РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Заочне

Справа №668/15307/14-ц

Пров. №2/668/3489/14

19.12.2014 року Суворовський районний суд м.
Херсона у складі:

головуючого судді
Корецького Д.Б.,

при секретарі
Кур'яніновій В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання втратившим право
користування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом посилаючись на ту обставину, що
він є власником квартири АДРЕСА_1, на
підставі Договору купівлі-продажу
квартири від 23.10.2014 р., що
зареєстрований в реєстрі за № 1856.

Відповідач, ОСОБА_2, є онуком
попереднього власника квартир - ОСОБА_3,
який з 2010 р. мешкає поза межами України,
його особистих речей в квартирі не має.

З огляду на наведене позивач був
змушений звернутись за захистом своїх
порушених прав до суду.

Просить суд визнати відповідача ОСОБА_2
втратившим право користування
квартирою, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник
позивача - ОСОБА_4 позовні вимоги
підтримала повністю, просила суд їх
задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явилась, з невідомих суду причин, про
розгляд вказаної цивільної справи
повідомлялась належним чином та через
ЗМІ.

За таких обставин, відповідно до
ст.ст.169, 224 ЦПК України суд розглянув
справу за його відсутності в порядку
заочного провадження на підставі
наявних в справі доказів.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в судовому
засіданні пояснили, що відповідач є їх
онуком та не проживає за вказаною вище
адресою, речі відповідача в квартирі
відсутні.

Суд, заслухавши пояснення
представника позивача, свідків,
дослідивши матеріали справи, приходить
до висновку, що позов підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, що позивачу
відповідно до Договору купівлі-продажу
квартири від 23.10.2014 р., що
зареєстрований в реєстрі за № 1856,
належить квартира АДРЕСА_1.

Відповідно до домової книги на
квартиру АДРЕСА_1 та копії паспорту
громадянина України ОСОБА_2 останній
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Станом на дату звернення до суду
відповідач з реєстраційного обліку не
знявся, в квартирі не мешкає близько 8
рокив, місце перебування не відоме,
особисті речі відповідача в квартирі
відсутні.

У зв'язку з перебуванням відповідача на
реєстраційному обліку за вказаною
адресою, позивач несе додаткові
витрати по оплаті за
житлово-комунальні послуги.

Відповідно до положень ст. 163 Житлового
кодексу України у разі тимчасовій
відсутності наймача або членів його
сім'ї за ними зберігається займане жиле
приміщення у випадках і в межах
строків, установлених частиною першою,
пунктами 1 і 5 частини третьої і
частиною четвертою статті 71 цього
Кодексу.

Відповідно до ст. 71. ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців. Якщо наймач або члени його
сім'ї були відсутні з поважних причин
понад шість місяців, цей строк за
заявою відсутнього може бути
продовжено наймодавцем, а в разі спору -
судом.

Відповідно до ст. 72 ЖК УКраїни визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Згідно до ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ст. 321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Частиною 1 ст.391 ЦК України передбачено,
що власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Статтею 16 ЦК України визначено, що
кожна особа має право на звернення до
суду за захистом свого особистого
немайнового права та інтересу у спосіб,
визначений договором або законом.

Конституцією України ст.41 та ст.1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якої Україна приєдналась 17
липня 1997 року відповідно до Закону
України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР
«Про ратифікацію конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод 1950
року, Першого протоколу та протоколів
№ 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено
принцип непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне право користування
своїм майном та закріплює право
власника володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК
України). Гарантуючи захист права
власності, закон надає власнику право
вимагати усунення будь-яких порушень
його права хоч би ці порушення і не були
поєднані з позбавленням володіння.
Об'єктом власності особи може бути,
зокрема житло, житловий будинок,
садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України).

Таким чином позовні вимоги є законними,
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.317,319,391 ЦК України,
ст.ст.64,71,72 ЖК України, ст.ст.
10,60,88,212-215,224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що
втратив право користування квартирою,
яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляції в 10-ти
денний строк з дня проголошення
рішення.

Роз'яснити відповідачу, що заочне
рішення може бути переглянуте судом, що
його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача, поданої у 10-денний строк з
дня отримання копії рішення.

СуддяКорецький Д. Б.