Справа № 463/1534/14
Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 22-ц/783/7487/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого:
Зверхановської Л.Д.

суддів: Цяцяка Р.П.,
Шеремети Н.О.,

секретаря: Ясиновської
Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Універсал Банк» на рішення
Личаківського районного суду м. Львова
від 13 жовтня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Личаківського районного суду
м. Львова від 13 жовтня 2014 року
задоволено частково позов Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживає, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
код НОМЕР_1) на користь Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» (м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19,
, МФО 322001, р/р 3333)
заборгованість за кредитним договором
від 07.09.2007р. № 11-1/628к-07 в розмірі 18 563,05
доларів США, що згідно офіційного курсу
НБУ станом на дату і час ухвалення
рішення еквівалентно 240391,92 грн. (двісті
сорок тисяч триста дев'яносто одна грн.
дев'яносто дві коп.).

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив позивач -
Публічне акціонерне «Універсал Банк».

В апеляційній скарзі зазначає, що
оскаржуване рішення є необгрунтованим.
Вважає, що висновки суду першої
інстанції щодо відмови у стягненні з
поручителя заборгованості у зв'язку з
пропущенням позивачем строку
звернення до суду з вимогою про
стягнення боргу за кредитним договором
суперечать чинному законодавству та не
можуть бути підставою для звільнення
поручителя від солідарної
відповідальності.

Просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким стягнути солідарно з ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк»
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 21381,65 доларів США, що
еквівалентно 170903,53 грн.

Колегія суддів вважає можливим
розглядати справу у відсутності осіб,
які беруть участь у справі, котрі
належним чином відповідно до вимог
ст.ст.74-76 ЦПК України повідомлені про
час та місце розгляду справи, але не
з'явилися в судове засідання.
Представник позивача просить слухати
справу у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги, виходячи із
наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обгрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. До підстав
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, належать договори
та інші правочини.

Статтею 627 ЦК України визначено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

У відповідності до ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Районним судом встановлено, що 07.09.2007
року між ВАТ «Банк Універсальний»,
правонаступником якого є ПАТ
«Універсал Банк», та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір №11-1/628к-07 на загальну
суму 25545 доларів США із сплатою за
користування кредитними коштами 12 %
річних з кінцевим терміном повернення
кредиту 06.09.2012 року.

З метою забезпечення виконання
зобов'язання за кредитним договором
№11-1/628к-07, між банком та відповідачем
ОСОБА_3 07.09.2007 року укладено договір
поруки , за умовами якого остання
зобов'язалась відповідати за
невиконання позичальником усіх
зобов'язань перед банком, що виникли з
кредитного договору, в повному обсязі
як існуючих, так і тих, що можуть
виникнути в майбутньому.
Відповідальність боржника і
поручителя є солідарною.

За кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ст.1054 ч.3 ЦК
України).

Згідно ст.553 ч.1 ЦК України за договором
поруки поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

Відповідно до ст.1052 ЦК України у разі
невиконання позичальником обов'язків,
встановлених договором позики, щодо
забезпечення повернення позики, а
також у разі втрати забезпечення
виконання зобов'язання або погіршення
його умов за обставин, за які
позикодавець не несе відповідальності,
позикодавець має право вимагати від
позичальника дострокового повернення
позики та сплати процентів, належних
йому відповідно до статті 1048 цього
Кодексу, якщо інше не встановлено
договором.

У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову(субсилідарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки (ч.ч.1,2
ст.554 ЦК України).

У відповідності до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

27.05.2009 року між банком і позичальником
ОСОБА_2 укладено додаткову угоду до
кредитного договору №11-1/628к-07 від 07.09.2007
року, якою внесено зміни до кредитного
договору, серед яких, зокрема,
збільшено строк користування кредитом
до 10.10.2012 року. В період з 10.06.2009р. по
09.06.2010р. включно процентна ставка
встановлювалась у розмірі 12 % річних, а
в період з 10.06.2010 року - у розмірі 17 %
річних.

Пунктом 11 договору поруки від 07.09.2007
року встановлено, що всі зміни та
доповнення до цього договору вносяться
в письмовій формі шляхом укладення
додаткових угод, підписаних
уповноваженими представниками сторін.

Згідно зі ст. 654 ЦК України зміна або
розірвання договору вчиняється в такій
самій формі, що й договір, що змінюється
або розривається, якщо інше не
встановлено договором або законом чи
не випливає із звичаїв ділового
обороту.

Однак, доказів того, що між позивачем та
ОСОБА_3 після укладення 27.05.2009 року
додаткової угоди із ОСОБА_2 було
укладено письмовий договір про
внесення змін чи доповнень до договору
поруки, ПАТ «Універсал Банк» не подано.

За положеннями ч.1 ст.559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

До припинення поруки призводять
такі зміни умов основного зобов'язання
без згоди поручителя, які призвели до
збільшення обсягу відповідальності
останнього. Збільшення
відповідальності поручителя внаслідок
зміни основного зобов'язання виникає в
разі:підвищення розміру процентів;
відстрочення виконання, що призводить
до збільшення періоду, за який
нараховуються проценти за
користування чужими грошовими коштами;
установлення(збільшення розміру
неустойки); встановлення нових умов
щодо порядку зміни процентної ставки в
бік збільшення тощо.

Таким чином, у зобов'язаннях, в
яких беруть участь поручителі,
збільшення кредитної процентної
ставки навіть за згодою банку та
боржника, але без згоди поручителя або
відповідної умови в договорі поруки, не
дає підстав покладення на останнього
відповідальності за невиконання або
неналежне виконання позичальником
своїх зобов'язань перед банком.

Така правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
20.02.2012 року у справі №6-172цс12.

Згідно ст.360-7 ЦПК України рішення
Верховного Суду України, прийняте за
наслідками розгляду заяви про перегляд
судового рішення з мотивів
неоднакового застосування
судом(судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно - правовий акт,
що містить зазначену норму права, та
для всіх судів України. Суди
зобов'язані привести свою судову
практику у відповідність із рішенням
Верховного Суду України.

Оскільки внаслідок укладення
27.05.2009 року між банком і позичальником
ОСОБА_2 додаткової угоди до кредитного
договору збільшується обсяг
відповідальності поручителя ОСОБА_3
без погодження з нею, то колегія суддів
вважає правильним висновок районного
суду про те, що договір поруки є
припиненим, а тому відсутні правові
підстави для стягнення із ОСОБА_3
заборгованості за кредитним договором
солідарно із відповідачем ОСОБА_2

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване
рішення відповідає даним вимогам.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому підстав
для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та дотримана
процедура розгляду, передбачена ЦПК
України, а тому колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення
суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314
ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» відхилити.

Рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 13 жовтня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: