Справа №295/1475/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2014 року

м.
Житомир

Богунський районний суд міста Житомира
у складі:

головуючого - судді Лєдньова Д.М.

секретаря Зубрицької Т.Л.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вірма-Електро»,
ОСОБА_1, ОСОБА_2, за участю третьої особи
- Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вірма», до
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» про визнання
недійсною зміни до умов кредитного
договору, застосування наслідків
нікчемності правочину, визнання
договорів поруки припиненими,-

в
с т а н о в и в:

Позивачі звернулись в суд із позовом,
де зазначили, що 28.11.2007 року між ТОВ
«Вірма-Електро» та ВАТ «Райффайзен
Банк Аваль» укладено договір кредиту,
за умовами якого ТОВ «Вірма-Електро» як
позичальник отримало кредитні кошти в
сумі 705 000,00 грн. зі строком повернення
27.11.2017 року.

З метою забезпечення належного
виконання умов кредитного договору між
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та відповідачем
укладено договори поруки від 28.11.2007
року та від 29.11.2007 року, де вказані
фізичні особи взяли на себе
зобов»язання відповідати перед
кредитором в тому ж обсязі, що і
позичальник.

В подальшому між учасниками
неодноразово укладались угоди про
внесення змін та доповнень до договору
кредиту.

Позивачі зауважують, що під час
розгляду в Господарському суді
Житомирської області справи за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» до Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Вірма-Електро» про стягнення
заборгованості з»ясовано, що
відповідачем в односторонньому
порядку змінено відсоткову ставку з 15.5
% річних, встановлених умовами
договору, до 17 % річних, починаючи 01.08.2008
року.

Посилаючись на положення ст.ст. 207, 208, 639,
654, 1055, 1056-1 ЦК України, які визначають
нікчемність договору кредиту, або змін
до нього, в разі не дотримання
учасниками письмової форми правочину,
позивачі просять визнати незаконними
односторонньо внесені 11.07.2008 року зміни
до умов договору щодо визначення
відсоткової ставки, застосувати
наслідки нікчемності правочину,
зобов»язавши відповідача здійснити
перерахунок нарахованих сум процентів
за користування кредитом за період з
01.08.2008 року по час винесення рішення.

Крім того, позивачі вказують на те, що
додатковою угодою від 09.10.2009 року
учасниками погоджено зміни до
кредитного договору, відповідно до
яких збільшено розмір відсоткової
ставки з 17 % річних до 19 % річних.

Посилаються на те, що укладеною угодою
порушено вимогу Закону України «Про
захист прав споживачів», положення
якого виключають наявність
несправедливих умов для позичальника у
договорі.

Такий договір позивачі просять визнати
недійсним.

Також зауважують на тому, що без
погодження з поручителями збільшено
обсяг відповідальності поручителів
внаслідок збільшення відсоткової
ставки за кредитним договору. Крім
того, з часу пред»явлення позовних
вимог в Господарському суді
Житомирської області та на протязі
шести місяців будь-яких претензій до
поручителів не пред»явлено. Оскільки
положеннями ст. 559 ЦК України визначено
припинення поруки внаслідок таких
обставин, просять визнати укладені
договори поруки припиненими.

В судовому засіданні представник ТОВ
«Вірма-Електро» позов підтримала з
підстав, наведених у ньому.

Представник Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» в
задоволенні позову просила відмовити.

Інші учасники в судове засідання не
з»явились, про час розгляду справи
повідомлялись належним чином.

Заслухавши пояснення учасників,
дослідивши матеріали справи, суд
встановив.

28.11.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль», правонаступником якого є ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», та ТОВ
«Вірма-Електро» укладено кредитний
договір, згідно якого позичальнику ТОВ
«Вірма-Електро» надано кредитні кошти
у вигляді відновлювальної кредитної
лінії у сумі 705 000,00 грн. терміном по
27.11.2017 року, зі сплатою з 28.11.2007 року по
27.05.2008 року - 12 % річних за користування
кредитом, з 28.05.2008 року по 27.11.2017 року - 15,5
% річних. Сторонами погоджено графік
погашення заборгованості.

Для забезпечення виконання зобов`язань
за договором кредиту 28.11.2007 року між
ОСОБА_2 та відповідачем укладено
договір поруки, згідно якого ОСОБА_2
зобов»язалась відповідати за належне
виконання позичальником обов`язків за
кредитним договором.

Договір поруки також укладено 29.11.2007
року з поручителем ОСОБА_1

Листом від 11.07.2008 року позивача ТОВ
«Вірма-Електро» повідомлено Банком про
зміну відсоткової ставки з 15.5 % річних
до 17 % річних починаючи з 01.08.2008 року.

Підвищення відсоткової ставки в такий
спосіб узгоджується із положеннями
укладеного договору кредиту,
відповідно до п. 3.8 якого у випадку
зміни економічних умов сторони досягли
взаємної згоди без укладення будь-якої
додаткової угоди встановити порядок
змін умов договору з відповідною
зміною зобов»язань позичальника та
прав кредитора за договором щодо
розміру процентної ставки. Про
збільшення процентної ставки кредитор
повідомляє позичальника шляхом
направлення листа з повідомленням про
вручення за 20 календарних днів до
вступу в дію зміненою процентної
ставки.

У відповідності до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд не
може погодитись із твердженням
позивачів про необхідність
застосування наслідків нікчемності
правочину як такого, що вчинений без
дотримання встановленої законом форми.

Сторони діяли в узгодженому порядку
відповідно до умов договору, укладення
додаткових угод не потребувалось.

Крім того, як вбачається з досліджених
в судовому засіданні меморіальних
ордерів, визначених як сплата
позичальником відсотків за
користування кредитом за період з
серпня 2008 року, ТОВ «Вірма-Електро»
визнало фактичне збільшення
відсоткової ставки, продовжило
здійснювати оплату кредиту за такою
ставкою.

Суд зауважує, що Цивільний Кодекс
України доповнено статтею 1056-1 законом
№ 661-VI від 12.12.2008. Тому положення даної
норми не можуть підлягати до
застосування.

Судом встановлено, що 09.10.2009 року між
ТОВ «Вірма-Електро» та ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» укладено додаткову угоду №
1 до кредитного договору від 28.11.2007 року.
Сторонами погоджено збільшення
відсоткової ставки на 2 % річних, а саме
до 19 %. Угода є підписаною кредитором,
позичальником, поручителями. В
судовому засіданні оглянуто оригінал
вказаної угоди.

Відповідно до п.22 ч.1 ст. 1 Закону України
«Про захист прав споживачів» споживач -
фізична особа, яка придбаває, замовляє,
використовує або має намір придбати чи
замовити продукцію для особистих
потреб, безпосередньо не пов'язаних з
підприємницькою діяльністю або
виконанням обов'язків найманого
працівника.

За таких обставин, не може бути
підставою пред»явлення вимог про
визнання недійсним договору,
укладеного між юридичними особами,
положення Закону України «Про захист
прав споживачів». Будь-яких інших
обставин, за якими договір може бути
визнаний недійсним, позивачем не
наведено.

Як роз»яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у постанові № 5 від 30.03.2012 року
«Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
відповідно до частини першої статті 559
ЦК припинення договору поруки
пов'язується зі зміною забезпеченого
зобов'язання за відсутності згоди
поручителя на таку зміну та за умови
збільшення обсягу відповідальності
поручителя. При цьому обсяг
зобов'язання поручителя визначається
як умовами договору поруки, так і
умовами основного договору, яким
визначено обсяг зобов'язань боржника,
забезпечення виконання яких здійснює
поручитель. Якщо в договорі поруки такі
умови сторонами не узгоджені, а з
обставин справи не вбачається
інформованості поручителя і його згоди
на збільшення розміру його
відповідальності, то відповідно до
положень частини першої статті 559 ЦК
порука припиняється у разі зміни
основного зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Дослідженими в судовому засіданні
письмовими доказами, зокрема
оригіналом додаткової угоди від 09.10.2009
року, підтверджено, що поручителі
ОСОБА_2, ОСОБА_1 на час укладення такого
правочину були обізнані про діючу
відсоткову ставку на рівні 17 % річних,
висловили свою згоду шляхом
проставляння підписів на документів
щодо збільшення ставки до рівня 19 %
річних.

Оскільки поручителі висловили свою
згоду на збільшення відсоткової ставки
з рівня, який на час розгляду справи
вони вважають спірним, зазначені в
обгрунтування власних вимог відомості
про збільшення обсягу
відповідальності поручителів без
згоди останніх не можна визнати
підтвердженими.

Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя. Якщо строк основного
зобов'язання не встановлений або
встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Суд зазначає, що вимога про повернення
отриманих у кредит коштів має
обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову.

В судовому засіданні сторони визнали,
що позов в Господарський суд
Житомирської області подано в грудні
2013 року.

З досліджених в судовому засіданні
договорів поруки від 28.11.2007 року, 29.11.2007
року вбачається, що сторони погодили
можливість пред»явлення вимог до
поручителя в межах трирічного терміну
з дня настання строку виконання
основного зобов»язання (ч. 4 ст. 559 ЦК
України).

Як зазначалось вище, відповідно до ст.
629 ЦК України договір є обов'язковим для
виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 204
ЦК України правочин є правомірним, якщо
його недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним. Позивачами не заявлялась
вимога про визнання договору поруки
(частини договору) недійсним, а тому
положення таких договорів зберігають
чинність для учасників.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позов
не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК
України, суд,-

вирішив:

В задоволенні позову відмовити в
повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Житомирської
області через Богунський районний суд
міста Житомира шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя:
Д.М.Лєдньов