні була допущена помилка у імені, а саме: у заповіті вказано «ОСОБА_2», то як його ім'я «ОСОБА_2», а написання його імені у давальному відмінку повинно бути зазначено як «ОСОБА_2». Також у заповіті допущена помилка у по-батькові спадкодавця, а саме зазначено: «ОСОБА_3», тоді як на українській мові по-батькові мого діда «ОСОБА_3». Тобто, при складанні заповіту, нотаріус помилково зазначила по-батькові спадкодавця на російській мові, це також перешкоджає в оформленні спадщини. Нотаріальна контора видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2555/02-31 від 29.10.2014 року, тому вимушений звертатися до суду з цією заявою і просить встановити факт належності ОСОБА_2 заповіту ОСОБА_3 від 18 лютого 1999 року, посвідченого, ОСОБА_7, державним нотаріусом 3-ї Запорізької державної нотаріальної контори. Вказані обставини перешкоджають йому оформити право на спадщину.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_8 підтримала вимоги про встановлення факту належності правовстановлюючого документа в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи - Харківської міської ради до судового засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляду справи у його відсутності, а також подав пояснення, в яких звертав увагу суду на те, що в даному випадку є спір о праві, а тому ця заява не може бути розглянута в окремому провадженню, а також не надані дані, що відсутні інші спадкоємці, які мають право на обов'язкову частину у складі спадщини. Доказів, щодо звернення заявника до уповноваженого органу про внесення виправлень не надано.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню.

Судовим розглядом встановлено, що 18 лютого 1999 року ОСОБА_3 склав заповіт, за яким: все майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилось, у в тому числі належну йому на праві власності всю частину квартири АДРЕСА_1, заповів ОСОБА_2.

ОСОБА_3 доводиться дідом заявника ОСОБА_2, що підтверджується відповідними документами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року у м. Запоріжжі помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції від 16.12.2004 року, актовий запис № 11172.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді 1 / 2 частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на житло № 3846 від 27.10.1995 року. Іншим співвласником зазначеної квартири є ОСОБА_5, дружина ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 26.11.1946 року, виданого Ленінським РЗАГС м. Москва, актовий запис № 3264, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, про що свідчить свідоцтво про смерть, виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції від 25.03.2014 року, актовий запис № 186.

У 2004 році, після смерті ОСОБА_4 заявник ОСОБА_2 звернувся, в установлений законодавством строк, із заявою про прийняття спадщини до 3-ї Запорізької державної нотаріальної контори, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, бульвар Шевченка, буд. 47, де й була відкрита спадкова справа за № 36632889 від 24.05.2005 року, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 258285 від 24.05.2005 року.

Батько заявника - ОСОБА_6, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Виконавчим комітетом Харківської ради народних депутатів УССР, відділом запису актів громадянського стану від 20.01.1992 року, актовий запис № 1119.

Згідно копії спадкоємної спадкова справа за № 36632889 від 24.05.2005 року, наданої 3-ї Запорізькою державною нотаріальної контори м. Запоріжжя, з заявою про при зняття спадщини звертався ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в установлений законодавством строк, із заявою про прийняття спадщини не звертався.

Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину заявник не зміг, оскільки у заповіті при його написанні була допущена помилка у його імені, а саме: у заповіті вказано, що майно спадкодавець заповідає «ОСОБА_2», але його ім'я «ОСОБА_2», а написання імені у давальному відмінку повинно бути зазначено як «ОСОБА_2».

Те що написання імені заявника як «ОСОБА_2» є опискою і заповіт належить заявнику підтверджується наступними доказами: записом у паспорті як «ОСОБА_2» та рос. «ОСОБА_2», свідоцтвом про народження де ім'я заявника зазначено на рос. мові «ОСОБА_2», а також відсутністю помилки у прізвищі та по-батькові, які збігаються із записами ім'я у паспорті.

Також у заповіті допущена помилка у по-батькові спадкодавця, а саме зазначено: «ОСОБА_3», тоді як на українській мови по-батькові правильно буде «ОСОБА_3». Тобто при складанні заповіту нотаріус помилково зазначила по-батькові спадкодавця на російській мові. Підтвердженням того, що допущена помилка по-батькові спадкодавця є наступні докази: у свідоцтві про право власності на житло від 27.10.1995 року № 3846, у технічному паспорті на квартиру, у свідоцтві про шлюб, у свідоцтві про народження батька заявника ОСОБА_6, у відомостях про його батька зазначено на російській мові як «ОСОБА_3».

Відповідно до п.6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, 1. Суд розглядає справи про встановлення факту:... 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;...

Відповідно до Листа Верховного Суду України "Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 1 січня 2012 року: «Водночас на підставі п, б ч. 1 ст. 256 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, що посвідчують особу, наприклад: довідок про поранення чи перебування у госпіталі через поранення, повідомлення військових частин, військкоматів та інших органів військового управління про загибель чи безвісну відсутність у зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту,« страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж, довідки про реабілітацію тощо. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: ... - спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав;...»

Отримати свідоцтво про право на спадщину заявник ОСОБА_2 не зміг із - за вказаних помилок і це підтверджується Постановою державного нотаріуса Третій Запорізької державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2555/02-31 від 29.10.2014 року

З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає задоволенню, так як встановлення вказаного факту тягне за собою встановлення заявниками спадкоємних прав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 213-215, 259 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Заяву ОСОБА_2, заінтересована особа Харківська міська рада - про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2 заповіту ОСОБА_3 від 18 лютого 1999 року, посвідченого ОСОБА_7, державним нотаріусом 3-ї Запорізької державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 2-438.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя -