Дата документу 26.11.2014 Справа № 554/8271/13-ц
26 листопада 2014 року
Справа № 2554/3219/2014
Провадження №
Октяюрський районний суд м. Полтави в
Головуючої судді - Тімошенко Н.В.
При секретарі - Малич Я.А..
За участю позивача - ОСОБА_1, її
представника - ОСОБА_2
За участю представника відповідача -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про
зміну розміру аліментів та стягнення
додаткових витрат, -
03 липня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про
зміну способу стягнення аліментів на
утримання неповнолітньої дитини.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України від 18 червня 2014 року рішення
Октябрського районного суду м. Полтави
від 21 серпня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Полтавської області
від 11 листопада 2013 року - скасовані і
дана справа передана на новий розгляд.
09 листопада 2014 року в ході розгляду
справи, позивачка позовні вимоги
уточнила та прохала стягнути з
відповідача 500 грн. з урахуванням
індексу інфляції щомісячно аліментів
до досягнення дитиною повноліття та 500
грн. з урахуванням індексу інфляції
щомісячно на додаткові витрати
У судовому засіданні позивачка та її
представник позовні вимоги підтримали
Представник відповідача прохав
відмовити у задоволенні позовних
Суд, вислухавши пояснення сторін та
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи, вважає позовні
вимоги підлягають частковому
Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях .
Відповідно до ст.214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує
зокрема: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовуються вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; які правовідносини
випливають зі встановлених обставин;
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.
Отже, суд розглядає справу за
наявними у справі доказами, які надані
Судом встановлено, що сторони
перебували у шлюбі, від якого мають
неповнолітню дитину ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачкою
та перебуває на її триманні.
Рішенням Семенівського районного суду
Полтавської області від 06 березня 2008
року стягнуто з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_1 аліменти на утримання
неповнолітньої доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх
видів заробітку щомісячно і до
досягнення дитиною повноліття.

За правилами ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Статтею 181 СК України визначено способи
виконання батьками такого обов'язку.

Відповідно до вимог ст. 184 СК України,
якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходів отримує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Згідно із ст. 192 СК України розмір
аліментів, визначений за рішенням суду
за домовленістю між батьками, може бути
згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них.

Водночас статтею ст.373 ЦПК України
зміна способу і порядку виконання
рішення, передбачена лише за наявності
обставин, що утруднюють виконання
рішення (хвороба боржника або членів
його сім'ї, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо).

Дані підстави відображено в ст.36 в
закону України «Про виконавче
провадження», в рамках якого
виконується рішення суду.

Тобто, зміна способу в даному випадку
передбачає наявність не лише критерію
визначеного ст.184 СК України
(нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі), а й наявність
обставин, що ускладнюють виконання
рішення суду Семенівського районного
суду Полтавської області.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.42
- довідка сумарної заборгованості по
аліментам видана ВДВС Семенівського
РУЮ) на момент подачі позову (03.07.2013
року) в Відповідача заборгованість
перед Позивачем відсутня, тим паче
існувала переплата в 1094,20 грн.

Факт виконання рішення належним чином,
та відсутності заборгованості має своє
підтвердження в довідках станом на
01.11.2013 року, де переплата 187,46 грн., та на
01.10.2014 року згідно якої переплата є
більш суттєвою й становить 2 164,34 грн.

Окрім вказаного, Позивач, сторона,
котра відповідно ст.60 ЦПК України
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається при зверненні з
позовом, не надала жодного доказу, крім
довідки про заборгованість річної
давнини, що не відповідав дійсності на
момент його подачі.

Згідно ст. 51 Конституції України
та ст.180 СК України батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття.

У відповідності до ст.182 СК
України, при визначенні розміру
аліментів, суд враховує матеріальне
становище платника аліментів,
наявність у платника аліментів інших
дітей, інші обставини справи.

Статтею 185 Сімейного Кодексу України
визначеного той з батьків, з кого
присуджено стягнення аліментів на
дитину, а також той з батьків, до кого
вимога про стягнення аліментів не була
подана, зобов'язані брати участь у
додаткових витратах на дитину, що
викликані особливими обставинами
(розвитком здібностей дитини, її
хворобою, каліцтвом тощо). Розмір
участі одного з батьків у додаткових
витратах на дитину в разі спору
визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення. Додаткові витрати на дитину
можуть фінансуватися наперед або
покриватися після їх фактичного
понесення разово, періодично або
постійно.

Позивачка посилалась на те, що
малолітня ОСОБА_5 має хронічне вроджене
захворювання, розмір суми, що
необхідний для її лікування та
реабілітації можна передбачити, тому
відповідач також зобов'язаний нести
додаткові витрати в розмірі 500 грн.
щомісячно.

Проте, позивачка не надала жодного
доказу про необхідність певного
лікування доньки в майбутньому, а також
про сплату понесених нею додаткових
витрат на лікування дитини. Тому вимоги
в цій частині задоволенню не
підлягають.

В зв'язку з викладеним, у
відповідності до ст.ст., 80, 180-183, 185, 191
Сімейного кодексу України визначений
позивачкою розмір аліментів підлягає
стягненню на її користь.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 209, 212 -215 ЦПК України, ст.
141,160,161,180-183, 185, 191Сімейного кодексу
України /в редакції 2003 року/, Закону
України «Про охорону дитинства»,
Декларацією прав дитини, Конвенцією
про права дитини, Постановою Пленуму
Верховного суду України № 11 від 21
грудня 2007 року „Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюбу,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя , суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зміну
розміру аліментів та стягнення
додаткових витрат - задовольнити
частково.

Змінити розмір аліментів на
утримання малолітньої дитини ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, визначених рішенням
Семенівського районного суду
Полтавської області від 06 березня 2006
року стягнувши із ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_1 аліменти на утримання
малолітньої дитини - ОСОБА_5 у твердій
грошовій сумі в розмірі 500 грн. з
урахуванням індексу інфляції щомісяця,
починаючи з 03 липня 2013 року до
досягнення нею повноліття.

У задоволенні позовних вимог щодо
стягнення додаткових витрат на
малолітню дитину ОСОБА_5 - відмовити за
недоведеністю.

Апеляційну скаргу на рішення суду
першої інстанції може бути подано до
Апеляційного суду Полтавської області
через Октябрський районний суд м.
Полтави протягом десяти днів з дня
проголошення.

СуддяН. В. Тімошенко