АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 671/1575/14-ц
Провадження № 22-ц/792/2476/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів

судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької
області

у складі:

Пастощука М.М. (головуючий)

Варвус Ю.Д., Заїки В.М.

при секретарі Кошельнику В.М.

з участю: ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
ОСОБА_6 в своїх інтересах та інтересах
неповнолітнього ОСОБА_7 на рішення
Волочиського районного суду від 18
листопада 2014 року цивільну справу за
позовом ОСОБА_6 в своїх інтересах та
інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 до
ОСОБА_5, Волочиської міської ради, третя
особа - орган опіки та піклування
Волочиської райдержадміністрації, про
визнання свідоцтва про право власності
на житло частково недійсним та
визнання права власності на 2/3 частини
квартири.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника позивача, відповідача,
ознайомившись з доводами апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Звертаючись в суд з позовом ОСОБА_6 в
своїх інтересах та інтересах
неповнолітнього ОСОБА_7 вказувала, що
після одруження з ОСОБА_5, вона з сином
ОСОБА_9 з листопада 1997 року стала
проживати спільно з відповідачем в
квартирі АДРЕСА_1. Проте ОСОБА_5 без її
участі та участі неповнолітньої дитини
приватизував вказану квартиру, чим
порушив їх права. А тому позивач
просила суд визначити частково
недійсним свідоцтво про право
власності на житло від 20 грудня 2002 року,
визнавши за нею та сином ОСОБА_7 право
власності на 2/3 вказаної квартири, а за
ОСОБА_5 право власності на 1/3 квартири.

Рішенням Волочиського районного
суду від 18 листопада 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення, яким
задовольнити її позовні вимоги в
повному обсязі.

На підтвердження незаконності
рішення зазначається, що висновок суду
першої інстанції про те, що підставою
для передачі у приватну власність і
видачу 20 грудня 2002 року свідоцтва про
право власності на житло ОСОБА_5 стало
розпорядження завідуючого відділом
приватизації Волочиського
міськвиконкому № 262 від 18.12.2002 року, про
визнання частково недійсним якого
позивачка не просить, а без цього не
можливо визнати частково недійсним
саме свідоцтво, є неправильним.
Відповідно до ч.2 ст. 8 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» передача займаних
квартир здійснюється в спільну сумісну
або часткову власність за письмовою
згодою всіх повнолітніх членів сім`ї,
які постійно мешкають в даній квартирі,
в тому числі тимчасово відсутніх, за
якими зберігається право на житло, з
обов'язковим визначенням
уповноваженого власника квартири.
Отже, небажання відповідача включити
позивачку та їхнього сина в заяву для
взяття участі в приватизації позбавляє
можливості самого ОСОБА_5 на отримання
квартири у власність.

В засіданні апеляційного суду
представник позивача апеляційну
скаргу підтримав з викладених у ній
мотивів.

Відповідач ОСОБА_5 апеляційну
скаргу не визнав, рішення суду вважає
законним та обґрунтованим.

Представники відповідача Волочиської
міської ради, третьої особи - органу
опіки та піклування Волочиської
райдержадміністрації в судове
засідання не з'явилися, про день, час та
місце слухання справи повідомлені у
встановленому законом порядку.

Колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
мотивів.

Судом першої інстанції встановлено,
що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживали разом із
ОСОБА_5 в спірній квартирі з 1997-1998 років.
Таким чином, відповідно до вимог ст. 8
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду» вони мали
право приймати участь в приватизації
квартири АДРЕСА_1. Підставою для
передачі у приватну власність і видачу
20.12.2002 року свідоцтва про право
власності на житло ОСОБА_5 стало
розпорядження завідуючого відділом
приватизації Волочиського
міськвиконкому № 262 від 18.12.2002 р., про
визнання частково недійсним якого
позивачка не просить.

Враховуючи наведене, суд прийшов до
висновку, що без заявлення таких вимог
суд не може визнати частково недійсним
саме свідоцтво про право власності на
житло. Також, на думку суду, не можна
визнати за ОСОБА_6 та її неповнолітнім
сином ОСОБА_7 право власності на 2/3
спірної квартири, оскільки порядок
набуття права власності на таке житло
врегульований Законом України «Про
приватизацію державного житлового
фонду».

Такі висновки суду є правильними і
відповідають вимогам закону.

Звертаючись в суд з позовом ОСОБА_6
вказувала про порушення права її та
сина на приватизацію квартири у
відповідності до ст. 8 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду».

Реалізація такого права позивачем
можлива лише зі стадії звернення всіх
повнолітніх членів сім'ї, які постійно
проживають в квартирі, із заявою до
органу приватизації про приватизацію
квартири.

Після прийняття рішення про
передачу житла у приватну власність,
орган БТІ видає свідоцтво про право
власності на житло.

Отже, захист права ОСОБА_6 можливий
шляхом визнання незаконним
розпорядження відділу приватизації
про передачу квартири у власність та
свідоцтва про право власності на житло
у повному обсязі. При цьому, суд не може
визнавати право власності на 2/3
квартири за позивачем та її сином,
оскільки набуття права власності має
здійснюватися в порядку Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду».

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає справи в межах заявлених
позовних вимог.

Оскільки ОСОБА_6 не просила визнати
незаконним розпорядження відділу
приватизації про передачу квартири у
власність та свідоцтва про право
власності на житло у повному обсязі,
суд не мав підстав для задоволення її
позовних вимог.

Норми матеріального права застосовані
судом правильно, порушень
процесуального закону, які б були
підставою для скасування рішення,
судом не допущено. Тому наявні підстави
для відхилення апеляційної скарги на
підставі ст. 308 ЦПК України.

З огляду на викладене, доводи
апеляційної скарги не впливають на
законність рішення суду першої
інстанції, оскільки вони не містять
підстав для його скасування чи зміни.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 317 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 в своїх
інтересах та інтересах
неповнолітнього ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Волочиського районного
суду від 18 листопада 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:підпис Судді:
підписи

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду М.М.
Пастощук

===============================================================

Головуючий у І інстанції - Намистюк В.П.

Доповідач - Пастощук М.М.
Категорія № 5