РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року Київський районний
суд м. Харкова у складі:

головуючого судді -
Сенаторова В.М.

при секретарі -
Сергєєвої Н.С.

представників - ОСОБА_1,
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові
цивільну справу за заявою ОСОБА_3 до
Головного управління ДМС України у
Харківській області про встановлення
факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_3 звернулася до суду з
заявою, яку уточнила в судовому
засіданні, і просила встановити
юридичний факт, відповідно до якого
вона громадянка Російської Федерації,
уродженка станиці Павловська
Павловського району Краснодарського
краю, постійно проживала на території
України до 24 серпня 1991 року.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_3
вказала, що вона народилась
ІНФОРМАЦІЯ_4 року у станиці Павловська
Павловського району Краснодарського
краю.

В період з 09 березня 1989 року по 19 липня
1990 рік вона разом з мамою ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка в цей час працювала в
Державному підприємстві «Харківський
приладобудівний завод ім. Шевченка»,
проживали у гуртожитку ХПЗ ім. Т.Г.
Шевченка за адресою: АДРЕСА_1.

Наприкінці 1990 року, після того як мати
звільнилась з ДП «ХПЗ ім. Шевченка»
вони повернулись до станиці
Павловська Павловського району
Краснодарського краю, де заявник
отримала паспорт громадянки
Російської Федерації.

25 травня 2013 року ОСОБА_3 одружилась з
гр. України ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та
03.04.2014 року отримала посвідку на
тимчасове проживання в Україні. На
даний час заявниця зареєстрована та
проживає в АДРЕСА_2

Через зміни у політичній ситуації в
Україні, ускладнення
українсько-російських відносин та,
відповідно, можливості негативного
ставлення до неї як до громадянки
Росії, враховуючи те, що вона має намір
і далі проживати у Україні, заявник
бажає відмовитись від громадянства
Російської Федерації та набути
громадянство України за
територіальним походженням відповідно
до законодавства України.

Оскільки паспорт мати громадянина
колишнього СРСР не зберігся, ОСОБА_3 не
може підтвердити в органах Державної
міграційної служби факт її та свого
постійного проживання на території
України на момент проголошення
незалежності України. Без встановлення
даного факту в судовому порядку
заявник позбавлена можливості
отримати громадянство України.

В судовому засіданні представник
заявника за довіреністю ОСОБА_2
підтримав уточнену заяву.

Представник заінтересованої особи
Головного управління ДМС України у
Харківській області за довіреністю
ОСОБА_1 в судовому засіданні просила
прийняти рішення на розсуд суду,
вважає, що вимоги ОСОБА_3 відповідають
діючому законодавству.

Суд вислухав пояснення представника
заявника, представника
заінтересованої сторони, перевірив
матеріали справи, приходить до
наступного.

В судовому засіданні встановлені
наступні юридично значимі факти та
відповідні їм правовідношення.

Згідно ксерокопії свідоцтва про
народження ОСОБА_3 народилась
ІНФОРМАЦІЯ_4 року у станиці Павловська
Павловського району Краснодарського
краю.

/ а. с.4 /

З наданої до суду довідки ДП « ХПЗ ім.
Шевченка» № 30/п-84 від 10.11.2014 року
вбачається, що період з 09.03.1989 року по
19.07.1990 рік ОСОБА_3 разом з мати ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка в той час працювала в
Державному підприємстві «Харківський
приладобудівний завод ім. Шевченка»,
проживали у гуртожитку ХПЗ ім. Т.Г.
Шевченка за адресою: АДРЕСА_1.

/ а. с. 5 /

Наприкінці 1990 року, після того як
ОСОБА_5 звільнилась з ДП «ХПЗ ім.
Шевченка» заявник разом з неї
повернулись до станиці Павловська
Павловського району Краснодарського
краю, де ОСОБА_3 отримала паспорт
громадянки Російської Федерації

/ а. с. 6 /

25.05.2013 році заявник одружилась з гр.
України ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та з 03.04.2014
року отримала посвідку на тимчасове
проживання в Україні.

На даний час заявник зареєстрована та
проживає в АДРЕСА_2
/ а.с.10 / .

Відповідно до положень ст. 17 Цивільного
кодексу УСРС від 1963 року, який був
чинний на час відповідних
правовідносин, місцем проживанням
особи визначається те місце, де вона
постійно або переважно проживає, а
місцем проживання неповнолітніх, що не
досягли п'ятнадцяти років, або
громадян, які перебувають під опікою,
визнається місце проживання їх батьків
(усиновителів) або опікунів.

У статті 1 Закону України «Про
громадянство України» вказується на
те, що громадянство України - правовий
зв'язок між фізичною особою і Україною,
що знаходить свій вияв у їх взаємних
правах та обов'язках.

Громадян України - особа, яка набула
громадянство України в порядку,
передбаченому законами України та
міжнародними договорами України.
Реєстрація громадянства України -
внесення запису про набуття особою
громадянства України спеціально
уповноваженим на те органом у
відповідні облікові документи.

Проживання на території України на
законних підставах - проживання в
Україні іноземця чи особи без
громадянства, які мають у паспорті
громадянина колишнього СРСР зразка 1974
року відмітку про постійну чи
тимчасову прописку на території
України, або зареєстрували на
території України свій національний
паспорт, або мають посвідку на постійне
чи тимчасове проживання на території
України, або їм надано статус біженця
чи притулок в Україні.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про
громадянство України» громадянство
України набувається: за народженням; за
територіальним походженням; внаслідок
прийняття до громадянства; внаслідок
поновлення у громадянстві; внаслідок
усиновлення; внаслідок встановлення
над дитиною опіки чи піклування,
влаштування дитини в дитячий заклад чи
заклад охорони здоров'я, в дитячий
будинок сімейного типу чи прийомну
сім'ю або передачі на виховання в сім'ю
патронатного вихователя; внаслідок
встановлення над особою, визнаною
судом недієздатною, опіки; у зв'язку з
перебуванням у громадянстві України
одного чи обох батьків дитини;
внаслідок визнання батьківства чи
материнства або встановлення факту
батьківства чи материнства; за іншими
підставами, передбаченими
міжнародними договорами України.

Ст. 8 Закону України «Про громадянство»
передбачено, що особа, яка сама чи хоча
б один з її батьків, дід чи баба, рідні
(повнорідні та неповнорідні) брат чи
сестра, син чи дочка, онук чи онука
народилися або постійно проживали до 24
серпня 1991 року на території, яка стала
територією України відповідно до
Закону України "Про правонаступництво
України" і є особою без громадянства
або іноземцем, який подав зобов'язання
припинити іноземне громадянство, та
подала заяву про набуття громадянства
України, а також її неповнолітні діти
реєструються громадянами України.

Відповідно до п. 1 Порядку провадження
за заявами і поданнями з питань
громадянства України та виконання
прийнятих рішень, затвердженого Указом
Президента України від 27 березня 2001
року № 215 (надалі - Порядок), для
встановлення, оформлення та перевірки
належності до громадянства України,
прийняття до громадянства України,
оформлення набуття громадянства
України, виходу з громадянства України
особа подає заяву, а також інші
документи, передбачені розділом II
цього Порядку.

Згідно з ч. 3 п. 2 «Порядку….. « заяви з
питань громадянства оформлюються,
зокрема, про оформлення набуття
громадянства України особою, яка
проживає на території України, - на ім'я
начальника головного управління /
управління / міграційної служби в
Автономній Республіці Крим, області,
містах Києві та Севастополі за місцем
проживання особи.

Пунктом 25 «Порядку….. « встановлено, що
для оформлення набуття громадянства
України за територіальним походженням
особа, яка постійно проживала до 24
серпня 1991 року на території, що стала
територією України відповідно до
Закону України "Про правонаступництво
України", подає документи, передбачені
підпунктами "а" - V пункту 24 цього
Порядку, а також документ, що
підтверджує факт постійного
проживання особи на зазначених
територіях.

Відповідно до п. 44 Порядку у разі
відсутності документів, що
підтверджують факт постійного
проживання особи до 24 серпня 1991 року на
території, яка стала територією
України відповідно до Закону України
"Про правонаступництво України", або
документів, що підтверджують
відповідні родинні стосунки, для
оформлення набуття громадянства
України подається відповідне рішення
суду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Цивільного
процесуального кодексу України суд
розглядає в порядку окремого
провадження справи про встановлення
фактів, що мають юридичне

значення, від яких залежить виникнення,
зміна або припинення особистих чи
майнових прав фізичних осіб, якщо
законом не визначено іншого порядку їх
встановлення.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_3
доведена подана заява, відповідає
діючому законодавству, а тому підлягає
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. ст. ст. 10. 11. 60, 61, 209, 212, 214, 215, 256-258
ЦПК України, ст. ст. 1, 6, 8 Закону України
« Про громадянство України», п.п.1, 2, 24, 25,
44 Порядку провадження за заявами і
поданням з питань громадянства України
та виконання прийнятих рішень,
затвердженого Указом Президента
України від 27 березня 2001 року за № 215,
суд. -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_3 до Головного управління
ДМС України у Харківській області про
встановлення факту, що має юридичне
значення задовольнити.

Встановити юридичний факт, відповідно
до якого громадянка Російської
Федерації ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4,
уродженка станиці Павловська
Павловського району Краснодарського
краю, постійно проживала на території
України до 24 серпня 1991 року.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається апеляційному суду
Харківської області протягом десяти
днів з дня проголошення через
Київський районний суд м. Харкова.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя -