Справа № 466/9308/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28 травня 2014 року

Шевченківський
районний суд м. Львова

в складі: головуючої - судді Баєвої
О.І.

при секретарі - Лелик
О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа - ОСОБА_3 про визнання договору
іпотеки недійсним, -

у с
т а н о в и в:

позивач звернулася до суду з позовом,
який було уточнено, та просить визнати
договір позики від 25.01.2012 року на суму
240000 грн. безгрошовим, враховуючи його
безгрошовість визнати недійсним
похідний від нього договір іпотеки та
зобов'язати відповідача повернути
правовстановлюючі та технічні
документи.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що 25.01.2012 року між нею та
відповідачем було підписано договір
позики. Цього ж дня між ними та третьою
особою укладено договір іпотеки,
згідно якого ОСОБА_1 та ОСОБА_3 передали
в іпотеку квартиру АДРЕСА_1. Дані
правочини вчинялись під впливом важких
обставин. Вона фактично не отримувала
від відповідача грошових коштів за
договором позики та була змушена
підписати такий під впливом тяжких
обставин, оскільки її донька ОСОБА_4 та
зять ОСОБА_5 з 2008 року перебували в
скрутному матеріальному становищі
внаслідок банківських кредитів. При
цьому саме вони звернулися до
відповідача з проханням позичити їм
кошти, однак, оскільки в них не було
майна, яке в було вільне від застав та
іпотек, за них цей договір підписала
вона - позивач по справі.

Крім того зазначає, що грошей при
укладенні договору позики вона не
отримувала, оскільки такі кошти були
передані прямо її доньці, а отже
укладений договір є безгрошовим.

На підставі наведеного вище вважає, що
договір позики є недійсним, а отже
просить суд визнати недійсним також
договір іпотеки, укладений 25.01.2012 року.

В судовому засіданні позивач та її
представники позовні вимоги
підтримали в повному обсязі, давши
пояснення такі ж як викладені в
позовній заяві та письмових
поясненнях. Просять позов
задовольнити.

Представник відповідача проти позову
заперечив повністю, просив у його
задоволенні відмовити.

Третя особа - ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився, хоча належним чином був
повідомлений про дату та час розгляду
справи, а тому суд вважає за можливе
заслухати справу у його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, допитану
як свідка позивача ОСОБА_1, свідків
ОСОБА_4 та ОСОБА_6, з'ясувавши дійсні
обставини справи, права та обов'язки
сторін, дослідивши зібрані по справі
докази, суд приходить до висновку, що у
задоволенні позову слід відмовити з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 25
січня 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1
укладено договір позики грошових
коштів, за яким ОСОБА_2 передав ОСОБА_1
240000 грн.

Рішенням Сихівського районного суду м.
Львова від 07.02.2014 року позов ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
договором позики задоволено. В
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про
визнання договору позики неукладеним -
відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати
в цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області від 15 травня 2014 року
рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 07 лютого 2014 року залишено
без змін.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Львова від 28 травня 2014 року
провадження по справі в частині вимог
про визнання договору недійсним
закрито.

Для забезпечення взятих на себе
зобов'язань того ж дня, 25 січня 2012 року
між ОСОБА_2 (іпотекодержатель) та ОСОБА_1
(іпотекодавець-позичальник) і ОСОБА_3
(іпотекодавець-майновий поручитель)
було укладено договір іпотеки,
посвідчений приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_7, зареєстровано в реєстрі
за №123.

За умовами договору з метою повного та
своєчасного виконання зобов'язання
Іпотекодавець-Позичальник та
Іпотекодавець-майновий поручитель
передали в іпотеку Іпотекодержателю
нерухоме майно, разом з усіма його
приналежностями, а саме квартиру
АДРЕСА_1.

Статтею 3 Закону України «Про іпотеку»
встановлено, що іпотекою може бути
забезпечене виконання дійсного
зобов'язання або задоволення вимоги,
яка може виникнути в майбутньому на
підставі договору, що набрав чинності.
Іпотека має похідних характер від
основного зобов'язання і є дійсною до
припинення основного зобов'язання або
до закінчення строку дії іпотечного
договору.

Оскільки в судовому засіданні
встановлено, що основне зобов'язання, а
саме договір позики від 25.01.2012 року не
виконано, його недійсність не
встановлена судом, то підстав
визнавати договір іпотеки недійсним
немає.

Враховуючи вищенаведене, оцінюючи
зібрані по справі докази в їх
сукупності суд приходить до висновку,
що позов є безпідставним та у його
задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 33, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК
України, ст.ст. 203, 215, 233 ЦК України, суд, -

в
и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа - ОСОБА_3 про визнання
договору іпотеки недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Шевченківський районний суд м. Львова
шляхом подачі в десятиденний строк з
дня проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. І. Баєва