Справа № 199/2511/14-ц
РІШЕННЯ

іменем України

„03" листопада 2014 року

Амур-Нижньодніпровський районний
суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Спаї В.В.,

секретар - Шахназарян М.А.,

за участі позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участі представника позивачів -
ОСОБА_3,

за участі представника відповідача -
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 до територіальної громади м.
Дніпропетровська в особі
Дніпропетровської міської ради, де
третя особа четверта Дніпропетровська
державна нотаріальна контора про
встановлення факту прийняття спадщини
та про визнання права власності на
спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду із
даним позовом, в його обґрунтування
посилаючись на те, що ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 є
батьками позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2
Батьки позивачів ОСОБА_5, та ОСОБА_6 були
зареєстровані та мешкали, разом зі
своїми дітьми у квартирі АДРЕСА_2, яка
була виділена їм за місцем праці на
заводі Гірношахтного обладнання.
Шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 був
розірваний 15 червня 1979 року, що
підтверджується свідоцтвом про
розірвання шлюбу. За життя ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 отримали у власність квартиру
АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про
право власності на житло від 16.02.1995
року, виданого заводом Гірношахтного
обладнання згідно розпорядження № 206,
та за якими у КП «ДМБТІ» зареєстроване
право власності по ? частки за кожним,
що підтверджується листом КП «ДМБТІ»
Дніпропетровської обласної ради № 3453
від 16.04.2013 року. Згідно технічного
паспорту кв. 2 посімейного заселення
розташована на 1 - му поверсі 1
поверхового будинку АДРЕСА_2, та
складається з 3 - х кімнат жилою площею
34.5 кв.м., у тому числі 1- а кімната - 9,3
кв.м., 2 - кімната - 17,6 кв.м., 3 - я кімната -
7,6 кв.м., веранди - 9,3 кв.м., загальна площа
квартири - 43,8 кв.м., а також господарчі
споруди: літ. «Б» - сарай; літ. «В» -
сарай; під «В» - погріб; літ. «Г» - сарай;
літ. «Д» - сарай; літ. «Е» - вбиральня;
літ. «Є» - гараж; № 1-7,1 - споруди,
замощення. Позивач ОСОБА_1 була
знята з реєстраційного обліку за
місцем знаходження батьківського
помешкання у 1979 р. у зв'язку зі вступом у
шлюб, коли було змінено її прізвище з
дівочого «Кухта» на «ОСОБА_1», шлюб
зареєстрований 17.11.1979 року, та стала
мешкати за адресою АДРЕСА_3 - в, де
мешкає й до сьогоднішнього часу.
Позивач ОСОБА_2 був знятий з
реєстраційного обліку за місцем
знаходження батьківського помешкання
у 1983 році, та став мешкати за адресою
АДРЕСА_1, разом зі свою дружиною, де
мешкає й до сьогоднішнього часу.

Як зазначається при зверненні до
суду, ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Дніпропетровську
помер ОСОБА_5, та після його смерті
відкрилася спадщина на: 1/2 частину
спадкової квартири АДРЕСА_2; грошових
заощаджень: у сумі 997 руб. 30 коп., з
відповідною компенсацією, що
знаходяться на рахунку НОМЕР_3 в філії
ощадбанку; у сумі 7 коп., з відповідною
компенсацією, що знаходяться на
рахунку НОМЕР_1 в філії ощадбанку №
6720/095, мотоцикл ІЖ - 56 К, 1960 року випуску,
номерний знак НОМЕР_2. Спадкоємцями
майна після смерті батька ОСОБА_5
відповідно до ст. 529 ЦК України (в
редакції 1963 р.) є тільки діти, тобто
позивачі, тому що, їх мати на час смерті
їх батька, з останнім в шлюбі не
знаходилася.

Позивачі ОСОБА_1, та ОСОБА_2 не
звернулися до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини у
встановленому законом порядку,
оскільки, позивачі фактично прийняли
спадщину у вигляді рухомого майна
належного їх померлому батьку ОСОБА_5, а
саме: мотоцикл ІЖ - 56 К, 1960 року
випуску, номерний знак НОМЕР_2,
технічним паспортом до нього; особисті
документи, 2 ощадні книжки, водійське
посвідчення, а також два килима, та
полових доріжок, чотирьох подушок, двох
ковдр, постільної білизни, та іншого
майна, яким до сьогоднішнього часу
користуються позивачі на власний
розсуд, що відповідно до ст. 549 ЦК
України (в редакції 1963 р.), відноситься
до дій, які свідчать про прийняття
спадщини.

Таким чином усе спадкове майно, яке
залишилося після смерті батька ОСОБА_5,
було успадковане його дітьми, які є
позивачами по справі, по ? частки
кожний, а щодо нерухомого майна - по ?
частки кожний від ? частини спадкової
квартири з господарчими будівлями та
спорудами.

Після смерті батька ОСОБА_5 його
колишня дружина ОСОБА_6 продовжувала
мешкати та користуватися
вищезазначеною квартирою.

В червні - липні 2011 р. під час
захворювання ОСОБА_6 знаходилася за
місцем проживання позивача ОСОБА_1.
АДРЕСА_3 - в. ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_6,
її діти (позивачі) разом поховали свою
матір.

Ринкова вартість спадкової квартири
становить 140867,00 грн.

У встановлений ст. 1270 ЦК України
шестимісячний строк для подання заяви
про прийняття спадщини після смерті
матері ОСОБА_6, позивачі ОСОБА_1, та
ОСОБА_2, як спадкоємці першої черги за
законом відповідно до вимог ст. 1261 ЦК
України, звернулася до четвертої
Дніпропетровської державної
нотаріально контори з відповідними
заявами, а саме ОСОБА_1, 21 грудня 2011 р., а
позивач ОСОБА_2 звернувся через
декілька днів після ОСОБА_1 Але,
позивачі не змогли отримати свідоцтво
про спадкування за законом на все
спадкове майно, яке залишилося після
смерті їх батьків, оскільки 05 вересня
2013 р. кожний з них отримали письмові
відмови від ОСОБА_8 - нотаріуса
четвертої ДДНК у виді постанов про
відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Так згідно письмової відмови нотаріуса
позивач ОСОБА_1 не може отримати
свідоцтво про прийняття спадщини в
цілому на все майно у зв'язку з
відсутністю правовстановлюючого
документу на спадкову квартиру, а також
у зв'язку у відсутністю державної
реєстрації права власності померлих
батьків спадкодавців в Державному
реєстрі речових прав та їх обтяжень,
реєстрації, в якому передбачена з 01.01.2013
р. і в якому не передбачена реєстрація
прав власності на померлого
громадянина.

Так, не зважаючи на те, що позивач
ОСОБА_2 у шестимісячний строк після
смерті матері ОСОБА_6 звертався до
четвертої ДДНК з заявою про прийняття
спадщини, у письмовій відмові
нотаріуса зазначено, що позивач ОСОБА_2
не може отримати свідоцтво про
прийняття спадщини в цілому на все
майно у зв'язку з неподанням ним заяви
про прийняття спадщини, оформленої
належним чином в строк до 6 - ти місяців
з дня смерті спадкодавця, оскільки він
не був зареєстрований разом з померлим
на момент його смерті.

Окрім цього, оскільки у позивача
ОСОБА_2, як і у позивача ОСОБА_1,
відсутній правовстановлюючий документ
на спадкову квартиру, в отриманні якого
йому у КП «ДМБТІ» було відмовлено і
право власності на яку не
зареєстровано за померлими ОСОБА_5, та
ОСОБА_6 в Державному реєстрі речових
прав та їх обтяжень, реєстрації в якому
передбачена з 01.01.2013 року і в якому не
передбачена реєстрація прав власності
на померлого громадянина, позивач
ОСОБА_2 також позбавлений можливості
вступити у спадщину шляхом отримання
свідоцтва про прийняття спадщини в
цілому на все майно.

Позивачі посилаються на те, що іншим
шляхом, окрім судового, отримати
правовстановлюючі документи на
спадщину, та визначити частки у праві
спільній сумісній власності на
домоволодіння вони не мають
можливості, у зв'язку з чим вони
вимушені звернутися до суду з цим
позовом.

Предмет позову становлять вимоги про
встановлення факту прийняття спадщини
за кожним з позивачів , що складається з
? частки від ? частки квартири АДРЕСА_2
господарчими будівлями та спорудами, з
? частки грошових заощаджень з
відповідними компенсаціями, що
знаходяться в філіях ощадбанку в м.
Дніпропетровську, з ? частки мотоциклу
ІЖ - 56 К, 1960 року випуску, номерний знак
НОМЕР_2, після смерті ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3, про визнання за
позивачами права власності на
спадщину за кожним із спадкоємців: - на ?
частину квартири № 2 посімейного
заселення розташованої на 1 - му поверсі
1 поверхового будинку АДРЕСА_2, яка
складається з 3 - х кімнат жилою площею
34.5 кв.м., у тому числі 1- а кімната - 9,3
кв.м., 2 - кімната - 17,6 кв.м., 3 - я кімната -
7,6 кв.м., веранди - 9,3 кв.м., загальна площа
квартири - 43,8 кв.м., та господарчих
споруд: літ. «Б» - сарай; літ. «В» - сарай;
під «В» - погріб; літ. «Г» - сарай; літ.
«Д» - сарай; літ. «Е» - вбиральня; літ. «Є»
- гараж; № 1-7,1 - споруди, замощення, за
цією ж адресою, що складається з ?
частини спадкової частки, як за
спадкоємцями першої черги за законом
після смерті ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3, та з ? частини спадкової
частки, як за спадкоємцями першої черги
за законом після смерті ОСОБА_6,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_4.; на ? частину
грошових заощаджень у сумі 997 руб. 30
коп., та 7 коп. з відповідними
компенсаціями, що знаходяться на
рахунках НОМЕР_3, НОМЕР_1 в ощадбанку №
6720/095, як за спадкоємцями першої черги
за законом після смерті ОСОБА_5,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_3

У судовому засіданні позивачі та їх
представник позов підтримали повністю,
надали пояснення, аналогічні
викладеним в позовній заяві, просили
суд повністю задовольнити поданий
позов.

Представник відповідача просив суд
повністю відмовити в задоволенні
позову.

Третя особа надала до суду заяву про
розгляд справи у її відсутності.

Заслухав пояснення осіб, які беруть
участь у справі, допитав свідків та
дослідив докази в межах заявлених
вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд
дійшов до висновку про наявність
підстав для ухвалення рішення про
задоволення позову частково, виходячи
з наступного.

Судом на підставі наданих суду
свідоцтв про народження встановлено,
що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2 є батьками позивачів в
даній справі.

Місце проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були
зареєстровано та вони мешкали разом зі
своїми дітьми у квартирі АДРЕСА_2, яка
була власністю подружжя та була набута
ними у власність на підставі свідоцтва
про право власності на житло від 16.02.1995
року, виданого заводом Гірношахтного
обладнання згідно розпорядження № 206.
За подружжям також у КП «ДМБТІ»
зареєстроване право власності по ?
частки за кожним.

Шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 був
розірваний 15 червня 1979 року, що
підтверджується свідоцтвом про
розірвання шлюбу.

Позивач ОСОБА_1 була знята з
реєстраційного обліку за місцем
знаходження батьківського помешкання
у 1979 р. у зв'язку зі вступом у шлюб, після
одруження вона взяла прізвище чоловіка
«ОСОБА_1», та почала мешкати за адресою
АДРЕСА_3 - в. На даний час позивач ОСОБА_1
мешкає за цією адресою.

Позивач ОСОБА_2 був знятий з
реєстраційного обліку за місцем
знаходження батьківського помешкання
у 1983 році, та почав проживати за адресою
АДРЕСА_1 та мешкає до цього часу за цією
адресою.

ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Дніпропетровську
помер ОСОБА_5, та після його смерті
відкрилася спадщина на: 1/2 частину
спадкової квартири АДРЕСА_2; грошових
заощаджень: у сумі 997 руб. 30 коп. з
відповідною компенсацією, що
знаходяться на рахунку НОМЕР_3 в філії
ощадбанку; у сумі 7 коп., з відповідною
компенсацією, що знаходяться на
рахунку НОМЕР_1 в філії ощадбанку №
6720/095, мотоцикл ІЖ - 56 К, 1960 р.в. р/н
НОМЕР_2.

Спадкоємцями даного майна після смерті
батька ОСОБА_5 відповідно до ст. 529 ЦК
України (в редакції 1963 р.) є тільки діти,
тобто позивачі оскільки їх мати на час
смерті їх батька з останнім в шлюбі не
перебувала.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не
зверталися до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини у
встановленому законом порядку,
оскільки, вони фактично прийняли
спадщину у вигляді рухомого майна
належного їх померлому батьку ОСОБА_5, а
саме: мотоцикл ІЖ - 56 К, 1960 р.в., р/н
НОМЕР_2; 2 ощадні книжки та інше дрібне
майно побутового призначення, яким до
цього часу користуються на власний
розсуд, що відповідно до ст. 549 ЦК
України (в редакції 1963 р.) відноситься
до дій, які свідчать про прийняття
спадщини. Таким чином, усе спадкове
майно, яке залишилося після смерті
батька ОСОБА_5, було успадковане його
дітьми (позивачі) по ? частки кожний, а
щодо нерухомого майна - по ? частки
кожний від ? частини спадкової
квартири. Інші ? частина нерухомого
майна належить ОСОБА_6 (мати позивачів).

Факт прийняття спадщини ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 після смерті батька ОСОБА_5,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, суд встановлює
також на підставі пояснень свідків
ОСОБА_9 та ОСОБА_7, які дали майже
аналогічні пояснення та свідчили суду
про те, що після смерті батька
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_5 добровільно
визначилися із колом майна, яке
залишилося після померлого, та обрали
його у користування. Це були,
насамперед, предмети домашнього
вжитку, та мати позивачів не
заперечувала проти того, щоб діти взяли
у користування речі померлого батька.

У 2011 р. ОСОБА_6 знаходилася за місцем
проживання позивача ОСОБА_1 (АДРЕСА_3 -
в), ОСОБА_6 хворіла, догляд за нею
здійснювала її донька - ОСОБА_1 та та
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 померла.

Статтею 1218 ЦК визначено, що до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинялися внаслідок його смерті.

У першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки
(ст. 1261 ЦК України).

Згідно до ч.1 ст.1296 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину,
може одержати свідоцтво про право на
спадщину.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася
спадщина на ? частину квартири АДРЕСА_2.

У встановлений ст. 1270 ЦК України
шестимісячний строк для подання заяви
про прийняття спадщини після смерті
матері ОСОБА_6, позивачі ОСОБА_1, та
ОСОБА_2, як спадкоємці першої черги за
законом відповідно до вимог ст. 1261 ЦК
України, звернулися до четвертої
Дніпропетровської державної
нотаріально контори з відповідними
заявами, але, вони не отримали
свідоцтво про право на спадщину за
законом після померлої матері та
батька: постановами нотаріуса
четвертої Дніпропетровської державної
нотаріальної контори було відмовлено
у вчиненні нотаріальної дії.

Так згідно письмової відмови нотаріуса
позивач ОСОБА_1 не може отримати
свідоцтво про прийняття спадщини в
цілому на все майно у зв'язку з
відсутністю правовстановлюючого
документу на спадкову квартиру, а також
у зв'язку у відсутністю державної
реєстрації права власності померлих
батьків спадкодавців в Державному
реєстрі речових прав та їх обтяжень,
реєстрації, в якому передбачена з 01.01.2013
р. і в якому не передбачена реєстрація
прав власності на померлого
громадянина.

Разом з тим, не зважаючи на те, що
позивач ОСОБА_2 у шестимісячний строк
після смерті матері ОСОБА_6 звертався
до четвертої Дніпропетровської
державної нотаріальної контори, на
переконання нотаріуса ОСОБА_2 не може
отримати свідоцтво про прийняття
спадщини в цілому на все майно у зв'язку
з неподанням ним заяви про прийняття
спадщини, оформленої належним чином в
строк до 6 - ти місяців з дня смерті
спадкодавця, оскільки він не був
зареєстрований разом з померлим на
момент його смерті.

Спосіб захисту прав, обраний
позивачами в даній справі, відповідає
закону.

За ст. 1218 ЦК України до складу спадщини
входять усі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину,
може одержати свідоцтво про право на
спадщину.

Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутися до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно.

Як встановлено судом, позивачі
зазначений обов'язок виконали, через
посилання нотаріусом у постанові про
відмову у вчиненні нотаріальної дії на
те, що ОСОБА_2 не звертався у
шестимісячний строк після смерті
матері ОСОБА_6 до четвертої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини є помилковим.

За ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність
свідоцтва про право на спадщину не
позбавляє спадкоємця права на
спадщину.

Разом з тим, відсутність державної
реєстрації права власності померлих в
Державному реєстрі речових прав та їх
обтяжень, реєстрації не є підставою для
відмови у видачі свідоцтва про право на
спадщину спадкоємцям, оскільки така
проведення такої реєстрації
передбачене з 01.01.2013 р., тоді як право
власності ОСОБА_6 та ОСОБА_5 виникло до
01.01.2013 р. на підставах, передбачених
чинним на той час законодавством.

Водночас, частково задовольняючи
позову, суд виходить з обсягу спадкової
маси (ст. 1218 ЦК), докази про яку надані
суду у порядку ст.ст. 57-59 ЦПК України
(ст.ст. 10, 60 ЦПК України); суду не було
надано доказів належності померлим
господарчих споруд, перерахованих
позивачами у позові, та зазначеного
ними розміру грошових внесків у
банківських установах.

Що стосується судових витрат, по
позивачі не заявляли вимоги про їх
розподіл та покладення їх на
відповідача (ст. 11 ЦПК), через що судові
витрати з відповідача на користь
позивачів не підлягають стягненню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 212, 214-215
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до
територіальної громади м.
Дніпропетровська в особі
Дніпропетровської міської ради, де
третя особа четверта Дніпропетровська
державна нотаріальна контора про
встановлення факту прийняття спадщини
та про визнання права власності на
спадкове майно задовольнити частково.

Встановити факт прийняття
спадщини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 після смерті
батька ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за
кожним окремо право власності на ?
частину квартири АДРЕСА_2 (загальна
площа квартири 43,8 кв.м, житлова площа 34,5
кв.м, у тому числі: 1 - а - кімната площею
9,3 кв.м, 2 - кімната площею 17,6 кв.м, 3 -
кімната площею 7,6 кв.м, веранда - 9,3 кв.м)
в порядку спадкування за законом після
смерті матері ОСОБА_6, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відмовити у визнанні права
власності в порядку спадкування на
господарчі споруди.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за
кожним окремо право власності на ?
частину квартири АДРЕСА_2 (загальна
площа квартири 43,8 кв.м, житлова площа 34,5
кв.м, у тому числі: 1 - а - кімната площею
9,3 кв.м, 2 - кімната площею 17,6 кв.м, 3 -
кімната площею 7,6 кв.м, веранда - 9,3 кв.м)
в порядку спадкування за законом після
смерті батька ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за
кожним окремо право власності на ?
частину грошових внесків, які
зберігаються на відкритому
компенсаційному рахунку НОМЕР_4 у ТВБВ
№10003/0430 Публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» на ім'я ОСОБА_5, та на ? частину
мотоциклу ІЖ-56 К, 1069 р.в., р/н НОМЕР_2 в
порядку спадкування за законом після
смерті батька ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська. Апеляційна скарга
на рішення суду подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя