Справа № 2-344-14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2014 року
Солом'янський
районний суд м. Києва

в складі головуючого судді
Бобровник О. В.

при секретарі:
Мурга Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ПАТ «НЕОС БАНК» - про стягнення
заборгованості за договором
банківського рахунку, відшкодування
шкоди та пені,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ПАТ «НЕОС БАНК» - про стягнення
заборгованості за договором
банківського рахунку, відшкодування
шкоди та пені.

Позивач при зверненні до суду
мотивував свої вимоги тим, що 16 травня
2011 року він, ОСОБА_1, який є громадянином
Республіки Ємен прибув в Україну.

19 травня 2011 року позивач уклав з ПАТ
"БАНК КІПРУ" договір № 24153 банківського
рахунку в валюті - доларах США.

Відповідно до умов договору,
відповідач відкрив позивачу рахунок.

Таким чином між позивачем та
відповідачем фактично укладена угода
банківських послуг щодо здійснення
розрахунків за дорученням клієнтів.

На вказаний рахунок позивачем були
перераховані гроші (валюта): 17 червня 2011
р. в сумі 227 970 доларів США і 22 червня 2011
р. в сумі 106 574 доларів США, а всього в
сумі 334 544 доларів США.

Позивач зазначає, що 1 липня 2011 року він
виїхав з України.

Після прибуття на батьківщину, він
дізнався, що 1 липня 2011 року гроші в сумі
334 544 доларів США були зняті готівкою
невідомими особами у відділенні № 7 ПАТ
"БАНК КІПРУ" на підставі довіреності,
виданої від імені гр. Ємену ОСОБА_1
(ідентифікаційний код № НОМЕР_1 8 червня
2011 року на ім'я ОСОБА_2.

Зазначена довіреність посвідчена
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
та зареєстрована в єдиному реєстрі
довіреностей за № 1460.

Позивач зазначає, що відповідач видав
кошти позивача на підставі
довіреності, яка видача від імені іншої
особи, оскільки позивач ніяких угод на
розпорядження банківським рахунком
НОМЕР_3 третіми особам не укладав,
ніяких довіреностей на зняття коштів
також не видавав.

Також позивач зазначав, що вчинити
вказаний правочин позивач взагалі не
міг, оскільки 8 червня 2011 року був за
межами України.

У зв'язку з вищевказаними обставинами,
представник позивача неодноразово
звертався до відповідача з вимогою
повернути позивачу неправомірно
видані гроші, проте, відповідач свої
зобов'язання до теперішнього часу не
виконав, грошові кошти позивачу не
повернув.

В зв'язку із зазначеним, позивач
вважаючи свої права порушеними просив
суд стягнути з відповідача на свою
користь заборгованість за договором
банківського рахунку у сумі (з
урахуванням індексу інфляції) у
розмірі 337 937,95 доларів США, що в
еквіваленті на національну валюту
становить 2700124 грн. 22коп.), три проценти
річних у сумі 24 059,67 доларів США, що в
еквіваленті на національну валюту
становить 192236 грн. 76 коп., пеню у сумі 176
437,59 доларів США, що в еквіваленті на
національну валюту становить 1 409 736 грн.
34 коп., а всього на загальну суму 538435,21
доларів США, що в еквіваленті на
національну валюту становить 4302097 грн.
32 коп., а також моральну шкоду в сумі 300
000 грн.

Позивач в судове засідання не з'явився,
направши до суду замість себе
представника, який в судовому
засіданні позовну заяву підтримав в
повному обсязі, просив суд про
задоволення позову.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечував в повному обсязі
посилаючись на те, що правочин стосовно
видачі довіреності та сама довіреність
від 08. 06. 2011 року недійсними в судовому
порядку визнані не були, то з огляду на
презумпцію правомірності правочину,
ПАТ «Банк Кіпру» видав кошти з рахунку
вкладника уповноваженій на це особі
правомірно, таким чином, зобов'язання у
ПАТ «Банк Кіпру» перед вкладником щодо
видачі коштів з банківського рахунку
відсутні, а зобов'язання за договором є
припиненими, у зв'язку з їх виконанням.
В зв'язку із зазначеним представник
відповідача просив суд відмовити в
задоволенні позову повністю.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, вивчивши та
дослідивши матеріали справи,
об'єктивно оцінивши докази, які
містяться в справі, приходить до
наступних висновків.

Судом встановлено, що між ПАТ «БАНК
КІПРУ», правонаступником якого є ПАТ
«НЕОС БАНК» та ОСОБА_1 (вкладник) 19.05.2011
року укладений договір №24153
банківського рахунку

Відповідно до п. 1.1 договору, банк
відкриває вкладнику поточний рахунок
НОМЕР_3 в іноземній валюті (долар США)
для обліку коштів здійснення операцій
відповідно до вимог чинного
законодавства України та нормативних
актів НБУ.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України
«Про банки і банківську діяльність»
відносини банку з клієнтом регулюються
законодавством України,
нормативно-правовими актами
Національного банку України та угодами
(договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 Цивільного
кодексу України за договором
банківського рахунка банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком.

Договір банківського рахунку
укладається для відкриття клієнтові
або визначеній ним особі рахунка у
банку на умовах, погоджених сторонами
(ч. 1ст. 1067 ЦК України).

На відкритий вкладником рахунок 17.06.2011
року та 22.06.2011 року перераховано
грошові кошти на загальну суму 334 544
доларів США.

Відповідно до ч. 2 ст. 1066 Цивільного
кодексу України банк не має права
визначити та контролювати напрями
використання грошових коштів клієнта
та встановлювати інші, не передбачені
договором або законом, обмеження його
права розпоряджатися грошовими
коштами на власний розсуд.

Згідно із ч. 3 ст. 1068 Цивільного кодексу
України банк зобов'язаний за
розпорядженням клієнта видати або
перерахувати з його рахунка грошові
кошти в день надходження до банку
відповідного розрахункового
документа, якщо інший строк не
передбачений договором банківського
рахунка або законом.

Пунктом 3.1.3 договору передбачено право
вкладника надати довіреність іншій
особі на здійснення операцій по
рахунку (на розпорядження рахунком),
оформивши її згідно з вимогами чинного
законодавства України.

Вбачається, що до Банку із заявою про
видачу коштів, які знаходились на
поточному рахунку, 01 липня 2011 року
звернувся ОСОБА_2, який діяв від імені
вкладника на підставі довіреності,
посвідченої 08.06.2011 року приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3

Відповідно до вищевказаної
довіреності ОСОБА_2 уповноважений
вчиняти наступні дії від імені
вкладника: представляти інтереси
довірителя перед будь-якими юридичними
та фізичними особами, банківськими
установами, підприємствами та
організаціями, незалежно від форм
власності та підпорядкування, Фондом
гарантування вкладів з питань
розпорядження поточним рахунком за №
НОМЕР_2, відкритим на ім'я вкладника у
ПАТ «БАНК КІПРУ», згідно договору №24153
банківського рахунку, для цього ОСОБА_2
надається право виконувати такі дії:

- мати вільний доступ до карткового
рахунку Довірителя та депозитного
рахунку та інформації щодо них;

- користуватися вищевказаним поточним
рахунком;

- подавати від імені Довірителя заяви
та документи, які будуть необхідні для
виконання даної довіреності;

- розписуватися за Довірителя;

- одержувати через касу будь-якого
банку готівкові суми (в тому числі
нараховані відсотки) без обмежень їх
розміру з поточного рахунку
Довірителя;

- укладати угоди, що необхідні для
виконання наданих вище повноважень;

- перераховувати кошти для сплати
податків, мита та інших платежів;

- а також виконувати всі інші дії,
необхідні для виконання цієї
довіреності.

Правовідносини, що виникають під час
відкриття банками, поточних і
вкладних (депозитних) рахунків у
національній та іноземних валютах,
зокрема, фізичними особами регулює
Інструкція про порядок відкриття,
використання і закриття рахунків у
національній та іноземних валютах,
затвердженої постановою Правління
Національного банку України від 12.11.2003
№492.

Вбачається, що діючи у відповідності із
вимогами вище вказаної Інструкції про
порядок відкриття, використання і
закриття рахунків у національній та
іноземних валютах, 01.07.2011 року на
підставі довіреності, посвідченої
08.06.2011 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 та після ідентифікації
довіреної особи, Банком була здійснена
видаткова операція, шляхом видачі
грошових коштів, які знаходились на
рахунку Вкладника.

Листом Національного банку України від
16.07.2013 №25-113/1514, копія якого додана
позивачем до позовної заяви, також
підтверджується, що ПАТ «БАНК Кіпру»
при видачі коштів з банківського
рахунку вкладника діяв правомірно,
оскільки жодних порушень з боку ПАТ
«БАНК КІПРУ» Національний банк України
не виявив.

Таким чином, керуючись умовами
Договору, та, з огляду на повноваження,
якими був наділений ОСОБА_2, згідно із
вищевказаною довіреністю, ПАТ «БАНК
КІПРУ», діючи відповідно до
законодавства України про банки і
банківську діяльність та Інструкції
про порядок відкриття, використання і
закриття рахунків у національній та
іноземних валютах, правомірно 01.07.2011
видав довіреній особі з поточного
рахунку Вкладника НОМЕР_3 грошові кошти
в сумі 334 544 доларів США.

Позовні вимоги щодо повернення
грошових коштів в сумі 334 544 доларів США
позивач обґрунтовує тим, що він ніяких
угод на розпорядження банківським
рахунком НОМЕР_3 третіми особами не
укладав, і ніяких довіреностей на
зняття коштів не видавав.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин
є правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Правочин щодо видачі довіреності, на
підставі якої від імені вкладника діяв
ОСОБА_2, та сама довіреність судом
недійсними не визнано.

Зокрема, рішенням Апеляційного суду м.
Києва від 18.09.2013 у справі №2-1934/13
(760/3475/13-ц) позивачеву відмовлено в
задоволенні позову до ОСОБА_2,
приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_3,
третя особа ПАТ «БАНК КІПРУ» про
визнання правочину - видачу
довіреності, виданої 08.06.2011 від імені
гр. Ємену ОСОБА_1 гр. Сирії ОСОБА_2 та
довіреності від імені гр. Ємену ОСОБА_1
громадянину Сирії ОСОБА_2,
зареєстровану в Єдиному реєстрі
довіреностей за №1460-недійсними з
моменту їх вчинення та видачі.

Крім того, за результатами перевірки,
проведеної Головним управлінням
юстиції у м. Києві з питань додержання
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
правил ведення нотаріального
діловодства та порядку вчинення
нотаріальних дій при посвідченні
довіреності від імені ОСОБА_1 на ім'я
ОСОБА_2 не встановлено (лист Головного
управління юстиції у м. Києві від 14.01.2013
№34675/0/11-12 додано до позовної заяви
позивача).

Оскільки правочин стосовно видачі
довіреності та сама довіреність від
08.06.2011 року недійсними в судовому
порядку не визнано, то з огляду на
презумпцію правомірності правочину,
ПАТ «БАНК КІПРУ» видав кошти з рахунку
вкладника уповноваженій на це особі
правомірно.

Відповідно до ст. 598 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Таким чином вбачається, що
заборгованості у ПАТ «БАНК КІПРУ»
перед вкладником щодо видачі коштів з
банківського рахунку відсутня, а
зобов'язання за договором є
припиненими, у зв'язку із їх виконанням.

Окрім того, вбачається, що після видачі
грошових коштів вкладник жодного разу
особисто до ПАТ «БАНК КІПРУ» з
будь-якими заявами чи претензіями щодо
повернення йому коштів, а також про
втрату чи викрадення у нього
документів щодо вказаного
банківського рахунку, не звертався.

Також, слід зазначити, що в своїй
позовній заяві позивач вказує на те, що
19.05.2011 між ним та ПАТ «БАНК КІПРУ» був
укладений договір банківського
рахунку №24153.

До своєї позовної заяви позивач додав
фотокопію (ксерокопію) договору
банківського рахунку №24153 від 19.05.2011.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко-і
відеозаписів, висновків експертів.

Згідно із ч. 1 ст. 64 ЦПК України
письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЦПК України
письмові докази, як правило, подаються
в оригіналі. Якщо подано копію
письмового доказу, суд за клопотанням
осіб, які беруть участь у справі, має
право вимагати подання оригіналу.

Пунктом 7.3 Договору банківського
рахунку №24153, ксерокопія якого додана
позивачем до позовної заяви,
передбачено, що цей договір
складається у двох примірниках, один з
яких знаходиться в банку, другий- у
вкладника.

Таким чином, у позивача, має бути в
наявності його примірник договору в
оригіналі.

Однакпозивачем до суду було надано
фотокопію (ксерокопію) договору
банківського рахунку №24153 від 19.05.2011
року.

При цьому, в порушення ч. 2 ст. 64 ЦПК
України, під час розгляду справи
позивач та його представник не надали
оригінал вказаного договору, який,
враховуючи умови п. 7.3 договору, мав би
бути у позивача, як один з примірників
договору.

В процесі розгляду справи,
представником відповідача було
заявлено клопотання про проведення
технічної експертизи документа.

За результатами проведеної в рамках
цієї цивільної справи експертизи
встановлено, що «копія договору №24153.
від 19.05.2011, укладеного між ПАТ «БАНК
КІПРУ» та ОСОБА_1 про відкриття
вкладнику поточного рахунку НОМЕР_3,
яка міститься у матеріалах справи, на
аркушах під порядковими номерами 24 та
25, виготовлена із копії, яка в свою
чергу, була виготовлена з оригіналу
договору №24153 від 19.05.2011, наданого
до інституту через Солом 'янський
районний суд м. Києва Публічним
акціонерним товариством «БАНК КІПРУ»
(висновок експерта №8070/14-33 від 28.08.2014).

Отже, вказаним висновком експерта
підтверджується що позивачем до
позовної заяви була додана копія
договору банківського рахунку №24153 від
19.05.2011, яка була виготовлена з копії, яка
в свою чергу була виготовлена з
оригіналу примірника договору
банківського рахунку №24153 від 19.05.2011,
який є у ПАТ «БАНК КІПРУ».

Тобто на момент подання позову до суду
у позивача був відсутній примірник
договору банківського рахунку №24153 від
19.05.2011, який є основним доказом
наявності правовідносин між
вкладником та банком.

Відсутність у позивача його примірника
договору, представник позивача пояснив
тим, що оригінал договору банківського
рахунку був вилучений у позивача під
час його затримання працівниками
міліції, однак, жодного доказу на
підтвердження цих обставин до суду
надано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, враховуючи те, що позивачем не
надано до суду примірник договору
банківського рахунку №24153 від 19.05.2011
(оригінал для огляду судом та копію для
долучення до матеріалів справи), який
мав би бути у нього, як у сторони цього
договору, позивачем не доведено факт
наявності правовідносин між ним та ПАТ
«БАНК КІПРУ» на підставі вказаного
договору.

З урахуванням наведеного вище, суд
приходить до висновку, що позивачем не
було доведено обставин на які він
посилався при звернені до суду з даним
позовом, а тому суд не вбачає підстав
для задоволення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.. ст.. 204, 598, 1066-1068 ЦК України, ст.. 55 ЗУ
«Про банки і банківську діяльність»,
ст. ст.. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України,
суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя: