Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1024/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Кривохижа В. І.
УХВАЛА

28.05.2014 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

Головуючої: Кривохижі В.І.

Суддів: Голованя А.М.

Черниш Т.В.

при секретарі Дімановій Н.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на ухвалу Кіровоградського районного
суду Кіровоградської області від 24
лютого 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом
до Соколівської сільської ради, ОСОБА_4,
ДП «Кіровоградський науково-дослідний
та проектний інститут землеустрою»,
третя особа - ОСОБА_5 про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії.

Ухвалою Кіровоградського
районного суду Кіровоградської
області від 24 лютого 2014 року
провадження у цивільній справі за
позовом ОСОБА_3 до Соколівської
сільської ради, ОСОБА_4, ДП
«Кіровоградський науково-дослідний та
проектний інститут землеустрою», третя
особа - ОСОБА_5 про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії в частині позовних вимог про
визнання незаконними та протиправними
дій Соколівської сільської ради щодо
погодження меж земельних ділянок, які
розташовано за адресами: АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2, згідно акту від 14.09.2012 року, а
також визнання незаконним та
скасування рішення Соколівської
сільської ради №1471 від 24.12.2013 року «Про
внесення змін в рішення сесії
Соколівської сільської ради №527/3 від
16.02.2012 року «Про надання земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування жилого будинку та
допоміжних господарських споруд
згідно нотаріальних документів» -
закрито відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК
України у зв'язку з тим, що дані вимоги
не підлягають розгляду у порядку
цивільного судочинства, оскільки спір
є публічно-правовим та підлягає
розгляду в порядку адміністративного
судочинства.

В апеляційній скарзі позивач
просить скасувати ухвалу суду через
порушення норм процесуального права та
повернути справу до суду першої
інстанції для розгляду. Зазначає,
зокрема, що спір у даній справ не
стосується прав, свобод і інтересів у
сфері публічно-правових відносин, а
пов'язаний з оспорюванням права
приватної власності на земельну
ділянку. Тому розгляд таких справ
повинен відбуватися за правилами
цивільного судочинства, відповідно до
ст.15 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, пояснення
позивача, її представника,
представника сільської ради, ОСОБА_4,
третьої особи, перевіривши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
ухвала суду підлягає скасуванню з
таких підстав.

Пленум Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у п.п.6,7 постанови
від 1 березня 2013 року №3 «Про деякі
питання юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ» роз'яснив, що при вирішенні
питань, пов'язаних із компетенцією
судів у спорах, що виникають із
земельних відносин, судам слід
ураховувати роз'яснення, викладені в
пунктах 2 і 3 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 16 квітня 2004
року № 7 "Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ" (із змінами і
доповненнями, внесеними згідно з
постановою Пленуму Верховного Суду
України від 19 березня 2010 року № 2), а
також Рішення Конституційного Суду
України від 1 квітня 2010 року № 10-рп/2010 у
справі за конституційним поданням
Вищого адміністративного суду України
щодо офіційного тлумачення положень
частини першої статті 143 Конституції
України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12
Земельного кодексу України, пункту 1
частини першої статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

При цьому суди мають виходити з
того, що згідно зі статтями 13 і 14
Конституції України, статтями 177, 181, 324 і
главою 30 ЦК земля та земельні ділянки є
об'єктами цивільних прав, а держава і
територіальні громади через свої
органи беруть участь у земельних
відносинах із метою реалізації
цивільних та інших прав у
приватноправових відносинах, тобто
прав власників земельних ділянок. Отже,
суд має з'ясувати, є спір
приватноправовим або
публічно-правовим; чи виник спір із
відносин, урегульованих нормами
цивільного права, чи пов'язані ці
відносини зі здійсненням сторонами
цивільних або інших майнових прав на
земельні ділянки на засадах рівності;
чи виник спір щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень при реалізації ним
управлінських функцій у сфері
земельних правовідносин.

Земельні відносини, суб'єктами
яких є фізичні чи юридичні особи,
органи місцевого самоврядування,
органи державної влади, а об'єктами -
землі у межах території України,
земельні ділянки та права на них, у тому
числі на земельні частки (паї),
регулюються земельним і цивільним
законодавством на принципах
забезпечення юридичної рівності прав
їх учасників, забезпечення гарантій
прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5
Земельного кодексу України; далі - ЗК).
Захист судом прав на землю у цих
відносинах здійснюється способами,
визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею
152 ЗК, у тому числі шляхом визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади, органів місцевого
самоврядування.

Відповідно до цього спори, що
виникають із земельних відносин, у яких
хоча б однією зі сторін є фізична особа,
незважаючи на участь у них суб'єкта
владних повноважень, згідно зі статтею
15 ЦПК розглядаються в порядку
цивільного судочинства. Це стосується,
наприклад, позовів про визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади, органів місцевого
самоврядування щодо видання дозволу на
виготовлення (розроблення) проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, вирішення інших питань, що
відповідно до закону необхідні для
набуття і реалізації права на землю,
про надання чи передачу земельної
ділянки у власність або користування
чи не вирішення цих питань, припинення
права власності чи користування землею
(статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та
інші), крім спорів, передбачених
частиною першою статті 16 Закону
України від 17 листопада 2009 року № 1559-VI
"Про відчуження земельних ділянок,
інших об'єктів нерухомого майна, що на
них розміщені, які перебувають у
приватній власності, для суспільних
потреб чи з мотивів суспільної
необхідності", про цивільну
відповідальність за порушення
земельного законодавства (статті 210, 211
ЗК), про повернення самовільно зайнятих
земельних ділянок (стаття 212 ЗК).

Судом встановлено і матеріалами
справи підтверджується, що рішенням
Соколівської сільської ради №527/3 від
16.02.2012 року «Про надання земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування жилого будинку та
допоміжних господарських споруд
згідно нотаріальних документів», на
ОСОБА_3 переоформлено земельну ділянку
площею 0,27 га, з них: 0,25 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та допоміжних
господарських споруд і 0,02 га для
ведення особистого селянського
господарства та надано їй дозвіл на
виготовлення технічної документації
щодо відведення земельної ділянки в
приватну власність загальною площею 0,27
га.(а.с.40).

Згідно акту встановлення меж в
натурі КП «Земельно-кадастровий центр»
від 14.09.2012 року були проведенні
переміри лінійних розмірів меж
присадибних земельних ділянок ОСОБА_3
по АДРЕСА_1 та ОСОБА_4 по АДРЕСА_2, який
підписано представником Соколівської
сільської ради (а.с.20-23).

Рішенням Соколівської сільської
ради від 24.12.2013 року за №1471 «Про
внесення змін в рішення» внесено зміни
у вищезазначене рішення сільської ради
від 16 лютого 2012 року №527/3, яким ОСОБА_3, у
користуванні якої перебуває земельна
ділянка, надано дозвіл на розробку
технічної документації із землеустрою
на земельну ділянку загальною площею
0,25 га., що розташована за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с.163,164).

Звертаючись до суду, позивач
зазначала, що сільська рада погодила
межі за рахунок її земельної ділянки.

Закриваючи провадження у справі,
суд першої інстанції виходив із того,
що вимоги про визнання незаконними і
протиправними дій сільської ради та
скасування рішення останньої повинні
розглядатися в порядку
адміністративного судочинства.

Проте з такими висновками суду
погодитися не можна.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України
однією з підстав закриття провадження
у справі є подання заяви, яка не
підлягає розгляду в судах у порядку
цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України
суди розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

У ст. ст. 2, 17 КАС України визначено,
що завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів суб'єктів права у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування при здійсненні ними
владних управлінських функцій;
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на правовідносини, що
виникають в зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій.

Вжитий у цій процесуальній нормі
термін "суб'єкт владних повноважень"
означає орган державної влади, орган
місцевого самоврядування, їхню
посадову чи службову особу, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, у тому числі на
виконання делегованих повноважень (п. 7
ч. 1 ст. 3 КАС України).

Таким чином, до компетенції
адміністративних судів належать спори,
предметом яких є перевірка законності
рішень, дій чи бездіяльності цих
органів (осіб), відповідно прийнятих
або вчинених ними при здійсненні
владних управлінських функцій.

Критеріями розмежування справи
цивільного судочинства від справи
адміністративного судочинства є
одночасно: суб'єктивний склад
учасників процесу та характер спірних
правовідносин.

Спір у справі, що розглядається,
не стосується захисту прав, свобод і
інтересів у сфері публічно-правових
відносин, а пов'язаний з оспорюванням
права користування земельною ділянкою
та оформлення права власності.
Індивідуальні акти органу місцевого
самоврядування, якими реалізується
волевиявлення територіальної громади,
як учасником цивільно-правових
відносин, не належать до правових актів
управління, а спір щодо їх оскарження
має приватноправовий характер.

Розгляд таких справ згідно з
положеннями ст. 15 ЦПК України
відбувається за правилами цивільного
судочинства.

За таких обставин ухвалу суду не
можна визнати законною і
обґрунтованою, тому вона підлягає
скасуванню з направленням справи до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст.307, 311, 312, 313, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Ухвалу Кіровоградського
районного суду Кіровоградської
області від 24 лютого 2014 року скасувати,
а справу повернути до суду першої
інстанції для розгляду іншим суддею.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і оскарженню
не підлягає.

Головуюча:

Судді: