Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2014 року
Солом'янський районний суд м. Києва

в складі головуючого суді:
Коробенка С.В.

при секретарі
Семененко А.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про встановлення факту
проживання однією сім'єю, визнання
права власності в порядку спадкування
та самостійними вимогами третьої особи
ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Київської міської ради, третя особа
Головне управління юстиції у м. Києві
про встановлення факту проживання
однією сім'єю, визнання права власності
в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1. у вересні 2013 року звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_3 та
просила:

Обґрунтовуючи свої вимоги ОСОБА_1.
вказувала, що разом з ОСОБА_6 вони
проживали однією сім'єю як чоловік та
жінка без укладення шлюбу з 2007 року в
належній померлому квартирі АДРЕСА_1,
вели спільне господарство, були
пов'язані спільним побутом,
піклувались один про одного.

ІНФОРМАЦІЯ_1, як зазначає Позивач,
ОСОБА_6 помер, і після його смерті
відкрилась спадщина, до якої увійшли
дві квартири, зазначені у позовних
вимогах. Позивач вказує, що вона подала
заяву про прийняття спадщини після
ОСОБА_6., як спадкоємець четвертої
черги, проте разом з нею заяви про
прийняття спадщини подали і спадкоємці
п'ятої черги - ОСОБА_5 .та ОСОБА_3

Враховуючи викладене ОСОБА_1. просила
встановити юридичний факт, який
надавав їй право на оформлення
спадщини після померлого ОСОБА_6., а
також визнати за нею право власності на
квартири, оскільки оригіналів
правовстановлюючих документів у неї
немає.

У зв'язку зі смертю Відповідача ОСОБА_5.
в якості його правонаступника судом
було залучено ОСОБА_2, як спадкоємця
першої черги (сина померлого).

В червні 2014 року у справу вступила
третя особа ОСОБА_4 з самостійними
вимогами щодо предмету спору, як також
поставила вимоги до ОСОБА_1, ОСОБА_5
(ОСОБА_2), ОСОБА_3 (а в подальшому - і до
Київської міської ради) щодо
встановлення юридичного факту
проживання її з померлим ОСОБА_6 однією
сім'єю з жовтня 2005 року по день його
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1, та визнання за нею
права власності на майно, яке увійшло
до складу спадщини після його смерті.

У удовому засіданні ОСОБА_1. позов
підтримала, пояснила, що познайомилась
з ОСОБА_6, коли навчалась у ліцеї, в
якому він працював вчителем
математики, і коли брала у нього
додаткові уроки з математики, стала
спілкуватись з ним більше, внаслідок
чого, не зважаючи на велику різницю у
віці, у них зав'язались стосунки, у
зв'язку з чим вона переїхала до нього на
постійне проживання. На уточнюючі
запитання суду Позивач пояснювала, що
ОСОБА_6 не любив фотографуватись, а тому
в неї немає жодної фотографії, де вони
зображені разом з ним. Крім того, як
пояснила ОСОБА_1. ОСОБА_6 був дуже
домашнім, вони ніде не відпочивали
разом, підтвердити документально
перебування її та ОСОБА_6. протягом
певного проміжку часу в одному місці та
в один час, Позивач не має можливості, і
у підтвердження факту проживання її
однією сім'єю з ОСОБА_6 вона
покладається в основному на показання
свідків, заявлених нею у клопотанні до
суду.

Представник ОСОБА_4. зі слів довірителя
надав суду пояснення про те, що вона
разом з ОСОБА_6 протягом останніх
кількох років його життя проживали в
його трикімнатній квартирі за адресою:
АДРЕСА_1. Квартира була у досить
запущеному стані, і тому, враховуючи що
значними сумами коштів вони не
володіли, в квартирі в 2010 році був
виконаний легкий ремонт.

Представник ОСОБА_4. з її слів також
надав пояснення щодо особи померлого
ОСОБА_6., зокрема, про те, що він дуже
любив та поважав свою мати - ОСОБА_7, яка
померла в 2008 році, через тиждень після
дня народження самого ОСОБА_6., а свою
бабусю ОСОБА_8, яка після смерті свого
чоловіка - ОСОБА_9, який працював та був
похований в м.Івано-Франківську,
переїхала в м.Київ, де всю свою любов
віддала ОСОБА_6 та проживала разом з ним
до самої її смерті.

Втрати в 1992 році бабусі, а в 2008 році -
матері - стали для ОСОБА_6., як пояснив
представник третьої особи, дуже
важкими. ОСОБА_4 також знає, як пояснив
її представник, що ОСОБА_6 з теплотою
згадував свого батька - ОСОБА_10, який
був письменником. Після смерті матері
він дуже змінився, замкнувся, і це все в
подальшому вплинуло і на його стан
здоров'я, часто ОСОБА_4 з ОСОБА_6
приїжджали на міське кладовище у
Берковцях, щоб навідати місця, де
поховані його найближчі родичі.

Зі слів ОСОБА_4. її представник пояснив,
що ОСОБА_6 завдяки своїй впертості та
працьовитості багато чого досяг в
кар'єрі, він закінчив університет
Тараса Шевченка, аспірантуру, захистив
дисертацію на кандидата наук, став
викладачем в інституті математики, а
потім і в ліцеї, займався
репетиторством. Разом з тим, в
особистому житті, як пояснив
представник ОСОБА_4., у ОСОБА_6. не все
складалось вдало: перший шлюб розпався
в 996 році, а через певний час розпався і
другий.

З пояснень третьої особи вабається, що
за час спільного життя з померлим
ОСОБА_4 з ним практично нікуди не
їздила, оскільки він не хотів залишати
свою мати, яка мешкала в квартирі по
вул.Червоноармійській, одну. І лише
після її смерті в 2009 році вони поїхали
на десять днів в Крим, в 2010 та 2011 роках
влітку удвох вони їздили під Одесу в
Затоку на базу відпочинку «Либідь», а в
2012 році побували в м. Ужгороді.

Представник третьої особи зазначив, що
саме ОСОБА_4 виписувала для ОСОБА_6.
газети та журнали, які він просив, а
також займалась домашніми клопотами -
викликала через диспетчера ЖЕК
спеціалістів-ремонтників у необхідних
випадках, оскільки сам ОСОБА_6 був надто
зайнятий своєю роботою та
репетиторством.

На уточнюючі запитання суду та інших
учасників процесу представник ОСОБА_4.
зазначив, що вона не брала участі у
похованні ОСОБА_6., оскільки в той час,
коли він помер, перебувала на
стаціонарному лікуванні з приводу
наявної у неї хвороби на Гепатит-С. Лише
після виходу з лікарні вона дізналась,
що ОСОБА_6 помер, і був похований
невідомими їй людьми на кладовищі в
Берковцях поруч із матір'ю та бабусею.
Представник зазначив, що коли вона
повернулась додому після лікарні,
двері в квартирі АДРЕСА_1 були зачинені,
а замки замінені. Під час спілкування з
людьми, які представились родичами
ОСОБА_6., вона не захотіла з ним йти на
конфлікт, сподіваючись в подальшому
дійти порозуміння.

Разом з тим, як зазначив представник
третьої особи, зазначені родичі, як
вони себе називають, на місці поховання
ОСОБА_6. більше не з'являлись, пам'ятник
у 2014 році на могилу ОСОБА_6. було
замовлено та встановлено ОСОБА_4
особисто, за її власні кошти.

В подальшому, як вказав представник
третьої особи, вона у нотаріуса
дізналась про те, що в суді вже
розглядається справа за заявою ОСОБА_1
про встановлення факту проживання її
однією сім'єю з ОСОБА_6, і вирішила
вступити у справу для захисту своїх
прав.

Представник Відповідача ОСОБА_2 у
судовому засіданні визнав позовні
вимоги ОСОБА_1, а проти задоволення
заявлених ОСОБА_4 заперечував.

Представник Київської міської ради
заперечувала проти заявлених вимог
ОСОБА_1 піддаючи сумніву викладені нею
у заяві обставини. Крім того, просила
звернути увагу суду на те, що позовні
вимоги ОСОБА_1 заявлені до осіб (ОСОБА_2.
та ОСОБА_3), родинні відносини яких з
померлим ОСОБА_6 не підтверджені. Тому,
на переконання представника Київської
міської ради, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є
неналежними відповідачами, що саме по
собі виключає можливість задоволення
позову. При вирішенні ж вимог,
заявлених ОСОБА_4, представник
Київської міської ради покладався на
розсуд суду.

Від третьої особи Головного управління
юстиції в м. Києві надійшли письмові
пояснення по суті справи з клопотання
про розгляд справи у відсутність
представника управління.

Розглянувши подані Сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення Позивача та її
представників, представника третьої
особи з самостійними вимогами,
представника Відповідача ОСОБА_2.,
представника Київської міської ради, а
також допитаних за клопотаннями сторін
свідків, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
встановив наступне.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року №5 «Про судову практику в
справах про встановлення фактів, що
мають юридичне значення», рішення,
постановлене у справі про встановлення
факту, що має юридичне значення,
повинно відповідати вимогам статей 203,
275 ЦПК. Суд повинен також навести в
рішенні докази в підтвердження
висновку про обставини, що мають
значення для вирішення справи, а при
задоволенні заяви чітко викласти
встановлений факт.

Відповідно до ст. 256 Цивільного
процесуального кодексу України суд
розглядає справи про встановлення
фактів, від яких залежить виникнення,
зміна або припинення особистих чи
майнових прав фізичних осіб, якщо
законом не встановлено іншого порядку
їх встановлення.

Вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_4. про
встановлення факту проживання однією
сім'єю з ОСОБА_6 підлягають розгляду в
порядку позовного провадження,
оскільки їх вирішення передбачає собою
одночасно розв'язання спору з приводу
спадкового майна.

Оцінюючи наявні у справі докази та
показання свідків у їх сукупності суд
вважає саме вимоги ОСОБА_4. такими що
підлягають задоволенню, оскільки її
пояснення щодо спільного життя з
ОСОБА_6 ґрунтуються на більш значимих
доказах та підтверджуються іншими
матеріалами, зокрема деталі отриманих
судом від неї пояснень підтверджуються
наступним.

Відповідно до довідки Відділу
державної реєстрації актів цивільного
стану Соломянського районного
управління юстиції у м. Києві від 11.10.2014
року, 26 березня 1996 року було складено
актовий запис про розірвання шлюбу між
ОСОБА_6 та ОСОБА_11 (Том 1, а.с. 211)

У відповідності до переліку прийнятої
передплати від 13.11.2012 року, саме ОСОБА_4
виписала періодичну пресу на 2013 рік на
адресу АДРЕСА_1.

Як вбачається з довідки, виданої
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_12.,
ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у 2010 та 2011 роках
відпочивали разом в на базі відпочинку
«Либідь» в смт. Затока.( Том 2, а.с. 238)

В матеріалах справи наявні світлокопії
фотокарток, на яких зображено ОСОБА_4
разом з ОСОБА_6 під час відпочинку (а.с.
228-232, Т. 2). Відповідними фотокартками, а
також наявною у справі копією договору
№221 від 10.02.2014 року, підтверджується
також встановлення ОСОБА_4 пам'ятника
на місці поховання ОСОБА_6. поруч з
пам'ятниками його матері та бабусі. (Том
2, а.с. 223, 225-227)

Як вбачається із записів у трудовій
книжці, ОСОБА_6 дійсно був викладачем
ліцею №145 (Том 2, а.с. 6). А з повідомлення
Інституту математики НАН України
вбачається, що ОСОБА_6 дійсно з 1985 по 1989
рік працював молодшим науковим
співробітником, в 1985 році йому було
присвоєно науковий ступінь кандидата
фізико-математичних наук. (Том 2, а.с. 216)

В матеріалах справи також наявна копія
договору №0206 від 02.06.2010 року,
укладеного від імені ОСОБА_4., а також
копії розрахункових документів на
придбання будівельних матеріалів,
побутової техніки, якими
підтверджуються пояснення ОСОБА_4. щодо
її активної участі у здійсненні
ремонту в квартирі АДРЕСА_1. (Том 2, а.с.
189-196, 219-222)

Як вбачається з відповіді КП «Дирекція
з управління та обслуговування
житлового фонду» Солом'янської
районної в м. Києві державної
адміністрації на запит суду, за
адресою АДРЕСА_1, дійсно були
зареєстровані два виклики майстрів
через диспетчерську службу: 27.12.2009 року
та 01.02.2010 року. (Том 2, а.с. 17)

Крім того, накладною від 30.12.2010 року
підтверджується придбання ОСОБА_4 з
доставкою на адресу: АДРЕСА_1,
комп'ютерної техніки. (Том 2, а.с. 188).

Як пояснив у судовому засіданні свідок
ОСОБА_13., з ОСОБА_4 його він познайомився
в 2010 році, знає, що у неї були точки по
реалізації квітів, брав у неї
продукцію, спілкувався з нею у робочих
питаннях. Пам'ятає, як декілька разів
вранці він приїжджав та забирав ОСОБА_4
автомашиною з вулиці Островського, де
вона , з її слів, постійно проживала
разом з своїм чоловіком.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні
пояснила, що в 2011 році вона вступила до
Університету митної служби України. В
той час їй потрібні були додаткові
заняття з математики. За об'явою вона
знайшла репетитора з математики, яким
виявився ОСОБА_6. Свідок пояснила, що
заняття з ним вона проводила як у
приміщенні ліцею, так і у нього вдома,
де бачила і ОСОБА_4, яка за її
висновками, проживала у квартирі разом
з ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні
пояснила, що з ОСОБА_4 вона знайома з 2000
року, спілкувались з нею часто. З ОСОБА_6
особисто вона познайомилась у 2009 році
через ОСОБА_16, а до цього зі слів ОСОБА_4.
свідок знала, що ОСОБА_4 жила з ОСОБА_6 як
чоловік та жінка з 2005 року. Своє перше
знайомство з ОСОБА_6, як пояснила
свідок, вона запам'ятала тому, що вона
та ОСОБА_4 в той день надавали пояснення
міліції, яка зупинила їх поруч з
під'їздом будинкуАДРЕСА_1, з якого вони
вийшли. На уточнюючі запитання свідок
пояснила, що ОСОБА_6 працював
викладачем математики в ліцеї, носив
окуляри, багато курив. Свідок також
зазначила, що знайома з товаришем
ОСОБА_6. - ОСОБА_17, який також працював
викладачем.

Оцінюючи покази зазначених свідків,
суд вважає їх достовірними і такими, що
не викликають сумніву в їх правдивості,
оскільки свідки не заінтересовані в
справі, і підстав для обмови сторін у
них немає, їх показання не суперечать
іншим матеріалам справи, на
об'єктивність і повноту показань
вказаних свідків про відомі їм
обставини не впливають існуючі
неправові зв'язки між свідками і
сторонами, які при дослідженні і оцінці
показань свідків судом підлягають
урахуванню.

Крім того, при дослідженні і оцінці
показань свідків підлягають
врахуванню нормативно встановлені
умови: можливість їх використання в
цивільному процесі, відношення їх до
даної справи і стосунки з сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, характер їх заінтересованості
в справі За сукупністю зазначених умов
суд не має підстав для сумніву у
правдивості пояснень ОСОБА_4. про
спільне її проживання однією сім'єю з
ОСОБА_6

Таким чином, судом достовірно
встановлено факт проживання однією
сім'єю

ОСОБА_4. та ОСОБА_6. протягом тривалого
часу, а тому позовні вимоги ОСОБА_4. в
цій частині підлягають задоволенню.

Разом з тим слід зазначити, що судом
були допитані також свідки, заявлені за
клопотанням ОСОБА_1

Так, свідок ОСОБА_18 в судовому
засіданні пояснила, що ОСОБА_6 вона
знала п'ять чи десять років, точніше
зазначити період свідок не змогла.
ОСОБА_1 свідок, як вона зазначила,
бачила лише з 2010 року, а в самій
квартирі ніколи не була, лише біля
вхідних дверей.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні
пояснила, що ОСОБА_1 знає з 2007 року, з
ОСОБА_6 вона знайома не була і ніколи
його не бачила. Про те, що з ним
проживала ОСОБА_1. їй розказала мати
ОСОБА_1 - ОСОБА_20 Пояснила, що на
прохання ОСОБА_20 сплачувала у
відділенні банку квитанції на
комунальні послуги, серед яких були і
ті, які стосувались квартири АДРЕСА_1 та
квартири АДРЕСА_2.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні
пояснила, що ОСОБА_6. вона знала близько
15 років, він двічі раніше був одружений.
З ОСОБА_1 особисто не була знайома.

Мати Позивача ОСОБА_20, яка була
допитана в якості свідка, в судовому
засіданні пояснила, що ОСОБА_6. знала ще
з 2001 року, коли дочка - ОСОБА_1. - навчалсь
в ліцеї, в якому він працював учителем
математики. Свідок зазначила, що з 2007
року її дочка та ОСОБА_6 почали
проживати разом в квартирі АДРЕСА_1, в
той час як мати ОСОБА_6. мешкала в іншій
квартирі.

ОСОБА_22 в якості свідка в судовому
засіданні пояснив, що ОСОБА_1 він знає з
2004 року як здібну ученицю ліцею, а
ОСОБА_6. знав з 1975 року, оскільки разом з
ним вчилися в університеті, а потім
працювали викладачами в ліцеї. Свідок
знає, що у ОСОБА_6. було дві офіційні
дружини, з якими він розлучився, а з
ОСОБА_1 ОСОБА_6 проживав з 2006 року. Разом
з тим, на уточнююче запитання суду
свідок зазначив, що за місцем
помешкання ОСОБА_6. не був близько п'яти
років.

Оцінюючи зазначені вище показання
свідків у сукупності з іншими
встанвлоенми обставинами та
матеріалами справи, суд не приймає їх
до уваги, оскільки їх судження є
упередженими і такими, що не
розкривають об'єктивної картини
справи. Крім того, вони не спростовують
висновків суду, щодо вирішення даного
спору, а тому суд критично ставиться до
наданих зазначеними свідками пояснень,
і бере їх до уваги лише в частині
загального опису подій, які передували
зверненню до суду.

Суд керується в даному випадку
правилами оцінки свідчень у судовому
процесі, згідно з якими на
об'єктивність і повноту показань
свідків про відомі їм обставини можуть
впливати інші існуючі неправові
зв'язки між свідками і сторонами -
товариські, родинні, громадські,
моральні та психологічні фактори, які
при дослідженні і оцінці показань
свідків судом підлягають урахуванню.
Для можливого використання показань
свідків у справі встановлені дві умови:
правильність сприйняття обставин, що
мають значення для справи, і дача про
них правильних показань. Сприйняття
може відбуватися в безпосередній або в
опосередкованій формі. Особисте
сприймання свідком дій (бездіяльності)
чи подій може відтворюватися
по-різному під впливом об'єктивних умов
- відстань, видимість, стан погоди і
часу, суб'єктивних умов - гострота зору,
притуплення слуху тощо. При
опосередкованому сприйнятті свідок
довідується про факти з повідомлень
інших осіб, тому створюються умови для
неправильного їх сприйняття.

Крім того суд критично оцінює позицію
ОСОБА_1 про те, що про проживання її
однією сім'єю з ОСОБА_6 свідчить
наявність у неї оригіналів усіх
квитанцій на сплату
житлово-комунальних послуг по обом
квартирам. В даному випадку безспірно
встановлено, що саме ОСОБА_1. станом на
день розгляду справи проживає у
квартирі за адресою: АДРЕСА_1, а тому має
прямий та безперешкодний доступ до
документів, які зберігались у
зазначеній квартирі. В даному випадку
слід звернути увагу на той факт, що усі
розрахункові документи виписані на
ім'я ОСОБА_6., і, відповідно, від його
імені сплачені.

Поряд з тим суд звертає увагу ОСОБА_1 на
ту обставину, що Відповідачі, до яких
нею заявлений позов - ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
не підтвердили належним чином своє
право на спадщину після померлого
ОСОБА_6., тобто не надали суду
беззаперечних документальних
підтверджень наявності родинного
зв'язку з між ними, та, відповідно,
віднесення їх до будь-якої з черг
спадкоємців. Дана обставина свідчить
про те, що позов ОСОБА_1 пред'явлений до
неналежних відповідачів, що є
додатковою, і в той же час - самостійною,
підставою для відмови у задоволенні її
позовних вимог. Враховуючи ж
відсутність документального
підтвердження наявності будь-яких
інших спадкоємців після ОСОБА_6.,
належним Відповідачем у справі має
вважатись Київська міська рада як
представник місцевої територіальної
громади.

Згідно зі ст.1264 Цивільного кодексу
України у четверту чергу право на
спадкування за законом мають особи, які
проживали зі спадкодавцем однією
сім'єю не менше п'яти років до часу
відкриття спадщини.

Як встановлено судом у даному рішенні,
ОСОБА_4 дійсно постійно проживала разом
зі спадкодавцем ОСОБА_6 більше п'яти
років у фактичному (цивільному) шлюбі.

За умовами частини 3 статті 1268 ЦК
України спадкоємець, який постійно
проживав разом зі спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї. Згідно з частиною 2 статті 1220 ЦК
України часом відкриття спадщини є
день смерті особи або день, із якого
вона оголошується померлою

Таким чином, оскільки позивач ОСОБА_4,
як спадкоємець, постійно проживала
разом із ОСОБА_6 понад п'ять років, на
час смерті з поважних причин була
відсутня за місцем мешкання та
протягом шести місяців з часу
відкриття спадщини не заявляла про
свою відмову від спадщини, то згідно з
частиною 3 статті 1268 ЦК України ОСОБА_4
вважається такою, що прийняла спадщину

Згідно з Постановою Пленуму Верховного
Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про
судову практику у справах про
спадкування» якщо виникнення права на
спадкування залежить від доведення
певних фактів, особа може звернутися в
суд із заявою про встановлення цих
фактів, яка, у разі відсутності спору,
розглядається за правилами окремого
провадження. Зокрема, у такому порядку
суди повинні розглядати заяви про
встановлення родинних відносин із
спадкодавцем, проживання з ним однією
сім'єю, постійного проживання разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, прийняття спадщини, яка
відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

При вирішенні спору про право на
спадщину осіб, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини
(четверта черга спадкоємців за
законом), судам необхідно враховувати
правила частини другої статті 3 СК
України про те, що сім'ю складають
особи, які спільно проживають,
пов'язані спільним побутом, мають
взаємні права та обов'язки. Зазначений
п'ятирічний строк повинен виповнитися
на момент відкриття спадщини і його
необхідно обчислювати з урахуванням
часу спільного проживання зі
спадкодавцем однією сім'єю.

У відповідності до п.23 Постанови
свідоцтво про право на спадщину
видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 фактично
прийняла спадщину, подала в подальшому
заяву про прийняття спадщини, проте у
загальному порядку отримати свідоцтво
про право на спадщину не уявляється
можливим у зв'язку з відсутністю
оригіналів правовстановлюючих
документів на квартири, суд має
достатні підстави для визнання за нею в
порядку спадкування права власності на
квартиру АДРЕСА_1, та на квартиру
АДРЕСА_2.

Керуючись Постановою Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 року
№7 «Про судову практику у справах про
спадкування», ст.ст. 321, 328, 1220, 1224, 1264, 1268,
1270 ЦК України, ст. ст. 10, 27, 28, 29, 30, 57-58, 60,
169, 208-209, 212-215, 218, 224 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити.

Встановити факт проживання однією
сім'єю без укладення шлюбу ОСОБА_4, 1973
року народження, з ОСОБА_6, 1960 року
народження, в період протягом п'яти
років до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на
квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування
після ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на
квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування
після ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва протягом 10
днів з дня його проголошення.

Суддя: