АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5873/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Доповідач - Ткаченко І.Ю. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року
м.
Дніпропетровськ

30 вересня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді
Ткаченко І.Ю.

суддів - Рудь
В.В., Повєткіна В.В.

при секретарі -
Шаботинець С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк» до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українське
фінансове агентство «Верус», ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості

за апеляційними скаргами ОСОБА_2,
ОСОБА_3

на рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 10 березня 2011 року

та на додаткове рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
21 липня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

12.11.2010 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернувся до Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська з позовом до
відповідачів про стягнення
заборгованості. В обґрунтування
позовних вимог посилалось на те, що між
позивачем та ОСОБА_2 було укладено
кредитні договори: № 233809-CRED від 13
червня 2008 року та № б/н від 12 червня 2008
року, за умовами яких, позивач надав, а
ОСОБА_2 отримав у кредит грошові кошти.
Зобов'язання ОСОБА_2 за вказаними
кредитними договорами, забезпечені
порукою на підставі договору поруки №
467 від 12.01.2009 року, укладеного між
позивачем та ТОВ «Українське фінансове
агентство «Верус», а також зобов'язання
за кредитними договором № 233809-CRED від 13
червня 2008 року, забезпечені порукою на
підставі договору поруки, укладеного
між позивачем та відповідачем ОСОБА_3
Свої зобов'язання за кредитним
договором ОСОБА_2 належним чином не
виконує, у зв'язку з чим у нього виникла
заборгованість, яку відповідач
добровільно не погашає, тому позивач
просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2,
ОСОБА_3 у рахунок погашення
заборгованості за договором № 233809-CRED
від 13 червня 2008 року - 21 882, 23 дол. США,
стягнути солідарно з ТОВ УФА «Верус»,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 у рахунок погашення
заборгованості за договором № 233809-CRED
від 13 червня 2008 року - 200 грн.; стягнути з
ОСОБА_2 у рахунок погашення
заборгованості за договором № б/н від 12
червня 2008 року - 368, 56 грн.; стягнути
солідарно з ТОВ УФА «Верус», ОСОБА_2 у
рахунок погашення заборгованості за
договором № б/н від 12 червня 2008 року - 200
грн., а також покласти на відповідачів
судові витрати (а .с. 2-3).

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 10 березня 2011 року
- позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк»
про стягнення заборгованості -
задоволені частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3
на користь Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» у рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ 233809-CRED від 13 червня 2008 року - 173 107 грн.
26 коп.

Стягнуто солідарно з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українське фінансове агентство
«Верус», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» у
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № 233809-CRED від 13
червня 2008 року - 200 грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» у
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № б/н від 12 червня
2008 року - 168 грн. 56 коп.

Стягнуто солідарно з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українське фінансове агентство
«Верус», ОСОБА_2 на користь Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» у рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ б/н від 12 червня 2008 року - 200 грн. 00 коп.

Стягнуто солідарно з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українське фінансове агентство
«Верус», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь
держави судовий збір - 1700 грн. 00 коп.

Стягнуто солідарно з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українське фінансове агентство
«Верус», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь
держави витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи - 120 грн. грн. 00 коп.
(а.с.76-80).

Додатковим рішенням Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
21 липня 2014 року у мотивувальній та
резолютивній частинах рішення
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 10 березня 2011 року
зазначено конкретні складові
загальної суми заборгованості, яка
виникла у ОСОБА_2 внаслідок невиконання
своїх зобов'язань за кредитним
договором № 233809-CRED від 13 червня 2008 року
- 21 882, 23 доларів США, що в гривневому
еквіваленті складає 173 107, 26 грн., яка
складається з: 18 739, 64 доларів США, що в
гривневому еквіваленті складає 148 246, 66
грн. - заборгованість за кредитом; 2070, 54
доларів США, що в гривневому
еквіваленті складає 16 379, 74 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 31,55 доларів США,
що в гривневому еквіваленті складає 249,
58 грн. - штраф (фіксована частина); 1040, 51
доларів США, що в гривневому
еквіваленті складає 8231, 28 грн. - штраф
(процентна складова), а також за
кредитним договором № б/н від 12 червня
2008 року у розмірі 368, 56 грн., яка
складається з: 98, 60 грн. - заборгованість
за кредитом; 9,36 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом: 4,95
грн. - заборгованість по комісії за
користування кредитом; 250 грн. штраф
(фіксована частина); 5, 65 грн. - штраф
(процентна складова) (а.с.145-147).

В апеляційних скаргах ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом
1 інстанції норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, невідповідність висновків
суду обставинам справи, що призвело до
неправильного вирішення спору, ставить
питання про скасування рішення суду
від 10 березня 2011 року та додаткового
рішення від 21 липня 2014 року з
ухваленням нового про відмову у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі (а.с. 96-99,152-156).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційних скарг
і заявлених позовних вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційні скарги
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволенню не
підлягають, з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що між
позивачем та ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір № 233809-CRED від 13 червня
2008 року, за умовами якого позивач
зобов'язався надати ОСОБА_2 кредит у
сумі 24 990, 00 дол. США зі сплатою 18, 00 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 09.06.2011 року, що
підтверджується копією зазначеного
договору та додатком до нього (а. с. 14-18).
На виконання умов зазначеного договору
ОСОБА_2 було відкрито картковий рахунок
та обслуговування платіжної карти
«Мікрокредит» (а с. 19). ОСОБА_2
здійснював зняття грошових коштів з
карткового рахунку, про що свідчать
виписки з особового рахунку ( а. с. 50-67).

Між позивачем та ОСОБА_2 також був
укладений кредитний договір № б/н від 12
червня 2008 року, за умовами якого
позивач зобов'язався надати кредит
ОСОБА_2 у сумі 500 грн. з перерахуванням
грошових коштів на картковий рахунок
зі сплатою 22, 80 % річних на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 12.06.2010 року, що
підтверджується копією зазначеного
договору (а. с. 11, 43-49).

13.06.2008 року між відповідачем ОСОБА_3 та
позивачем був укладений договір поруки
№ 233809-CRED, за умовами якого остання
зобов'язалась солідарно відповідати
перед позивачем за виконання
відповідачем ОСОБА_2 своїх обов'язків
за кредитним договором № 233809-CRED від 13
червня 2008 року в тому ж розмірі, що і
відповідач, включаючи сплату кредиту,
процентів, нарахованих за користування
кредитом, пені та інших штрафних
санкцій, що підтверджується копією
зазначеного договору (а. с. 9).

12.01.2009 року між відповідачем ТОВ
«Українське фінансове агентство
«Верус» та позивачем був укладений
договір поруки № 467, за умовами якого
товариство зобов'язалось відповідати
перед позивачем за виконання
відповідачем своїх обов'язків за
укладеними договорами, що
підтверджується копією зазначеного
договору та додатку №1 до нього (а. с. 10).

У відповідача ОСОБА_2 перед позивачем
виникла заборгованість за кредитним
договором № 233809-CRED від 13 червня 2008 року
яка, станом на 07.04.2010 року, становила 21
882, 23 дол. США, що відповідно до
службового розпорядження НБУ станом на
дату розрахунку становить 173 307, 26 грн.
(а. с. 8).

Також у відповідача ОСОБА_2 перед
позивачем виникла заборгованість за
кредитним договором № б/н від 12 червня
2008 року яка, станом на 07.04.2010 року,
становила 368, 58 грн. (а. с. 8).

Задовольняючи частково позовні вимоги
в частині стягнення заборгованості за
кредитним договором № 233809-CRED від 13
червня 2008 року - 21 882, 23 дол. США, суд 1
інстанції виходив із того, що
відповідачем ОСОБА_2 неналежним чином
виконувалися зобов'язань за кредитним
договором, а також враховуючи право
вимагати дострокового повернення
кредиту та сплати процентів за
користування кредитом, невиконання
поручителями, а саме ТОВ «Українське
фінансове агентство «Верус» та ОСОБА_3
своїх зобов'язань перед позивачем за
відповідними договорами поруки, а тому
позовні вимоги в цій частині
підлягають частковому задоволенню,
оскільки, відповідач ТОВ «Українське
фінансове агентство «Верус», як
поручитель несе солідарну лімітовану
відповідальність у розмірі 200 грн., тому
слід стягнути солідарно з ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» у
рахунок повернення заборгованості за
кредитним договором № 233809-CRED від 13
червня 2008 року - 173 107, 26 грн. (21 882, 23 дол.
США - 200 грн.).

Задовольняючи позовні вимоги до
відповідачів ТОВ «Українське
фінансове агентство «Верус», ОСОБА_2,
ОСОБА_3, про стягнення заборгованості
за кредитним договором № 233809-CRED від 13
червня 2008 року в розмірі 200 грн., суд 1
інстанції виходив з того, що такі
вимоги є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Вирішуючи вимоги позивача до
відповідача ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором № б/н від 12
червня 2008 року у розмірі 368, 56 грн., суд 1
інстанції виходив з того, що неналежне
виконання відповідачем ОСОБА_2 своїх
зобов'язань за кредитним договором
щодо сплати кредиту та процентів за
користування кредитом, призвело до
утворення заборгованості, а тому
позовні вимоги в цій частині
підлягають частковому задоволенню,
оскільки, відповідач ТОВ «Українське
фінансове агентство «Верус» несе
лімітовану відповідальність у розмірі
200 грн., отже слід стягнути з ОСОБА_2 на
користь ПАТ КБ «Приватбанк»у рахунок
повернення заборгованості за
кредитним договором № б/н від 12 червня
2008 року - 168, 56 грн. (368, 56 грн. - 200 грн.).

Щодо стягнення з відповідачів ТОВ
«Українське фінансове агентство
«Верус» та ОСОБА_2 за договором № б/н
від 12 червня 2008 року, суд прийшов до
висновку, що заявлені позивачем вимоги
в цій частині є обґрунтованими, слід
стягнути солідарно з ТОВ «УФА «Верус»,
ОСОБА_2 у рахунок повернення
заборгованості за кредитним договором
№ б/н від 12 червня 2008 року - 200 грн.

При цьому суд 1 інстанції правильно
керувався частиною 1 ст. 1054 ЦК України,
якою визначено, що за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. В силу ст. 554 ЦК України у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. Згідно ч.
1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу.

Вказані висновки зроблені судом без
порушення норм матеріального та
процесуального права, а оскаржуване
рішення, є законним та обґрунтованим й
відповідає вимогам чинного
законодавста.

Доводи апеляційної скарги про незгоду
із договором поруки, укладеного 12
січня 2009 року між позивачем та ТОВ
«Українське фінансове агентство
«Верус» - не можуть бути взяті до уваги,
оскільки у ході розгляду справи
вказаний договір не оспорювався.

Посилання апелянтів в апеляційній
скарзі на те, що судом 1 інстанції було
порушено підсудність, колегія суддів
не приймає до уваги, оскільки
відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 109 ЦПК України
позови до фізичної особи
пред'являються в суд за зареєстрованим
у встановленому порядку місцем її
проживання, а позови до юридичних осіб
пред'являються в суд за їхнім
місцезнаходженням. Відповідно до ч.1 ст.
113 ЦПК України - позови до кількох
відповідачів, які проживають або
знаходяться в різних місцях,
пред'являються за місцем проживання
або місцезнаходженням одного з
відповідачів за вибором позивача.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач ТОВ «Українське фінансове
агентство «Верус» знаходиться на
території Жовтневого району м.
Дніпропетровська, а тому позов було
пред'явлено відповідно до вимог
Цивільного процесуального кодексу
України.

Доводи апеляційної скарги про те, що
стягнення із відповідачів ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 грошових коштів, без звернення
стягнення на предмет іпотеки, є
порушенням вимог ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 527 ЦК
України, згідно яких зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та кодексу,
колегія суддів не приймає до уваги
оскільки право вибору задоволення
своїх вимог (чи шляхом звернення
стягнення, чи шляхом стягнення
заборгованості) належить позивачу.

Доводи апелянтів про те, що додатковим
рішенням повторно стягнуто
заборгованість, вважати
обґрунтованими не можна, оскільки в
додатковому рішенні від 21 липня 2014 року
наведені розрахунки, з яких суд виходив
при частковому задоволенні позовних
вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Інші доводи апелянтів, приведені в
апеляційних скаргах фактично
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду 1 інстанції,
яким у досить повному обсязі з'ясовані
права та обов'язки сторін, обставини
справи, доводи сторін перевірені і їм
дана належна оцінка, а відповідно до ст.
212 ЦПК України, виключне право оцінки
доказів належить суду, який має
оцінювати докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Порушень норм
матеріального та процесуального права,
які є обов'язковою підставою для
скасування чи зміни рішення - не
встановлено, тому апеляційний суд
приходить до висновку, що рішення
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 10 березня 2011 року
та додаткове рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
21 липня 2014 року відповідає вимогам ст.
213, 214 ЦПК України, і їх слід залишити без
змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 -
відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 10 березня 2011 року
та додаткове рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
21 липня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: