Справа №522/5387/14ц
Провадження № 2/522/5186/14
У Х В А Л А

04 листопада 2014 року Приморський
районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді: Шенцевої О.П.

при секретарі: Соболевої О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Одесі
клопотання представника третьої особи
по справі - Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, Одеської міської ради, третя
особа - Одеське міське управління
земельних ресурсів Департаменту
комунальної власності Одеської
міської ради про визнання незаконним
та скасування рішення, визнання
нечинним Держакта, скасування запису,
визнання права користування земельною
ділянкою та усунення перешкод,-

ВСТАНОВИВ:

22.09.2014 року, представник третьої особи
по справі - Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради
звернувся до суду з письмовим
клопотанням, у якому просив закрити
провадження у справі № 522/5387/14-ц за
позовом ОСОБА_1 до Одеської міської
ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, за участю
3-ї особи, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору,
Департаменту комунальної власності
Одеської міської ради, в частині
позовних вимог про визнання незаконним
та скасування рішення Одеської міської
ради від 19.04.2012p. № 2077-VI „Про передачу
громадянам ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 у
приватну власність земельну ділянку,
площею 0,0860 га, для обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд за адресою: м. Одеса,
тупик Волна, 10; визнання нечинним
державного акта на право власності на
земельну ділянку серії ЯМ № 016433 від
18.10.2012 p.; скасування державної
реєстрації даного державного акта
шляхом виключення запису № 01291 із
Книги реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею.

Зазначене клопотання
обгрунтовано наступним.

На думку представника третьої особи -
департаменту комунальної власності
Одеської міської ради, зазначена
частина позовних вимог позивачем
заявлена в порядку цивільного
судочинства, але вказані позовні
вимоги слід розглядати
адміністративним судом в межах
адміністративного судочинства.

Посилаючись на рішенням
Конституційного Суду України від 01.04.2010
року у справі № 10-рп/2010 за
конституційним поданням Вищого
адміністративного суду України щодо
офіційного тлумачення положень
частини першої статті 143 Конституції
України, пунктів „а", „б", „в", „г"
статті 12 Земельного кодексу України,
пункту 1 частини першої статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України, заявник у клопотанні вказує,
що цим рішенням надано офіційне
тлумачення положенням зазначених
статей в аспекті таких питань:

-          чи вбачається зі слів
„вирішують інші питання місцевого
значення, віднесені законом до їхньої
компетенції", викладених у частині
першій статті 143 Конституції України,
що органи місцевого самоврядування є
суб'єктами владних повноважень при
вирішенні інших питань місцевого
значення, зокрема, в процесі реалізації
своїх повноважень у сфері земельних
відносин;

-          чи випливає з положень
пунктів „а", „б", „в", „г" статті 12
Земельного кодексу, що орган місцевого
самоврядування при вирішенні
зазначених у цих пунктах питань
виступає як суб'єкт владних
повноважень;

-          чи належить до компетенції
адміністративних судів з огляду на
пункт 1 частини першої статті 17 Кодексу
розгляд спорів про визнання недійсними
рішень (дій, бездіяльності) органів
місцевого самоврядування, якими
порушуються права фізичних та
юридичних осіб у сфері регулювання
земельних відносин, заявником вказано,
що за результатами розгляду зазначеної
справи Конституційним Судом України
вирішено наступне:

-          положення частини першої
статті 143 Конституції України, згідно з
якими територіальні громади села,
селища, міста безпосередньо або через
утворені ними органи місцевого
самоврядування „вирішують інші
питання місцевого значення, віднесені
законом до їхньої компетенції", слід
розуміти так, що при вирішенні цих
питань органи місцевого
самоврядування діють як суб 'єкти
владних повноважень;

-          положення пунктів „а", „б",
„в", „г" статті 12 Земельного кодексу
України у частині повноважень
сільських», селищних, міських рад
відповідно до цього кодексу вирішувати
питання розпорядження землями
територіальних громад, передачі
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян та
юридичних осіб, надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності, вилучення
земельних ділянок із земель
комунальної власності треба розуміти
так, що при вирішенні таких питань ці
ради діють як суб'єкти владних
повноважень;

-          положення пункту 1 частини
першої статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
стосовно поширення компетенції
адміністративних судів на „спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності" слід розуміти
так, що до публічно-правових спорів, на
які поширюється юрисдикція
адміністративних судів, належать і
земельні спори фізичних чи юридичних
осіб з органом місцевого
самоврядування як суб'єктом владних
повноважень, пов'язані з оскарженням
його рішень, дій чи бездіяльності.

З огляду на наведене, заявник зазначає,
що Одеська міська рада, приймаючи
оскаржуване рішення діяла як суб'єкт
владних повноважень, що передбачає
можливість оскарження її дій, лише в
порядку адміністративного
провадження.

Стосовно позовної вимоги про визнання
нечинним державного акта, то, на думку
представника третьої особи, її також
потрібно розглядати в порядку
адміністративного судочинства,
оскільки вона має похідний характер
щодо заявленої вимоги про визнання
незаконним та скасування рішення ради
у зв'язку із тим, що правовою підставою
видачі цього державного акта було
оскаржуване рішення Одеської міської
ради.

Представник третьої особи також
вважає, що позовна вимога про
скасування державної реєстрації
оскаржуваного державного акта, також
підлягає розгляду адміністративним
судом, оскільки суб'єктом вчинення
реєстраційного запису держакта на
момент його видачі відповідно до
Інструкції про порядок складання,
видачі, реєстрації і зберігання
державних актів на право власності на
земельну ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою та
договорів оренди землі, затвердженої
наказом Державного Комітету України по
земельних ресурсах від 04.05.1999 N 43, чинної
на момент здійснення запису, було
Управління Держкомзему у м. Одеса, яке є
територіальною одиницею центрального
органу державної виконавчої влади -
Державного агентства земельних
ресурсів України, яке відповідно до
Положення про Державне агентство
земельних ресурсів України,
затверджене указом Президента України
від 08.04.2011року №445, є правонаступником
Державного комітету України із
земельних ресурсів.

Розглянувши заявлене клопотання, суд
прийшов до наступного.

Позивачем стосовно вимоги про визнання
протиправним та скасування рішення
заявлена в якості відповідача -
Одеська міська рада, яка відповідно до
положень Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» є органом
місцевого самоврядування, який
наділений владними повноваженнями,
зокрема, вирішувати питання у сфері
земельних відносин.

Отже, відповідач - Одеська міська рада,
являється органом місцевого
самоврядування, та, відповідно до ст.ст.
12, 116, 118, 122 Земельного кодексу України,
здійснює розпорядження землями
комунальної власності, зокрема, шляхом
передачі їх у власність, користування
фізичним та юридичним особам шляхом
прийняття відповідних рішень.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від
20.05.2013 р. № 8 «Про окремі питання
юрисдикції адміністративних судів»,
зазначено, що земельні спори фізичних
чи юридичних осіб з органом місцевого
самоврядування як суб'єктом владних
повноважень, пов'язані з оскарженням
його рішень, дій чи бездіяльності,
належать до публічно-правових спорів,
на які поширюється юрисдикція
адміністративних судів.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 КАС України,
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема, спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Частиною першою статті 2 КАС України
зазначено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Пунктом першим частини першої статті
третьої КАС України встановлено, що
справа адміністративної юрисдикції, це
- переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа, або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Згідно наданого до суду позову ОСОБА_1
вбачається, що позивачем зазначена
частина позовних вимог про визнання
незаконним та скасування рішення
Одеської міської ради від 19.04.2012 p. №
2077-VI „Про передачу громадянам ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 у приватну власність
земельну ділянку, площею 0, 0860 га, для
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд за
адресою: м. Одеса, тупик Волна, 10;
визнання нечинним державного акта на
право власності на земельну ділянку
серії ЯМ № 016433 від 18.10.2012 p.; скасування
державної реєстрації даного
державного акта шляхом виключення
запису № 01291 із Книги реєстрації
державних актів на право власності на
землю та на право постійного
користування землею, заявлена в
порядку цивільного судочинства, але
виходячи з вищевикладеного, вказані
позовні вимоги слід розглядати
адміністративним судом в межах
адміністративного судочинства,
оскільки, з наведеного вбачається
наявність саме публічно-правового
спору щодо оскарження позивачем
рішення Одеської міської ради від
19.04.2012р. №2077-УІ, визнання нечинним
державного акта серії ЯМ №016433 від
18.10.2012 р. та скасування державної
реєстрації цього акта.

Отже, зазначені позовні вимоги не
підлягають розгляду в порядку
цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 205
Цивільно-процесуального кодексу
України, суд своєю ухвалою закриває
провадження у справі, якщо справа не
підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Частиною 1 статті 206 ЦПК України,
зазначено, що про закриття
провадження у справі, суд постановляє
ухвалу.

Виходячи з системного аналізу
наведених норм права та
вищевикладеного, суд приходить до
висновку про необхідність закриття
провадження у справі за позовними
вимогами щодо оскарження позивачем
рішення Одеської міської ради від
19.04.2012 р. № 2077-УІ, визнання нечинним
державного акта серії ЯМ № 016433 від
18.10.2012 р. та скасування державної
реєстрації цього акта.

Стосовно зазначеного представником
позивача, у запереченні на заявлене
клопотання, щодо того, що представник
третьої особи не може висловлювати
думку щодо відповідача, оскільки у
нього, на думку представника позивача,
немає повноважень та думка
представника третьої особи не може
взагалі бути взята до уваги, суд вважає
за необхідне зазначити, що, згідно ч.3
ст. 35 ЦПК України, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог, мають
процесуальні права і обов'язки,
встановлені статтею 27 цього Кодексу.

Статтею 27 ЦПК України встановлено, що
особи, які беруть участь у справі, мають
право, зокрема, заявляти клопотання.

Отже, суд зазначає, що думка
представника позивача щодо вказаного
ним у запереченні на клопотання,
являється хибною.

Виходячи з вищезазначеного, суд вважає
за можливе задовольнити заявлене
клопотання представника третьої особи.

Керуючись ст.ст.27, 35, 168, 208, 209, 210, ч.1 п.5
ст. 202 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання представника третьої особи
по справі - Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, Одеської міської ради, третя
особа - Одеське міське управління
земельних ресурсів Департаменту
комунальної власності Одеської
міської ради про визнання незаконним
та скасування рішення, визнання
нечинним Держакта, скасування запису,
визнання права користування земельною
ділянкою та усунення перешкод,
задовольнити.

Закрити провадження у справі № 522/5387/14-ц
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, Одеської міської ради, третя
особа - Одеське міське управління
земельних ресурсів Департаменту
комунальної власності Одеської
міської ради, в частині позовних вимог
про визнання незаконним та скасування
рішення Одеської міської ради від
19.04.2012p. №2077-VI „Про передачу громадянам
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 у приватну
власність земельну ділянку, площею 0,0860
га, для обслуговування житлового
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка) за адресою:
м. Одеса, тупик Волна, 10; визнання не
чинним державного акта про право
власності на земельну ділянку серії ЯМ
№ 016433 від 18.10.2012 p., виданий ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_8 на підставі рішення
Одеської міської ради від 19.04.2012 p. №
2077-VI, зареєстрований за №01291 в
Книзі записів державної реєстрації
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею
та скасування державної реєстрації
даного державного акту на право
власності на земельну ділянку, шляхом
виключення запису № 01291 із Книги
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею.

Роз’яснити заявникові, що зазначені
позовні вимоги, за якими судом закрито
провадження по справі, віднесено до
юрисдикції адміністративних судів.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Приморського
районного суду м. Одеси апеляційної
скарги на ухвалу суду, протягом п'яти
днів з дня її проголошення.

Суддя:

04.11.2014