Справа № 1328/8857/12
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 грудня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді
Свірідової В.В.

при секретарі Піцик
О.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивачів ОСОБА_2

представника відповідача
ОСОБА_3-ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_3 про
стягнення коштів за договором позики,-

ВСТАНОВИВ :

В липні 2010 року позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_5
звернулись до суду з позовом про
стягнення з відповідачів боргу в сумі
22562 долари США та 8055 Євро. В подальшому,
у зв'язку з частковим відшкодуванням
боргу, позовні вимоги було уточнено та
позивачі просили стягнути 13065,50 доларів
США, 8055 Євро, а також 3% річних від
простроченої суми, пеню та моральну
шкоду.

20 жовтня 2010 року відповідачами було
подано зустрічний позов про визнання
недійсним усного безстрокового
договору безпроцентної позики
грошових коштів.

Справа неодноразово слухалась в різних
інстанціях. Ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України від
23.05.2012 року касаційні скарги ОСОБА_6,
ОСОБА_3 було задоволено частково.
Рішення Шевченківського районного
суду від 04 квітня 2011 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області
від 24 жовтня 2011 року в частині
задоволення позовних вимог ОСОБА_1,
ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_3 скасовано.
Рішення першої та другої інстанції
щодо відмови у задоволенні зустрічного
позову відповідачів про визнання
договору недійсним залишено без змін.

Повторно розглядаючи справу в суді
першої інстанції встановлено, що в
серпні 2008 року між сторонами було
укладено договір позики, відповідно до
якого відповідачі отримали у позивачів
кошти в сумі 22562 долари США та 8055 Євро.
На підтвердження даного договору було
подано розписку, в якій було обумовлено
строк повернення коштів - до 10 жовтня 2009
року.

17 січня 2011 року відповідачі повернули
позивачам частину боргу в розмірі 75500,00
грн. (сімдесят п'ять тисяч п'ятсот
гривень), відповідно сума боргу на
момент повернення в перерахунку на
валюту - долар США зменшилась до 13065,50
доларів США, 8055 Євро.

В процесі слухання справи позивачами
було подано заяву про уточнення
розміру позовних вимог, у зв'язку із
зміною курсу валют просили стягнути
13065,50 доларів США, 8055 Євро, що у
перерахунку на національну валюту -
гривню становить 367839,35 грн. Крім того
просили стягнути 3% річних за
прострочення зобов'язання, що складає
63631, 50 грн., від решти позовних вимог -
сплати пені, індексу інфляції, а також
моральної шкоди - відмовились.

Ухвалою суду від 04 лютого 2013 року за
клопотанням відповідачів призначалась
судова почеркознавча експертиза.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримав позовні вимоги,надавши суду
ааналогічні пояснення зазначені в
позові та уточненні до нього.

Позивачка ОСОБА_5 в судове засідання не
з»явилась,надавши доручення на
представлення своїх інтересів ОСОБА_2

Представник позивачів ОСОБА_2 в
судовому засіданні підтримала позовні
вимоги, уточненні позовні вимоги,та
просила позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_3.в судове
засідання не з»явились,надали
доручення на представлення своїх
інтересів представникам ОСОБА_8 та
ОСОБА_4,які просили у задоволенні
позовних вимог відмовити за
безпідставністю.

Заслухавши пояснення сторін,
представників сторін, дослідивши
зібрані по справі докази, суд приходить
до висновку, що позов ОСОБА_1, ОСОБА_5 про
стягнення боргу підлягає задоволенню з
наступних підстав.

В серпні 2008 року між сторонами було
укладено договір позики, відповідно до
якого відповідачі отримали у позивачів
кошти в сумі 22562 долари США та 8055 Євро.
На підтвердження даного договору було
подано розписку, в якій було обумовлено
строк повернення коштів - до 10 жовтня 2009
року.

Згідно ст. 1046, 1047 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики). На підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
грошової суми.

У відповідності до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі) у строк та в порядку
визначеному договором.

До дати вказаної в розписці кошти
повернуті не були. Однак під час
слухання справи, а саме 17 січня 2011 року
відповідачами повернуто 75500 грн. що
станом на день повернення по курсу НБУ
складало 9 496,50 дол. США. Відповідно сума
боргу зменшилась та становить 13 065,50
доларів США та 8055 Євро, що на момент
ухвалення рішення суду в перерахунку
на національну валюту - гривню
становить 367 839,35 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з врахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Оскільки позивачі, подаючи заяву про
уточнення позовних вимог, просили
стягнути тільки суму в розмірі 3% річних
за прострочення зобов'язання, від решти
позовних вимог відмовились, то сума
заборгованості відповідачів за
порушення грошового зобов'язання
становить - 63 631,50 грн. - 3% річних від
простроченої суми.

Що стосується твердження відповідачів
щодо написання розписки тільки ОСОБА_6
та як доказ, на підтвердження,
посилання відповідачів на результати
судової почеркознавчої експертизи,
висновки якої вказують що ні
рукописний текст ні підпис в борговій
розписці виконано не ОСОБА_3, а іншою
особою, то суд критично оцінює таке
твердження відповідачів. Неодноразово
надаючи пояснення в судових засіданнях
ОСОБА_3 жодного разу не вказував, що
йому не відомо про надання позики
позивачам, крім того часткове
повернення боргу в сумі 75500 грн.
відбувалось обома відповідачами, що
також оцінюється судом як визнання
ними обома суми боргу. Крім того ОСОБА_3
ні до моменту подання позивачами
позову до суду ні в процесі розгляду
справи не вчинялось жодних дій, які б
вказували, що він не погоджується з
отриманням грошей в борг або що йому
взагалі не відомо про розписку.

Суд вважає, що з відповідачів слід
стягнути і витрати по сплаті судового
збору та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення,
сплачені позивачами при подачі позову
до суду.

Керуючись ст.ст.1,3,10, 11, 60,61, 88,169, 209, 212, 214-
215, 218 ЦПК України , ст.ст. 203, 635, 1046, 1047, 1049,
1050, 1051 ЦК України, суд ,-

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІН
НОМЕР_1, ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2, ІН НОМЕР_2,
солідарно, в користь
ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_3, ІН НОМЕР_3, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_4, ІН НОМЕР_4, суму боргу в
розмірі 431470,85 грн.(чотириста тридцять
одну тисячу чотириста сімдесят грн.85
коп.), яка складається - 367 839,35 грн. - сума
заборгованості та 3 відсотки річних в
розмірі 63 631,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_3, солідарно, в
користь ОСОБА_1, ОСОБА_5 понесені судові
витрати в сумі 1820 грн., яка складає -1700
грн.-судовий збір та ІТЗ-120 грн.(одну
тисячу вісімсот двадцять грн..)

Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_3, солідарно, в
користь держави судовий збір в розмірі
1954 грн.(одну тисячу дев"ятсот п"ятдесят
чотири грн.).

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Шевченківський районний суд м .Львова
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Шевченківський районний суд м .Львова
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя: В. В. Свірідова