АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/847/14Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 30 Демчик Р. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого Трюхан Г. М.
суддів Качан О. В. , Міщенко С. В.
при секретаріПосипайко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 28 січня 2014 року по справі за позовом Головного Управління Пенсійого фонду України в Черкаській області до ОСОБА_6, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби у Черкаській області про відшкодування матеріальної шкоди,

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2013 року ГУ ПФУ в Черкаській області Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області звернулося до суду з вказаним позовом до ОСОБА_6, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби у Черкаській області, посилаючись на те, що 18 серпня 2008 року між Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області, Національним авіаційним університетом та ОСОБА_6 був укладений договір №2., згідно умов якого остання навчалася в Національному авіаційному університеті за напрямом «Комп'ютерна інженерія».

За умовами договору Університет зобов'язався надати освітні послуги на рівні державних стандартів освіти на умовах чинного законодавства та після закінчення повного курсу навчання диплом фахівця відповідного освітньо-кваліфікаційного рівня. Водночас студентка зобов'язалася після завершення навчання в університеті прибути до ГУ ПФУ в Черкаській області для працевлаштування, а в разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання.

Після закінчення університету ОСОБА_6 отримала направлення на роботу до Управління ПФУ в м. Черкасах, але до управління для працевлаштування не прибула.

На день подачі позовної заяви відповідач до роботи не приступила, чим порушила умови договору. Вартість навчання складає 96 798 грн. 88 коп.

В зв'язку з цим, просили суд стягнути з ОСОБА_6 в якості відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти в сумі 96 798 грн. 88 коп. для зарахування їх на рахунки загального фонду Державного бюджету України.

Рішенням Придніпровського районного суду Черкаської області від 28 січня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Черкаській області, посилаючись на незясування усіх обставин справи та порушення норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч.1 ст.308 ЦПК України колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду є законним, обґрунтованим на зібраних по справі доказах, відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 18 червня 2008 року між Національним Авіаційним Університетом, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області та студентом ОСОБА_6 було укладено типову угоду про підготовку фахівців з вищою освітою №2. Наказом ректора Університету ОСОБА_6 була зарахована на 1 курс, за спеціальністю «Комп'ютерна інженерія».

ОСОБА_6 закінчила навчання у 2013 році, отримала диплом магістра та була відрахована.

ГУ ПФУ в Черкаській області зауважує, що, в порушення умов угоди, відповідачка на місце працевлаштування не з'явилася, тим самим не виконала взяте на себе зобов'язання, в зв'язку з чим позивач був вимушений звернутися до суду із даною позовною заявою.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання

Судом першої інстанції було ґрунтовно досліджено договір про підготовку фахівця з вищою освітою. Як було встановлено судом, предметом даного договору є підготовка фахівця (студента) освітньо-кваліфікаційного рівня за напрямом «Комп'ютерна інженерія».

Відповідно до п. 2.1.1. договору, виконавець зобов'язується надати студенту освітні послуги на рівні державних стандартів освіти на умовах чинного законодавства.

Відповідно до п.п. 2.3.5., 2.3.6. договору, студент зобов'язується після завершення навчання в університеті прибути до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області для працевлаштування та відпрацювати в системі Пенсійного Фонду України не менше трьох років.

Постановою Кабінету Міністрів України № 992 від 22 серпня 1996 року затверджено Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням.

Пункт 14 зазначеного Порядку встановлює, що у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати.

Відповідно до Закону України «Про вищу освіту» основним завданням, що стоїть перед вищими навчальними закладами, є здійснення освітньої діяльності, яка забезпечує підготовку фахівців відповідних освітньо-кваліфікаційних рівнів. Цей закон не містить умов про обов'язковість трирічного відпрацювання та відшкодування у встановленому порядку до державного бюджету вартості навчання. Не зазначено у законі і той факт, що вищий навчальний заклад зобов'язаний гарантувати випускникові його працевлаштування, у обов'язки вищого навчального закладу входить сприяння працевлаштуванню своїх випускників.

Таким чином, стаття 52 Закону України "Про освіту" та порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.1996 року № 992, за своїм змістом суперечать Конституції України, Міжнародній Конвенції "Про скасування примусової праці" та статті 56 Закону України "Про вищу освіту".

Рішенням Конституційного Суду України від 4 березня 2004 року у справі про доступність та безоплатність освіти визначено, що безоплатність вищої освіти у державних і комунальних навчальних закладах необхідно розуміти як можливість здобуття освіти у цих закладах без оплати, тобто без внесення плати у будь-якій формі за освітні послуги.

Безоплатність вищої освіти означає, що громадянин має право здобути її відповідно до стандартів вищої освіти без внесення плати в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі в межах обсягу підготовки фахівців для загальносуспільних потреб (державне замовлення).

Обов'язковість відпрацювання або відшкодування вартості навчання випускником вищого навчального закладу призводить до порушення конституційного права громадян на працю, що вільно обирається громадянином або на яку він вільно погоджується (частина перша статті 43 Конституції України) та права на безоплатність вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах (стаття 53 Конституції України).

Через відсутність механізму, який би зобов'язав випускника вищого навчального закладу, підготовка якого здійснювалась за державним замовленням, відшкодувати до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі понесені витрати за договором, будь-які матеріальні претензії до нього є неправомірними.

Ця теза підтверджується і інформаційним листом міністерства юстиції щодо надання роз'яснення з питань працевлаштування випускників ВНЗ, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням від 19.10.2010 № 12566-0-4-10-21.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно застосовано норми матеріального права та ухвалено рішення з додержанням положень чинного законодавства, а доводи апелянта в апеляційній скарзі були предметом розгляду в суді першої інстанції, інших підтверджень щодо незаконності рішення, які б давали можливість скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення у справі апелянтом не наведені.

Крім цього колегія суддів звертає увагу на те, що як вбачається із змісту позовної заяви та апеляційної скарги Головне Управління Пенсійного фонду України в Черкаській області звернулось до відповідача з позовом про стягнення коштів на користь Державного казначейства, яке в даній справі є третьою особою.

Судова колегія вважає, що Державне казначейство є самостійною юридичною особою і при порушенні її прав може звернутися до суду з самостійним позовом.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійого фонду України в Черкаській області відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 28 січня 2014 року по справі за позовом Головного Управління Пенсійого фонду України в Черкаській області до ОСОБА_6, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби у Черкаській області про відшкодування матеріальної шкоди - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після її проголошення але може бути оскаржена до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів, починаючи з часу проголошення ухвали.

Головуючий :

Судді :