Провадження №: 4-с/752/15/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2014 року Голосіївський районний суд
м. Києва в складі:

головуючого судді -
Пасинок В.С.

при секретарі -
Тасенко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 на
дії державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Євка Ігоря
Володимировича, -

в с т а н о в и в:

у жовтні 2013 року ОСОБА_1 через свого
представника звернулась до суду зі
скаргою, в якій просила визнати
неправомірною та скасувати постанову
про повернення виконавчого документа
стягувачу від 05 вересня 2013 року,
винесену державним виконавцем ВДВС
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Євком І.В.

Останню обґрунтувала тим, що державним
виконавцем не дотримано вимог
імперативних приписів ст. 47 Закону
України «Про виконавче провадження»,
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, що, як наслідок,
позбавило її можливості самостійно
виконати рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 03 грудня 2012
року про стягнення з її на користь ПАТ
«Універсал Банк» боргу в сумі 895 253,70
грн. Вказала на те, що державним
виконавцем не було здійснено всіх
заходів, необхідних для своєчасного та
повного виконання зазначеного
судового рішення.

У судовому засіданні представник
скаржника скаргу підтримала та просила
її задовольнити.

Державний виконавець ВДВС
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Євко І.В. в судове
засідання не з'явився, надав заяву про
розгляд скарги за його відсутності,
зазначивши про невизнання вимог ОСОБА_1
(а.с. 143).

Заслухавши представника заявника, яка
не заперечувала проти розгляду скарги
за відсутності державного виконавця,
дослідивши матеріали скарги, суд
приходить до висновку про те, що скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Частиною 2 ст. 384 цього Кодексу
встановлено, що скарга подається до
суду, який видав виконавчий документ.

Судом встановлено, що 03 грудня 2012 року
Голосіївським районним судом м. Києва
видано виконавчий лист у справі № 2-111/12
про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Універсал Банк» боргу в розмірі 895 253,70
грн. (а.с. 159).

26 квітня 2913року за даним виконавчим
листом відкрито виконавче провадження
№ 37951255 (а.с. 152).

05 вересня 2013 року державним виконавцем
ВДВС Києво-Святошинського районного
управління юстиції винесено постанову
про повернення виконавчого документа
стягувачу (а.с. 158).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо у боржника
відсутнє майно, на яке може бути
звернуто стягнення, а здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними.

Як вбачається з копії матеріалів
виконавчого провадження № 37951255
стосовно виконання судового рішення
про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Універсал Банк» боргу в розмірі 895 253,70
грн. державним виконавцем були вчинені
заходи щодо розшуку майна боржника,
зокрема, були надіслані відповідні
запити щодо встановлення наявності
майна у боржника до Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, ГУ
Держкомземагенства у Київській
області, УДАІ ГУ МВС України в м. Києві,
ВРЕРДАІ з обслуговування
Віньковецького, Дунаєвецького,
Новоушицького районів УМВС у
Хмельницькій області з відповідей на
які вбачається, що за боржником - ОСОБА_1
рухоме та нерухоме майно не
зареєстровано (а.с. 153-157).

Таким чином, з матеріалів виконавчого
провадження вбачається, що державний
виконавець вжив усіх заходів щодо
встановлення наявності майна у
боржника, у зв'язку з чим, дії
державного виконавця ВДВС
Києво-Святошинського районного
управління юстиції щодо повернення
виконавчого документа стягувачу та
винесення відповідної постанови були
правомірними.

З тієї ж точки зору не вбачається з
матеріалів справи та змісту
оскаржуваної постанови
невідповідності останньої вимогам
Закону України «Про виконавче
провадження» та Інструкції з
організації примусового виконання
рішень.

Доказів. як того вимагає ст. 60 ЦПК
України, заявником з даного приводу в
розпорядження суду не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 387 ЦПК України,
якщо оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність були прийняті або
вчинені відповідно до закону, в межах
повноважень державного виконавця або
іншої посадової особи державної
виконавчої служби і права чи свободи
заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

Оцінюючи в сукупності оглянуті в
судовому засіданні докази та
врахувавши те, що державний виконавець
при поверненні виконавчого документа
стягувачу діяв в межах наданих йому
Законом України «Про виконавче
провадження» повноважень, суд дійшов
висновку про відмову у задоволенні
скарги.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст.
19, 55 Конституції України, ст. 7 Закону
України «Про державну виконавчу
службу» від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР,
ст. 47 Закону України «Про виконавче
провадження», п. 1.5. Інструкції з
організації примусового виконання
рішень від 02 квітня 2012 року № 512/5, ст. ст.
383-385 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Євка Ігоря
Володимировича - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подання через Голосіївський районний
суд м. Києва апеляційної скарги
протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя
В.С. Пасинок