Справа № 203/8450/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року Кіровський районний
суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді -
Казака С.Ю.

при секретарі -
Місюра К.А.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника відповідача -
Бідняк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Державного підприємства
«Придніпровська залізниця» про
стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом, в
обґрунтування якого посилався на те, що
16.06.2013 року на ст.Новоукраїнка Одеської
залізниці придбав квиток на потяг №63
сполученням Новоукраїнка-Одеса.
Дочекавшись прибуття потягу, він
підійшов до 15 вагону, як то було
зазначено в проїзному документі, та
пред'явив квиток провіднику вагону.
Крім того, він пред'явив документ, що
посвідчує особу - водійські права.
Незважаючи на це, з незрозумілих
причин, без будь-яких пояснень та
обґрунтувань, провідником було
сказано, щоб він здійснив посадку в 7
вагоні. Проти цього він заперечував та
вказав, що в нього проїзний документ
саме в 15 вагон, а також, що на
ст.Новоукраїнка потяг стоїть незначний
час, а тому він фізично не встигне до 7
вагону. Хоча він наполягав на праві
проїзду в пасажирському потязі,
провідниця до вагону його не допускала.
Поїзд почав рух, коли він перебував на
сходах вагону, а під час руху поїзду
провідниця намагалась його
виштовхнути з вагону, що суперечить
нормам моралі, безпеки руху на
залізниці та нормативним актам. Після
того, як він все ж таки потрапив до
тамбуру вагону, він зробив зауваження
провідниці з приводу її дій та вказав,
що є інвалідом, на що почув образи з
приводу своєї інвалідності. Йому було
досить неприємно, оскільки ці образи
чули інші пасажири, що перебували у
вагоні. Після образ, провідник почала
погрожувати йому начальником потягу та
працівниками транспортної міліції, на
що він зазначив, що не допускав зі своєї
сторони будь-яких порушень
громадського порядку. В зв'язку з тим,
що його не допускали до вагону, шлях від
ст.Новоукраїнка до ст.Помічна він
перебував у тамбурі вагону, двері якого
під час руху були постійно відкриті.
Незважаючи на те, що у вартість квитка
входила плата за білизну, її було
видано лише через годину перебування у
вагоні. Також під час вчинення
провідником неправомірних дій, було
пошкоджено його верхній одяг. Розмір
заподіяної йому моральної шкоди
визначити важко, але відповідач має
компенсувати ті емоційні страждання,
які довелось перенести йому та його
родині та витрати, пов'язані з
відновленням психічного стану,
відпочинком від усього, що сталось з
ним та членами його родини. Розмір
душевних страждань він оцінює в сумі
150000 грн. Ціна враховує усі страждання,
які довелось перенести, зокрема,
порушення звичайного життя,
негативного впливу на стан здоров'я, а
також моральні страждання, пов'язані з
порушенням його споживчих прав. На
підставі викладеного позивач просив
суд стягнути з відповідача у рахунок
відшкодування моральної шкоди 150000 грн.

В судовому засіданні позивач
позов підтримав та просив задовольнити
його в повному обсязі.

Представник відповідача -
Державного підприємства
«Придніпровська залізниця» позов не
визнав та просив відмовити в його
задоволенні за необґрунтованістю і не
підтвердження належними доказами.

Заслухавши пояснення сторін,
допитавши свідків, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається
з матеріалів справи, що позивачем 16.06.2013
року було придбано квиток на потяг №63
сполученням Новоукраїнка-Одеса.

Як зазначив позивач в своєму
позові та поясненнях під час розгляду
справи, при здійсненні посадки до
вагону №15 зазначено поїзду, який було
зазначено в проїзному документі,
провідником вагону йому було
відмовлено в здійснені посадки до
вагону без пояснення причин та
запропоновано здійснення посадки
через вагон №7 поїзду. При цьому, при
намаганні потрапити до вагону, після
початку руху поїзду, провідник
перешкоджала цьому, намагалась його
виштовхнути з вагону. Вказані
протиправні дії відносно нього,
завдали йому моральних страждань.

Представник відповідача в
судовому засіданні заперечувала
викладені в позовній заяві обставини
щодо протиправних дій провідника
вагону, зазначивши, що останньою дійсно
було відмовлено позивачу в здійсненні
посадки до вагону №15 через ненадання
останнім документу, що посвідчує особу
останнього. При цьому, ОСОБА_1 мотивував
це тим, що квиток він придбав без
пред'явлення такого документу. Для
вирішення конфліктної ситуації
провідник запропонувала останньому
звернутись до штабного вагону, на що
ОСОБА_1 став поводити себе агресивно,
сипати погрози, розірвав провіднику
спідницю та скориставшись цією
ситуацією самовільно здійснив посадку
у вагон.

Також зазначив, що підставою
притягнення провідника до
дисциплінарної відповідальності стало
те, що при виникненні вказаної
конфліктної ситуації остання в
порушення вимог Інструкції не
викликала начальника поїзда для
врегулювання такої ситуації.

Вказані обставини підтвердили в
судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та
ОСОБА_4

Зокрема свідок ОСОБА_3 пояснив, що
при здійсненні посадки до вагону
ОСОБА_1 пред'являв провіднику лише
проїзний квиток. На вимогу провідника
пред'явити документ, що посвідчує
особу, відмовився його надати. Після
початку руху потягу ОСОБА_1 схватився
за поручні, почав хватати провідника за
руки, юбку, штовхати.

Свідок ОСОБА_4 зазначив, що
перебуваючи у вагоні через відкрите
вікно чув, як виник кон-флікт між ОСОБА_1
та провідником, оскільки на вимогу
останнього пред'явити документ, що
посвідчує особу, останній відмовився
це робити. Як позивач потрапив до
вагону він не бачив, але в подальшому
він бачив, що у провідника була порвана
юбка, документ, що посвідчує особу,
ОСОБА_1 пред'явив вже перебуваючи у
вагоні.

Допитані в судовому засіданні за
клопотанням позивача свідки ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 вказаних обставин не
спростували, фактично підтвердивши
лише факт виникнення між ОСОБА_1 та
провідником конфліктної ситуації з
приводу допуску останнього до посадки
у вагон. Проте, про факт пред'явлення
позивачем при здійсненні посадки
провіднику вагону документу, що
посвідчує особу, а також факт
виштовхування позивача при намаганні
потрапити до вагону після початку руху
поїзду вказані свідки в своїх
поясненнях не вказували.

Крім того, суд враховує, що
вказані свідки є знайомими позивача
ОСОБА_1 В той час, як факт протиправної
поведінки самого позивача
підтверджується показаннями свідка
ОСОБА_3, що не являється працівником
відповідача та є не заінтересованою у
справі особою.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутись
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.23 ЦК
України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Згідно п.7.2 Правил перевезення
пасажирів, багажу, вантажобагажу та
пошти залізничним транспортом України,
затверджених наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України №1196 від
27.12.2006 року, посадка в поїзд осіб, що
здійснюють поїздку за повними
проїзними документами, здійснюється за
пред'явлення проїзного документа та
документа, який посвідчує особу
(паспорта громадянина України,
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон, дипломатичного
паспорта України, службового паспорта
України, посвідчення особи моряка,
посвідчення члена екіпажу, посвідчення
особи на повернення в Україну,
тимчасового посвідчення громадянина
України, посвідчення водія,
посвідчення особи без громадянства для
виїзду за кордон, посвідчення особи,
яка потребує додаткового захисту,
проїзного документа для виїзду за
кордон особи, яку визнано біженцем, та
особи, яка потребує додаткового
захисту, довідки про звернення за
захистом в Україні, посвідки на
постійне проживання, посвідки на
тимчасове проживання, картки мігранта,
посвідчення біженця, проїзного
документа біженця, паспортного
документа іноземця та особи без
громадянства).

Згідно п.7.3 Правил провідник
(стюард) вагона зобов'язаний перед
подачею поїзда для посадки пасажирів
вивісити трафарет та порядковий номер
вагона, а після зупинки вагона -
своєчасно відкрити двері та розпочати
посадку пасажирів, перевіряючи при
цьому наявність проїзних документів,
їх відповідність даті відправлення
поїзда, номеру поїзда і вагона, ваги і
розмірів ручної поклажі встановленим
нормам, а в разі потреби - перевізні
документи про оплату ручної поклажі, що
перевозиться разом з пасажиром.

Пасажири без проїзних документів
чи з недійсними проїзними документами,
з прізвищем та іменем у проїзному
документі, які не відповідають даним
документа, що посвідчує особу (за
винятком допущених описок не більше
трьох знаків), без документів, що
посвідчують особу, з ручною поклажею
більше встановлених норм та з
перевищенням розмірів, установлених
для ручної поклажі, у вагон не
допускаються.

З урахуванням зазначених вище
обставин та положень ЦК України та
Правил перевезення пасажирів, багажу,
вантажобагажу та пошти залізничним
транспортом України, затверджених
наказом Міністерства транспорту та
зв'язку України №1196 від 27.12.2006 року,
того факту, що під час з'ясування
обставин по справі та дослідження
доказів об'єктивно факт протиправної
поведінки працівників Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця» по відношенню до позивача
не встановлено та навпаки, встановлено
факт не дотримання позивачем вимог п.7.2
Правил перевезення пасажирів, багажу,
вантажобагажу та пошти залізничним
транспортом України, затверджених
наказом Міністерства транспорту та
зв'язку України №1196 від 27.12.2006 року,
щодо ненадання при здійсненні посадки
до поїзду документу, що посвідчує його
особу, що давало законні підстави (п.7.3
Правил) для відмови позивачу в
здійсненні посадки, суд приходить до
висновку про безпідставність
заявлених ОСОБА_1 вимог, не
підтвердження їх належними та
достатніми доказами і необхідність
відмови в задоволенні позову в повному
обсязі.

Оскільки позивач звертався до
суду з позов за захистом прав споживача
та відповідно до закону був звільнений
від сплати судового збору, в зв'язку з
відмовою в задоволенні позову судові
витрати по справі слід компенсувати за
рахунок держави.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст.23,1167 ЦК України, пп.7.2,7.3
Правил перевезення пасажирів, багажу,
вантажобагажу та пошти залізничним
транспортом України, затверджених
наказом Міністерства транспорту та
зв'язку України №1196 від 27.12.2006 року,
ст.ст.3,10,11,27,31,58-61,88,212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Державного підприємства
«Придніпровська залізниця» про
стягнення моральної шкоди - відмовити
повністю.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку на подачу
апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено
до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Кіровський районний суд
м.Дніпропетровська шляхом подачі
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
С.Ю. Казак