Справа № 152/341/14-ц Провадження №
22-ц/772/1762/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Строгий І. Л.Категорія:
27Доповідач: Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області у складі :

головуючого - судді Голота Л.О.

суддів Міхасішина І.В., Стадника І.М.

при секретарі Куленко О.В.

за участі представника відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Вінницької області
апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк»
на рішення Шаргородського районного
суду від 24 квітня 2014р. у справі за
позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, --

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014р. ПАТ КБ «Приватбанк»
звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором. У позові
зазначено, що відповідно до укладеного
договору від 29.09.2005р. відповідач
отримав у позивача кредит в сумі 10000грн.
у вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 %
річних за користування кредитом та з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

Відповідач взяті на себе
обов'язки за кредитним договором
належним чином не виконував, внаслідок
чого станом на 31.12.2013р. ним допущена
заборгованість у загальній сумі 42 254,04
грн., яка складається з : 6816,45 грн.-
заборгованість по тілу кредиту; 32949,30
грн. - заборгованість по сплаті
відсотків; 500грн - штраф(фіксована
частина); 1988,29 грн. - штраф(процентна
складова). ПАТ КБ «Приватбанк»,
посилаючись на положення ст.ст.
526,527,530,1050,1054 ЦК України, просило суд
стягнути з відповідача вказану суму
заборгованості.

Рішенням Шаргородського
районного суду Вінницької області від
24.04.2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

ПАТ КБ «Приватбанк» у своїй
апеляційній скарзі просить дане
рішення скасувати і ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити. Вважає, що відмовляючи
йому в позові, суд першої інстанції не
з'ясував дійсні обставини, які мають
значення для справи, порушив норми
процесуального права і невірно
застосував норми матеріального права.

В суді апеляційної інстанції
представник відповідача ОСОБА_2
просила відмовити у задоволенні
апеляційної скарги та залишити рішення
суду першої інстанції без змін.

Представник апелянта в судове
засідання не з»явився, про день та час
розгляду справи повідомлений належним
чином. Згідно ч.2 ст.305 ЦПК України його
неявка за таких обставин не
перешкоджає розгляду справи в
апеляційному суді.

Вислухавши представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах заявлених вимог і
заперечень та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що вона
задоволенню не підлягає з таких
підстав :

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції правильно виходив
з того, що не зважаючи на наявність у
відповідача заборгованості за
кредитним договором позивачем
пропущено строки позовної давності,
визначені ст.257 ЦК України ( три роки
стосовно вимог про сплату
заборгованості по тілу кредиту і
відсотків).

Крім того, згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК
України позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки ( штрафу,пені).

Згідно правової позиції,
висловленої Верховним Судом України в
постанові від 19.03.2014р (справа № 6-14 цс 14),
відповідно до правил користування
платіжною карткою, які є складовою
кредитного договору, картка діє в межах
визначеного нею строку. За таким
договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст.257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.
Тому доводи апелянта про
безпідставність застосування позовної
давності, оскільки кредитний договір
діє до повного виконання зобов'язань
сторонами, на увагу не заслуговують.
Інші доводи скарги фактично
відтворюють зміст позовних вимог і
містять численні посилання на правові
норми, що регулюють договірні
правовідносини, без їх прив'язки до
конкретних обставин даної справи, а
тому до уваги також не беруться.

Судом встановлено, що у даному
випадку дія картки закінчилася у
вересні 2007 року. Тобто, позовна
давність закінчилася через три роки, а
саме вересень 2010 року. При цьому ПАТ КБ
«Приватбанк» звернулося до суду з цим
позовом лише 25.02.2014 року. ОСОБА_3
згідно ч.4 ст.267ЦК України заявив
клопотання про застосування наслідків
спливу позовної давності, що і було
підставою для відмови у позові.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції не
спростовують.

Норми матеріального і процесуального
права судом застосовані правильно.

За таких обставин підстав для
скасування чи зміни оскаржуваного
рішення не вбачається.

На підставі наведеного і керуючись
ст.ст. 303, 304, 305ч.2, 306ч.1 п.1, 308, 313, 314, 315, 317,
209, 218 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк»
відхилити.

Рішення Шаргородського районного суду
Вінницької області від 24.04.2014 року у
даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :/підпис/

Судді : /підписи/ З оригіналом
вірно: