УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник
А.С.,

суддів: Гончара В.П.,
Дербенцевої Т.П.,

Парінової І.К.,
Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до
Житомирської міської ради,
комунального підприємства «Виробниче
житлове ремонтно-експлуатаційне
підприємство № 11» Житомирської
міської ради про визнання незаконним
рішення, визнання права на житло,
зобов'язання вчинити певні дії

за касаційною скаргою ОСОБА_3 в особі
представника на рішення
Корольовського районного суду м.
Житомира від 16 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Житомирської
області від 29 січня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_3 звернулася
до суду із указаним позовом, у якому
просила визнати право на постійне
користування житлом по
АДРЕСА_1; зобов'язати комунальне
підприємство «Виробниче житлове
ремонтно-експлуатаційне підприємство
№ 11» (далі - КВЖРЕП № 11) зареєструвати
її за указаною адресою та укласти
довгостроковий договір найму житла;
визнати незаконним та недійсним
рішення виконавчого комітету
Житомирської міської ради від 23 липня
2008 року № 537 «Про формування фонду
житла для тимчасового проживання
громадян» у частині включення до фонду
спірної АДРЕСА_1.

На обґрунтування позову зазначала,
що відповідно до листа виконавчого
комітету Житомирської міської ради від
26 жовтня 2004 року № 18/6012 їй надано дозвіл
на вселення до АДРЕСА_1 у зв'язку із
відсутністю житла та станом здоров'я як
особі, яка потребує поліпшення
житлових умов та перебуває на обліку
для одержання жилого приміщення. Разом
з тим, дозволу на постійну реєстрацію
та укладення договору найму АДРЕСА_1
відповідач не надає. Враховуючи те, що
вона із 2004 року на законній підставі
займає указане жиле приміщення,
внесення його за наказом виконавчого
комітету Житомирської міської ради від
23 липня 2008 року № 537 до фонду житла для
тимчасового проживання громадян є
незаконним.

Рішенням Корольовського районного
суду м. Житомира від 16 грудня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Житомирської
області від 29 січня 2014 року, у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 в особі
представника, посилаючись на порушення
судами норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, просить скасувати
рішення суду першої інстанції, ухвалу
апеляційного суду та ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги та вивчивши
обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

У справі встановлено, що рішенням
виконавчого комітету Житомирської
ради від 23 липня 2008 року № 537 кімнату
АДРЕСА_1 віднесено до фонду житла для
тимчасового проживання громадян
(а. с. 10).

Відповідно до рішення Житомирської
міської ради народних депутатів від
13 березня 1986 року №174 «Про
маневровий відселенський фонд
житлово-експлуатаційного відділу» та
розпорядження виконкому від 28 лютого
1990 року №53, указана кімната до
винесення рішення виконавчого
комітету Житомирської ради від 23 липня
2008 року № 537 належала до маневрового
відселенського фонду (а. с. 69-71).

Правовий статус та порядок надання
житлових приміщень, які відносяться до
фонду тимчасового проживання для
громадян, визначається ст. ст. 132-1, 132-2 ЖК
Української РСР та постановою
Кабінету Міністрів України від 31
березня

2004 року № 422 «Про затвердження порядку
формування фондів житла для
тимчасового проживання та Порядку
надання і користування житловими
приміщеннями з фондів житла для
тимчасового проживання».

Згідно п. п. 3, 15, 16 Порядку надання і
користування житловими приміщеннями з
фондів житла для тимчасового
проживання, житлові приміщення з
фондів житла для тимчасового
проживання надаються за рішеннями
виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад, Київської
і Севастопольської
міськдержадміністрацій: громадянам,
які втратили житло внаслідок звернення
стягнення на житлові приміщення, що
були придбані ними за рахунок кредиту
(позики) банку чи іншої особи,
повернення якого забезпечене
іпотекою відповідного приміщення;
біженцям, які набули цього статусу
відповідно до Закону України "Про
біженців", та громадянам, які вимушені
залишити житлові приміщення
внаслідок його аварійного стану,
стихійного лиха або з інших підстав,
які загрожують стану та безпеці
відповідного приміщення.

Виконавчі органи сільських,
селищних, міських рад, Київська і
Севастопольська
міськдержадміністрації видають
громадянинові ордер на вселення в
житлове приміщення.

Під час видачі ордера на житлове
приміщення з фондів житла для
тимчасового проживання між власником
житлового фонду або уповноваженою ним
особою та громадянином, якому
надається в користування зазначене
житло, укладається договір найму
житлового приміщення установленого
зразка. Форма договору встановлюється
Держжитлокомунгоспом.

Ордер та договір найму є підставою
для вселення в житлове приміщення з
фондів житла для тимчасового
проживання і для користування таким
житлом на договірних умовах. Строк
проживання відлічується з дати
підписання договору найму.

Відповідно до ч. 4 ст. 132-2 ЖК
Української РСР та п. 5 Порядку надання
і користування житловими приміщеннями
з фондів житла для тимчасового
проживання, житлові приміщення з
фондів житла для тимчасового
проживання надаються громадянам на
строк до одного року з можливістю
продовження цього строку у разі
неспроможності їх набути
альтернативне місце проживання.

У разі неспроможності змінити місце
проживання громадянин

повинен за місяць до закінчення строку
договору найму житлового приміщення
звернутися до виконавчого органу
сільської, селищної, міської ради,
Київської і Севастопольської
міськдержадміністрації із заявою про
продовження цього строку (п. 23
Порядку).

Згідно листа виконавчого комітету
Житомирської міської ради від 26 жовтня
2004 року № 18/6012 ОСОБА_3 надано дозвіл на
заселення у кімнату АДРЕСА_1 тимчасово
із реєстрацією на один рік (а. с. 6).
Указаний строк у подальшому
продовжувався кожного року (а. с. 9, 13-15).

Рішенням виконавчого комітету
Житомирської міської ради від 19 грудня
2012 року № 542 ОСОБА_3 на склад сім'ї дві
особи продовжено строк проживання у
кімнаті АДРЕСА_1 жилою площею 13,
2 кв. м з фонду житла для тимчасового
проживання терміном на один рік;
уповноважено КВЖРЕП укласти із нею
договір найму жилого приміщення
(а. с. 31).

Згідно довідок виконавчого комітету
Житомирської міської ради №
25/Р-7979 від 8 листопада 2004 року та № 25/Р-208
від 24 травня 2012 року ( а. с. 9,
13), ОСОБА_3 перебуває на обліку осіб, які
потребують поліпшення житлових умов із
16 листопада 1999 року у загальній черзі
за № 3044 та у списку першочергового
одержання житла за № 1030. Повідомлено
ОСОБА_3 про те, що житло буде надано їй
відповідно до вимог ст. ст. 42, 43, 45 ЖК
Української РСР у порядку черговості. У
забезпеченні жилим приміщенням із
фонду для тимчасового проживання, яке
вона займає тимчасово із 26 жовтня 2004
року із щорічним продовженням строку
проживання, було відмовлено у зв'язку
із цільовим призначенням указаної
категорії житла.

За приписами п. 4 Порядку надання і
користування житловими приміщеннями з
фондів житла для тимчасового
проживання, громадяни, яким надане
житлове приміщення з фондів житла для
тимчасового проживання, не мають
права приватизувати, обмінювати та
здійснювати поділ такого приміщення,
здавати його в піднайм або вселяти до
нього інших громадян.

Жилі приміщення з фондів житла
для тимчасового проживання
призначаються для окремої категорії
громадян, перелік яких визначений п. 3
Порядку надання і користування
житловими приміщеннями з фондів житла
для тимчасового проживання та є
вичерпним.

Забезпечення осіб житлом на
постійній основі як таких, що
потребують поліпшення житлових умов,
за рахунок житла із фонду для
тимчасового проживання не
здійснюється.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції, із висновками
якого погодився апеляційний суд,
встановивши дійсні обставини справи та
відповідні їм правовідносини,
правильно застосував норми
матеріального права та обґрунтовано
дійшов висновку про відмову у позові з
тих підстав, що спірне жиле приміщення
надавалося позивачеві тимчасово, а не в
порядку поліпшення житлових умов з
підстав, передбачених ст. 34 ЖК
Української РСР, тому у позивача не
виникло право на це житло у такому
порядку. Правильними є висновки судів
про те, що з урахуванням встановлених
обставин вимоги ОСОБА_3 про
зобов'язання КВЖРЕП № 11 зареєструвати
її за спірною адресою та укласти
довгостроковий договір найму житла є
безпідставними, а рішенням
виконавчого комітету Житомирської
міської ради від 23 липня 2008 року № 537
«Про формування фонду житла для
тимчасового проживання громадян»
житлові права позивача не порушуються.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 в особі
представника відхилити.

Рішення Корольовського районного
суду м. Житомира від 16 грудня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Житомирської області від 29 січня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.С. Олійник

Судді:
В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

І.К. Парінова

В.О. Савченко

5

ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ

З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ

Справа № 6-9423 св 14

Головуючий у суді І інстанції Маслак
В.П.

Доповідач у суді ІІ інстанції
Галацевич О.М.

Доповідач Дербенцева Т.П.