У Х В А Л А

29 травня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі
суддів: Бондаренко Н.В., Шимківа С.С.,
Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання: Демчук
Ю.Ю.

розглянула у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 на ухвалу Рівненського міського
суду Рівненської області від 16 квітня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_1 про визнання осіб
такими, що не мали і не мають права на
спадкування, усунення від права на
спадкування, про звільнення позивача
від оплати ним судового збору по заявах
про витребування доказів та
забезпечення позову,

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
відповідачки ОСОБА_1, її представника
ОСОБА_5, представника ОСОБА_2-ОСОБА_6,
представника ОСОБА_3-ОСОБА_7,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Рівненського міського суду
Рівненської області від 16 квітня 2014
року забезпечено позов по цивільній
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_1 про визнання осіб такими, що не
мали і не мають права на спадкування,
усунення від права на спадкування, а
саме:

накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1

заборонено ОСОБА_1 в будь-який спосіб
відчужувати, дарувати, заставляти
раритетні меблі ручної роботи XIX
століття, які складаються з 10
предметів, а саме: сервант, комод, трюмо,
кришталеве на весь ріст старовинне
дзеркало в старовинній оправі на
дерев'яній основі, килими та паласи, які
знаходилися до 2006 року в квартирі
АДРЕСА_3

накладено арешт на легковий
автомобіль, 1954 року випуску, білого
кольору, марки ГАЗ М-20 "Победа", д.н.з.
НОМЕР_1 до вирішення цивільної справи
по суті.

В решті заяви позивача залишено без
розгляду та повернуто позивачу.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1
вказує, що ухвала є незаконною та
необгрунтованою, не відповідає
обставинам справи і винесена з
порушенням процесуального закону.

Зазначає, що забороняючи їй
відчужувати десять предметів меблів
ручної роботи XIX століття, судом не
взято до уваги, що цих предметів у її
володінні немає і ніколи не було, а
також не вказано жодних доказів
наявності в неї таких предметів, їх
опису, ознак, за якими ці предмети
можуть ідентифікуватись та оцінки їх
вартості.

Крім того, суд вийшов за межі позову та
наклав арешт на квартиру АДРЕСА_1, що
належить на праві власності ОСОБА_2,
який не є стороною у справі.

З наведених підстав просить скасувати
ухвалу суду першої інстанції в частині
накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1
в м. Рівне та в частині заборони їй в
будь-який спосіб відчужувати, дарувати,
заставляти раритетні меблі ручної
роботи XIX століття, які складаються з 10
предметів.

ОСОБА_2 також, подав на вказану ухвалу
суду апеляційну скаргу, в якій
зазначає, що він не є відповідачем у
даній справі, а тому накладення арешту
на квартиру АДРЕСА_1, яка належить йому
на праві власності, порушує його права.

Просить оскаржувану ухвалу скасувати
в частині накладення арешту на
квартиру АДРЕСА_1.

Апеляційні скарги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Забезпечуючи позов шляхом накладення
арешту на квартиру АДРЕСА_1 в м. Рівне та
заборони ОСОБА_1 в будь-який спосіб
відчужувати, дарувати, заставляти
раритетні меблі ручної роботи XIX
століття, які складаються з 10
предметів, суд першої інстанції
виходив з того, що невжиття таких
заходів забезпечення позову може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду у даній справі.

Однак, такі висновки суперечать
обставинам справи та вимогам закону.

Пленум Верховного Суду України у
пункті 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006
року „Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову" звернув увагу
судів на те, що за змістом ч. 1 ст. 151
Цивільного процесуального кодексу
України далі - ЦПК) єдиною підставою для
забезпечення позову є відповідне
клопотання у формі мотивованої заяви
будь-якої з осіб, котрі беруть участь у
справі. Розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих
позивачем на підтвердження своїх
вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому,
що між сторонами дійсно виник спір та
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи між
сторонами виник спір щодо права
відповідачів ОСОБА_1.(сестра позивача)
та ОСОБА_4.(матір позивача) на
спадкування майна, що залишилось після
смерті ОСОБА_8.(позивача батько), який
помер у жовтні 2009року.

Звертаючись до суду з клопотаннями про
накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2,
представник ОСОБА_3 покликався на те, що
вказану квартиру ОСОБА_1 купила за
гроші, отримані від продажу квартири у
м. Львові, яка належала померлому
батьку позивача та є спадковим майном.
Вважає, що ОСОБА_1 може відчужити
квартиру АДРЕСА_2 з метою уникнення від
ймовірного виконання рішення у даній
справі.

Крім того, представником позивача було
подано клопотання про заборону ОСОБА_1
в будь-який спосіб відчужувати,
дарувати, заставляти раритетні меблі
ручної роботи XIX століття, які
складаються з 10 предметів, а саме:
сервант, комод, трюмо, кришталеве на
весь ріст старовинне дзеркало в
старовинній оправі на дерев'яній
основі, килими та паласи, які
знаходилися до 2006 року в квартирі
АДРЕСА_3 у м.Львові, оскільки вважає, що
вказані предмети мають значну
вартість, також відносяться до
спадкового майна та зі слів позивача
були у 2006 році перевезені ОСОБА_1 у м.
Рівне.

Заява представника позивача не містить
переконливих обґрунтувань про те, що не
забезпечення позову у визначений ним
спосіб призведе до реальної загрози
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову про визнання відповідачів
такими, що не мали і не мають права на
спадкування, усунення їх від права на
спадкування.

Також на момент постановлення
оскаржуваної ухвали, матеріали справи
не містять жодних доказів про те, що до
складу спадщини, яка відкрилась у
2009році після смерті ОСОБА_8 входить
квартира АДРЕСА_2 та раритетні меблі
ручної роботи XIX століття, які
складаються з 10 предметів, а саме:
серванту, комоду, трюмо, кришталевого
на весь ріст старовинного дзеркала в
старовинній оправі на дерев'яній
основі, килими та паласи, що
знаходилися до 2006 року у квартирі
м.Львова, не вказано їх детальний опис
і вартість.

Із матеріалів справи вбачається, що
квартира АДРЕСА_2 з 2006року належала на
праві власності ОСОБА_9, а з 28.11.2011року
на підставі договору дарування
належить ОСОБА_2

За таких обставин, ухвала суду в цій
частині постановлена на припущеннях,
що суперечить положенням ч.4 ст.60 ЦПК
України. Крім цього, арешт на квартиру
накладено з порушенням п.1. ч.1. ст. 152 ЦПК
України, а саме, арештовано майно, яке
спадкодавцю на час відкриття спадщини
не належало.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що ухвала суду
першої інстанції в частині накладення
арешту на квартиру АДРЕСА_2 та заборони
ОСОБА_1 в будь-який спосіб відчужувати,
дарувати, заставляти раритетні меблі
ручної роботи XIX століття, які
складаються з 10 предметів, підлягає
скасуванню, з постановленням нової
ухвали про відмову у задоволенні заяви
про забезпечення позову в цій частині.

Керуючись ст.ст.151,152,303,304,307,312,313,314,315,325
ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2
задовольнити.

Ухвалу Рівненського міського суду
Рівненської області від 16 квітня 2014
року в частині накладення арешту на
квартиру АДРЕСА_2 та заборони ОСОБА_1 в
будь-який спосіб відчужувати, дарувати,
заставляти раритетні меблі ручної
роботи XIX століття, які складаються з 10
предметів, а саме: сервант, комод, трюмо,
кришталеве на весь ріст старовинне
дзеркало в старовинній оправі на
дерев'яній основі, килими та паласи, які
знаходилися до 2006 року в квартирі
АДРЕСА_3 у м.Львові - скасувати.

ОСОБА_3 відмовити в задоволенні заяви
про забезпечення позову в частині
накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2
та заборони ОСОБА_1 в будь-який спосіб
відчужувати, дарувати, заставляти
раритетні меблі ручної роботи XIX
століття, які складаються з 10
предметів, а саме: сервант, комод, трюмо,
кришталеве на весь ріст старовинне
дзеркало в старовинній оправі на
дерев'яній основі, килими та паласи.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді:
Бондаренко Н.В.

Шимків С.С.

Ковальчук Н.М.