Справа № 446/603/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2014 року Кам'янка-Бузький районний суд Львівської області в складі: головуючого - судді Костюк У. І.

при секретарі Корбецькому А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Камянка-Бузька цивільну справу за позовом Львівського міжрайонного прокурора з нагляду за додержання законів у природоохоронній сфері до Камянка-Бузької районної державної адміністрації, ОСОБА_1, третьої особи ОСОБА_2 міської ради про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним договору оренди,

у с т а н о в и в :

Львівський міжрайонний прокурор з нагляду за додержання законів у природоохоронній сфері звернувся до суду з позовом до Камянка-Бузької районної державної адміністрації, ОСОБА_1, третьої особи ОСОБА_2 міської ради про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним договору оренди.

В обґрунтування позовних вимог, уточнених в ході судового розгляду справи, позивач зазначає, що 12.04.2004 р. ОСОБА_2 міською радою на підставі рішення сесії ОСОБА_2 міської ради № 22 від 12.09.2003 р., укладено договір на право тимчасового користування землею ( в тому числі на умовах оренди) строком до 12.09.2008 р., за яким ОСОБА_1 передано у тимчасове користування ( в тому числі на умовах оренди) земельну ділянку площею 1,7180 га для будівництва та реконструкції існуючих ставків та розміщення сторожової будівлі в с.Тадані Камянка-Бузького району.

17.09.2012 р. розпорядженням голови ОСОБА_2 РДА № 379 ОСОБА_1 надано дозвіл на проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, площею 1,7153 для обслуговування ставка на території ОСОБА_2 міської ради, а також передбачено розроблену та погоджену нормативну грошову оцінку земельної ділянки, призначеної для передачі в оренду подати на затвердження до ОСОБА_2 районної ради.

Після затвердження технічної документації з визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, 08.11.2012 року між ОСОБА_2 РДА та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки площею 1,7153 га для обслуговування ставка, що розташована на території Камянка-Бузької міської ради за межами с.Тадані Камянка-Бузького району. Лише після укладення вказаного договору оренди земельної ділянки, розпорядженням голови Камянка-Бузької РДА № 464 від 13.11.2012 доповнено розпорядження голови райдержадміністрації від 17.09.2012 № 379 пунктом: «Укласти з ОСОБА_1 договір оренди земельної ділянки площею 1,7153 га для обслуговування ставка на території Камянка-Бузької міської ради (за межами населеного пункту) терміном на 30 років.»

Позивач вважає, що укладення договору оренди головою ОСОБА_2 РДА за відсутності рішення уповноваженого органу виконавчої влади або місцевого самоврядування, (розпорядження) є порушення передбаченого конституцією України виключного права органу державної влади на управління землями та здійснення права власності від імені Українського народу. Зазначає також, що ОСОБА_1 передано в оренду земельну ділянку водного фонду без проведення земельних торгів (аукціонів), при відсутності відповідних підстав, передбачених ч.2 ст.134 ЗК України, передача в оренду земельної ділянки водного фонду здійснена у відсутності на час укладення договору оренди, відповідного рішення органу виконавчої влади.

Вказує також на те, що термін дії договору на право тимчасового користування землею ( в тому числі на умовах оренди) від 12.04.2004 закінчився 12.09.2008 р., а тому ОСОБА_1 неправомірно використовував земельну ділянку. Окрім цього, спірний договір на право тимчасового користування землею ( в тому числі на умовах оренди) від 12.04.2004 не було зареєстровано у структурному підрозділі державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України», а тому такий не набрав чинності.

З врахуванням викладеного, позивач просить визнати незаконними та скасувати розпорядження ОСОБА_2 РДА № 379 від 17.09.2012 р. та № 464 від 13.11.2012 р., визнати недійсним договір оренди від 08.11.2012 р.

В судовому засіданні прокурор Скоп Я.В. уточнені позовні вимоги підтримала, зіславшись на обставини викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 позов не визнали, подали письмові заперечення.

Представник відповідача ОСОБА_2 РДА ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що оскаржувані розпорядження ОСОБА_2 РДА були прийняті в межах компетенції РДА, до повноважень якої на той час і входило вирішення даного питання. Договір оренди землі від 08.11.2012 р. був пролонгований відповідно до земельного законодавства, що діяло на час виникнення спірних правовідносин. Вважає, що підстав для задоволення позову не має, а тому просить в задоволенні такого відмовити.

Представники третьої особи ОСОБА_2 міської ради ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вважають позов безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення, оскільки, як вказав ОСОБА_6 рішення міської ради було винесено правомірно, не оскаржувалось, а договір оренди землі був пролонгованим на той самий строк і на тих самих умовах, що відповідало вимогам чинного на той час земельного законодавства.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.09.2003 р. ОСОБА_2 міською радою

- 2 -

Львівської області прийнято рішення №22 «Про затвердження проекту відведення земельної ділянки», яким відповідачу ОСОБА_1 надано у тимчасове користування на умовах оренди, терміном на 5 (п'ять) років, з земель запасу міської ради, земельну ділянку площею 1,7180 кв.м., в тому числі, 1,7153 га для будівництва та реконструкції існуючих ставків та 0,0027 га для розміщення сторожової будівлі в с.Тадані Камянка-Бузького району.

На підставі вказаного рішення ОСОБА_2 міської ради Львівської області від 12.09.2003 р. №22, 12.01.2004 р. між ОСОБА_2 міською радою Львівської області (Орендодавець) та ОСОБА_1 (Орендар) було укладено Договір на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), згідно якого ОСОБА_2 міська рада Львівської області передала, а ОСОБА_1 прийняв в тимчасове користування земельну ділянку площею 1,7180 кв.м. для будівництва та реконструкції існуючих ставків та 0,0027 га для розміщення сторожової будівлі в с.Тадані, строком до 12.09.2008 р. Даний Договір 12.02.2004 р. зареєстровано в книзі записів договорів на право тимчасового користування на землю за № 9.

Позивач у позові покликається на те, що після закінчення строку спірного договору оренди, відповідач ОСОБА_1 продовжував користуватись орендованою землею, що є порушенням норм земельного законодавства.

Дане твердження позивача спростовується наступним.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», в редакції закону, що діяла станом на 12.09.2008 р., у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням.

В судовому засіданні встановлено, зокрема з пояснень представника ОСОБА_2 міської ради ОСОБА_6, відповідача ОСОБА_1, що після настання строку, з яким сторони Договору від 12.01.2004 р. пов'язували припинення його дії, тобто після 12.09.2008 р., Орендар - ОСОБА_1 продовжував користуватися земельною ділянкою, проти чого Орендодавець ОСОБА_2 міська рада не заперечувала. Окрім цього, відповідачем ОСОБА_1 було надано суду копію його заяви від 22.07.2008 р. на імя тодішнього міського голови про продовження терміну дії оренди земельною ділянкою для розміщення та обслуговування ставка в с. Тадані терміном 5 років.

Таким чином, суд доходить висновку, що Договір оренди від 12.01.2004 р. після припинення його дії, тобто після 12.09.2008 р., був пролонгований на той самий строк і на тих самих умовах, що відповідало вимогам чинного на той час земельного законодавства, зокрема ч. 3 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», в редакції закону, що діяла станом на 12.09.2008 р. і відповідач ОСОБА_1 правомірно користувався земельною ділянкою площею 1,7180 кв.м. для будівництва та реконструкції існуючих ставків. При цьому, рішення ОСОБА_2 міської ради Львівської області від 12.09.2003 р. №22 не оскаржувалося, а Договір на право тимчасового користування землею від 12.01.2004 р. не визнавався недійсним, а отже, зазначені документи є чинними.

07.09.2012 року ОСОБА_1 звернувся до Кам'янки-Бузької РДА з метою отримання дозволу на проведення нормативної грошової оцінки орендованої ним земельної ділянки.

Розпорядженням голови ОСОБА_2 РДА № 379 від 17.09.2012 р. «Про надання дозволу ОСОБА_1 на проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки на території ОСОБА_2 міської ради» ОСОБА_1 було надано дозвіл на проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, на підставі якого 03.10.2012 р. було проведено таку оцінку, про що складено Технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що використовується ОСОБА_1 для обслуговування ставка та розташована за адресою: Львівська область, Кам'янка-Бузький район, на території ОСОБА_2 міської ради (за межами населеного пункту).

В подальшому, розпорядження ОСОБА_2 РДА №379 від 17.09.2012 р. було доповнено пунктом 3 наступного змісту: «Укласти з ОСОБА_1 договір оренди земельної ділянки площею 1,7153 га для обслуговування ставка на території ОСОБА_2 міської ради (за межами населеного пункту) терміном на 30 років.», про що свідчить розпорядження ОСОБА_2 РДА № 464 від 13.11.2012 р.

Позивач просить визнати незаконними і скасувати вказані вище розпоряджень голови ОСОБА_2 РДА № 379 від 17.09.2012 р., № 464 від 13.11.2012 року та визнати недійсним Договору оренди земельної ділянки від 08.11.2012 року, оскільки вважає, що службовими особами ОСОБА_2 РДА порушено вимоги земельного законодавства при прийняті оскаржуваних розпоряджень та укладенні на їх основі Договору оренди земельної ділянки від 08.11.2012 р., зокрема, порушено вимоги ст.ст.124, 134 ЗК України, ст.ст.4, 6 Закону України «Про оренду землі».

Суд вважає, дані вимоги безпідставними і такими, що не підлягають до задоволення зважаючи на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно з п «а» ч.1 ст. 17 ЗК України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Відповідно до п.12 Перехідних положень ЗК України (в редакції закону чинній на момент прийняття спірних розпоряджень) до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзацах другому та четвертому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ЗК України районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності (крім випадків, визначених частиною сьомою цієї статті) у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за

- 3 -

межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства; в) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини шостої цієї статті.

Земельна ділянка, яка передана гр. ОСОБА_1 в оренду відноситься до земель водного фонду розташована на території ОСОБА_2 міської ради (за межами населеного пункту). Відтак, в силу приписів законодавства чинного на момент прийняття спірних розпоряджень, повноваження щодо розпорядження цією земельною ділянкою здійснювала ОСОБА_2 районна державна адміністрація, як орган державної виконавчої влади.

Отже, при отриманні дозволу на укладення договору оренди земельної ділянки площею 1,7153 га для обслуговування ставка на території ОСОБА_2 міської ради (за межами населеного пункту) терміном на 30 років були дотримані зазначені вище вимоги чинного на той час законодавства України, а тому оскаржувані розпорядження ОСОБА_2 РДА №379 від 17.09.2012 р. та №464 від 13.11.2012 р. є законними, відповідно вимоги позивача в частині визнання даних розпоряджень незаконними та їх скасування є безпідставними, а тому такі до задоволення не підлягають.

Щодо визнання недійсним договору оренди землі від 08.011.2012 р., суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Ст. 16 Закону України «Про оренду землі» також встановлено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування-орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Дозвіл на укладення договору оренди земельної ділянки площею 1,7153 га для обслуговування ставка на території ОСОБА_2 міської ради (за межами населеного пункту) відповідачу ОСОБА_1 було надано оскаржуваними розпорядженнями ОСОБА_2 РДА, які, як було встановлено судом в ході розгляду даної справи є законними.

Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що відповідачу ОСОБА_1 було передано в оренду земельну ділянку водного фонду без проведення земельних торгів, оскільки ч. 2 ст. 134 ЗК України встановлено, що не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі поновлення договорів оренди землі.

Судом встановлено, що Договір на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 12.01.2004 р. спочатку було пролонговано на той самий строк і на тих самих умовах до 12.01.2013 р., а в подальшому такий було поновлено, шляхом укладення оспорюваного Договору оренди земельної ділянки від 08.11.2012 р., оскільки вартість земельної ділянки, і відповідно орендної плати, змінилася.

Отже, у зв'язку з поновленням договору оренди землі, на підставі ч.2 ст.134 ЗК України земельна ділянка площею 1,7153 га для обслуговування ставка на території ОСОБА_2 міської ради (за межами населеного пункту) не підлягала переданню в користування на конкурентних засадах.

Окрім цього, згідно з ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 210 ЗК України угоди, укладені із порушенням встановленого законом порядку купівлі-продажу, ренти, дарування, застави, обміну земельних ділянок, визнаються недійсними за рішенням суду.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» визначено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4 -6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про оренду землі» в редакції Закону від 05.09.2012, що була чинною на момент укладення оспорюваного договору, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Спірний Договір оренди земельної ділянки від 08.11.2012 року був зареєстрований у Відділі Держземагентства Кам'янка-Бузького району 04.12.2012 року за №03772, а отже набрав чинності 04.12.2012 року, тобто тоді, коли вже були внесені доповнення до розпорядження голови ОСОБА_2 РДА №379 від 17.09.2012 р. згідно з розпорядження ОСОБА_2 РДА №464 від 13.11.2012 р.

Відтак, Договір оренди земельної ділянки від 08.11.2012 року за своєю формою та змістом відповідає усім вимогам чинного законодавства України, а тому підстав для визнання його недійсним суд не вбачає.

Безпідставними є також покликання позивача на як на підставу позовних вимог що відповідачем ОСОБА_1 порушено природоохоронний режим використання земель, зокрема, що він влаштував літній табір для худоби в межах прибережної захисної смуги, чим порушив вимоги ст.61 ЗК України та ст.89 Водного кодексу України. Зазначене не може бути підставою для визнання незаконними спірних розпоряджень та визнання недійсним спірного договору оренди земельної ділянки.

- 4 -

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212, 215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову Львівського міжрайонного прокурора з нагляду за додержання законів у природоохоронній сфері до Камянка-Бузької районної державної адміністрації, ОСОБА_1, третьої особи Камянгка-Бузької міської ради про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним договору оренди відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Камянка -Бузький районний суд Львівської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя У.І.Костюк