АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 408/7921/12 22-ц/774/1410/К/14
Справа № 408/7921/12
Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/1410/К/14
інстанції - Сільченко В.Є.
Категорія 46 (ІІІ)
РІШЕННЯ

Іменем України

09 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі :

головуючого - судді Михайлів Л.В.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

при секретарі - Булах К.А.,

перекладача - ОСОБА_2,

за участю: позивача - ОСОБА_3 його
представника - ОСОБА_4,

відповідача - ОСОБА_5 її представника -
ОСОБА_6,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі, цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника відповідача ОСОБА_5 -
ОСОБА_7 на рішення Дзержинського
районного суду м. Кривого Рогу від 08
квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа:
Приватний нотаріус Криворізького
міського нотаріального округу ОСОБА_8,
Відділ державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно реєстраційної
служби Криворізького міського
управління юстиції, Голова кооперативу
"Серпантин" Гаркуша Микола Петрович
про виділення 12 частини спільного
сумісного майна подружжя, визнання
права власності на 12 частину квартири,
про визначення порядку користування
квартирою, та за зустрічним позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа:
Приватний нотаріус Криворізького
міського нотаріального округу ОСОБА_8,
Відділ державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно реєстраційної
служби Криворізького міського
управління юстиції про поділ спільного
майна подружжя, про припинення права на
частку у спільному майні подружжя , -

В С Т А Н О В
И Л А :

У листопаді 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5, треті особи
Приватний нотаріус Криворізького
міського нотаріального округу ОСОБА_8,
Відділ державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно реєстраційної
служби Криворізького міського
управління юстиції про виділення 12
частини спільного сумісного майна
подружжя, визнання права власності на 12
частину квартири та про визначення
порядку користування квартирою.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що 30 травня 1997 року позивач
уклав шлюб з ОСОБА_5 В період шлюбу, а
саме 16.03.2004 року ними за спільні кошти
було придбано квартиру АДРЕСА_1,
автомобіль марки ВАЗ 21093 ЗНГ державний
номер НОМЕР_1 1989 року випуску, гараж
АДРЕСА_2, дане майно є спільною сумісною
власністю подружжя.

Оскільки життя з ОСОБА_5 не склалось у
2011 році шлюб було розірвано, питання
щодо поділу спільного сумісного
нерухомого майна залишилось не
вирішеним.

Після неодноразово уточнення та
доповнення позовних вимог позивач
ОСОБА_3 у грудні 2013 року, просив суд:
виділити ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зі спільного
сумісного майна подружжя кожному по 1/2
частині квартири АДРЕСА_1, визнавши за
ними право власності на дані частки.
Залишити в спільному користуванні
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ванну кімнату, кухню,
балкон та інші підсобні приміщення.

Зобов'язати ОСОБА_5 не чинити перешкод
ОСОБА_3 у володінні, користуванні та
розпорядженні ? частини квартири
АДРЕСА_1.

Виділити ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зі спільного
сумісного майна подружжя кожному по ?
частині гаражу АДРЕСА_2, визнавши за
ними право власності на дану частку.

Зобов'язати ОСОБА_5 не чинити перешкод
ОСОБА_3 у володінні, користуванні та
розпорядженні 1/2 частиною гаражу
АДРЕСА_2

Залишити у володінні,
користуванні та розпоряджанні ОСОБА_5
автомобіль марки ВАЗ 21093 ЗНГ д. н. НОМЕР_1
1989 року випуску.

Зобов'язати ОСОБА_5 виплатити на
користь ОСОБА_3 половину вартості
автомобілю марки ВАЗ 21093 ЗНГ д. н. НОМЕР_1
1989 року випуску у розмірі 8 218 (вісім
тисяч двісті вісімнадцять) грн.. 00 коп.
та судові витрати.

У грудні 2012 року ОСОБА_5
звернулась до суду з зустрічним
позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного
майна подружжя та визначення порядку
користування спільним майном подружжя,
про припинення права на частку у
спільному майні подружжя, і після
уточнення позовних вимог просила суд:
припинити право ОСОБА_3 на частку у
спільному сумісному майні подружжя, а
саме на квартиру № 16 за адресою м.
Кривий Ріг, вул. Хабаровська, буд. 6,
сплативши йому грошову компенсацію
вартості його частки майна з
депозитного рахунку суду у сумі 65 199
грн. Поділити спільне майно подружжя,
визначивши наступний порядок
володіння та користування майном:

відповідачу ОСОБА_3 володіти та
користуватися автомобілем ВАЗ 21093 ЗНГ
1989 року випуску, д.н. НОМЕР_1 VIN - НОМЕР_3
вартістю 16 437, 46 грн.

Отримати компенсацію вартості
частки у спільній сумісній власності
на квартиру за адресою АДРЕСА_1, в
розмірі 65 199 грн., припинивши його право
власності на 1/2 частку квартири.

Позивачу ОСОБА_5: володіти та
користуватися квартирою за адресою
АДРЕСА_1, отримавши право на 1/2 частку
квартири, яка мала належати
відповідачу, але право власності
відповідача на яку припиняється.

Отримати компенсацію вартості
частки у спільній сумісній власності
на автомобіль ВАЗ 21093 ЗНГ 1989 року
випуску, д.н. НОМЕР_1 VIN - НОМЕР_3 вартістю
16 437,46 грн. за рахунок вартості у
частці відповідача у спільному майні, а
саме квартирі АДРЕСА_1.

Стягнути з відповідача сплачений
судовий збір в сумі 1051,00 грн. та витрати
понесені по оплаті судової
будівельно-технічної експертизи в сумі
1506 грн., та понести ці витрати на
рахунок компенсації вартості частки
майна ОСОБА_3 у спільному майні
подружжя.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу від 08 квітня 2014 року,
описку у якому виправлено ухвалами
Дзержинського районного суду м.Кривого
Рогу від 03 червня 2014 року та від 04
вересня 2014 року, позов ОСОБА_3
задоволено частково.

Виділено ОСОБА_3 зі спільного сумісного
майна подружжя 1 / 2 частини квартири
АДРЕСА_1 визнавши за ним право
власності на дану частку.

Виділено ОСОБА_5 зі спільного сумісного
майна подружжя 1 / 2 частини квартири
АДРЕСА_1, визнавши за нею право
власності на дану частку.

Залишено в спільному користуванні
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ванну кімнату, кухню,
балкон та інші підсобні приміщення. які
розташовані в квартирі АДРЕСА_1.

Виділено ОСОБА_3 зі спільного сумісного
майна подружжя 1 / 2 частини гаражу
АДРЕСА_2, визнавши за ним право
власності на дану частку.

Виділено ОСОБА_10 зі спільного
сумісного майна подружжя 1 / 2 частини
гаражу АДРЕСА_2, визнавши за нею право
власності на дану частку.

В решті позовних вимог-відмовлено.

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа:
Приватний нотаріус Криворізького
міського нотаріального округу ОСОБА_8,
Відділ державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно реєстраційної
служби Криворізького міського
управління юстиції про поділ спільного
майна подружжя та визначення порядку
користування спільним майном подружжя,
про припинення права на частку у
спільному майні подружжя - задоволено
частково.

Передано у володіння і користування та
визнано за ОСОБА_3 право власності на
автомобіль ВАЗ 21093 ЗНГ 1989 року випуску
державний номер НОМЕР_2 VIN - НОМЕР_3.

ОСОБА_5 - отримати компенсацію вартості
частки у спільному сумісному майні -
автомобілі ВАЗ 21093 ЗНГ 1989 року випуску
державний номер НОМЕР_2 VIN - НОМЕР_3 у
сумі 8218 грн.

В решті позовних вимог-відмовлено.

Після вступу рішення суду в законну
силу - повернути ОСОБА_5 грошові кошти,
внесені на депозитні рахунки суду
згідно квитанцій від 03.12.2013 року, 08.07.2013
року та 08.12.2012 року.

Додатковим рішенням Дзержинського
районного суду м.Кривого Рогу від 04
вересня 2014 року, абзац дев'ятий
резолютивної частини рішення
викладено у наступній редакції: ОСОБА_5
передати у володіння і користування
ОСОБА_3 та визнати за ОСОБА_3 право
власності на автомобіль ВАЗ 21093 ЗНГ 1989
року випуску державний номер НОМЕР_2 VIN -
НОМЕР_3.

Абзац десятий резолютивної частини
рішення викладено у наступній
редакції: ОСОБА_5 - отримати компенсацію
вартості частки у спільному сумісному
майні - автомобілі ВАЗ 21093 ЗНГ 1989 року
випуску державний номер НОМЕР_2 VIN -
НОМЕР_3 у сумі 8218 грн. від ОСОБА_3

Абзац тринадцятий резолютивної
частини рішення викладено у наступній
редакції: Після вступу рішення суду в
законну силу - повернути ОСОБА_10
грошові кошти, внесені на депозитні
рахунки суду згідно квитанцій від
03.12.2013 року (квитанція 2646.55.1, р/р рахунок
6709, МФО 805012, в сумі 13509,00 грн.,
компенсаційна вартість частки майна),
08.07.2013 року (квитанція 121262.213.1, р/р
рахунок 6709, МФО 805012, в сумі 1213,00
грн., компенсаційна вартість частки
майна) та 08.12.2012 року (квитанція ПН8680К,
кредит 6709, код банку отримувача
805012, в сумі 50477,00 грн., компенсаційна
вартість частки майна).

В апеляційній скарзі представник
відповідача ОСОБА_5 - В`язовий В.В.
ставить питання про скасування рішення
суду в частині задоволення позовних
вимог ОСОБА_3 та ухвалення нового
рішення про задоволення позовних вимог
ОСОБА_5 в повному обсязі, посилаючись на
те, що рішення суду не відповідає
фактичним обставинам справи.

Зокрема, судом не взято до уваги , що
спільне володіння та користування
майном з позивачем не можливе, так як
ставить під загрозу життя відповідача,
оскільки між сторонами є конфлікт.

Суд першої інстанції не звернув уваги,
що позивач в даний час створив нову
сім`ю має інше житло, в якому
зареєстрований та проживає там з іншою
жінкою.

Крім того, суд першої інстанції
визначив порядок користування спірної
квартирою, не зазначивши при цьому які
саме кімнати мають бути поділені між
сторонами.

Також суд здійснив поділ гаражу №2-3 у
гаражному кооперативі "Серпантин",
право власності на яке не
зареєстровано в ЄДРРПНМ, відповідач
ОСОБА_5 є лише членом гаражного
кооперативу, відповідно до протоколу
№11 засідання правління ГБТ "Серпантин"
та рішення РВК від 18.01.2001 року.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Матеріалами справи встановлено, та
сторонами не оспорюється, що ОСОБА_3 та
ОСОБА_5, перебували у зареєстрованому
шлюбі з 30.05.1997 року, що підтверджується
копією свідоцтва про укладення шлюбу,
виданого Дзержинським відділом РАГСу
м. Кривого Рогу 30.05.1997 року, відповідно
до актового запису № 004573 (а.с.89)

Шлюб між сторонами розірвано 27 вересня
2011 року про що в Книзі реєстрації актів
цивільного стану зроблений
відповідний запис № 72. ( а.с. 90).

Під час перебування у шлюбі ними за
спільні кошти було придбано:

09 грудня 2000 року капітальний гараж
АДРЕСА_2, на підставі протоколу № 11 та
рішення Дзержинського райвиконкому №2
від 18.01.2001 року.

16 березня 2004 року, згідно договору
купівлі-продажу, була придбана
квартира АДРЕСА_1, право власності на
яку було зареєстровано на ім'я ОСОБА_5
(а.с.99-101)

15 серпня 2011 року автомобіль ВАЗ 21093 ЗНГ
1989 року випуску державний номер НОМЕР_2
VIN - НОМЕР_3, який було зареєстровано на
ім'я ОСОБА_5 (а.с.102)

Задовольняючи частково позов ОСОБА_3
про виділення 12 частини спільного
сумісного майна подружжя, визнання
права власності на 12 частину квартири
та про визначення порядку користування
квартирою та задовольняючи частково
зустрічний позов ОСОБА_5 про поділ
спільного майна подружжя та визначення
порядку користування спільним майном
подружжя, про припинення права на
частку у спільному майні подружжя суд
першої інстанції виходив з того, що
квартира АДРЕСА_1 та капітальний гараж
АДРЕСА_2 є спільною сумісною власністю
подружжя а отже вони мають право
власності по ? на вищевказане майно.
Передаючи у власність ОСОБА_3
автомобіль ВАЗ 21093 ЗНГ 1989 року випуску
та стягуючи з нього компенсацію за його
частину на користь ОСОБА_5 суд першої
інстанції керувався ст.. ч.2 ст.71 СК
України, та виходив із того, що
автомобіль це річ не подільна та
врахував те, що він знаходиться у
постійному користуванні позивача, отже
підстави для задоволення первісного
позову у цій частині відсутні.

Проте колегія суддів не може повністю
погодитись з зазначеним висновком суду
першої інстанції.

Згідно ст.22 КпШС України нажите
подружжям за час шлюбу, є його
спільною сумісною власністю. Кожен з
подружжя має рівні права володіння,
користування і розпорядження цим
майном. Подружжя користується
рівними правами на майно і в тому разі,
якщо один з них був зайнятий веденням
домашнього господарства, доглядом за
дітьми або з інших поважних причин не
мав самостійного заробітку.

Аналогічне положення містить і
ст.60 СК України.

Статтею 63 СК України передбачено, що
дружина та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленість
між ними.

Частиною 1 ст. 70 СК України та ст.ст. 370, 372
ЦК України передбачено, що у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Так як встановлено судом і не
оспорюється сторонами, спірне майно
було придбано під час шлюбу а отже воно
є спільною сумісною власністю подружжя
і його правовий режим визначений
положеннями ст.ст. 60, 61, 63 СК України.

Ухвалюючи рішення про поділ майна
подружжя, суд першої інстанції
правильно встановив обсяг майна,що
підлягає поділу та виходячи із
презумпції рівності часток подружжя у
спільному майні, визначив їх по ? частці
кожному.

Зазначений висновок відповідає нормам
права та не суперечить встановленим
обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги, фактично
стосуються порядку розподілу
спільного майна.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_5 в частині припинення права
власності ОСОБА_3 на ? частку належної
йому квартири по АДРЕСА_1, суд першої
інстанції виходив з відсутності
передбачених законом підстав для
припинення його права власності.

Колегія суддів погоджується з вказаним
висновком суду, як таким, що відповідає
нормам Конституції України та
ґрунтується на нормах сімейного та
цивільного права.

Відповідно до ст.. 365 ЦК України, право
особи на частку у спільному майні може
бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо: частка є незначною і не може бути
виділена в натурі; річ є неподільною;
спільне володіння і користування
майном є неможливим; таке припинення не
завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення
права особи на частку у спільному майні
за умови попереднього внесення
позивачем вартості цієї частки на
депозитний рахунок суду.

Проте зазначених підстав, для
припинення права власності ОСОБА_3 на ?
частку спільної квартири по справі не
встановлено ні в суді першої ні в суді
апеляційної інстанції.

Крім того позивач ОСОБА_3 не бажає
отримувати компенсацію своєї частки
квартири.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
не може визнати обґрунтованими доводи
апеляційної скарги в цій частині.

Проте колегія суддів зважує на доводи
апеляційної скарги щодо порядку поділу
квартири.

При вирішенні спору в цій частині,
судом першої інстанції виділено кожній
із сторін по ? частки спірної квартири,
залишивши у загальному користуванні
ванну кімнату, кухню, балкон та інші
підсобні приміщення, тобто фактично
вирішував питання про поділ майна в
натурі.

Однак судом не взято до уваги, що в
матеріалах справи відсутні докази, які
дають підстави для такого
поділу(висновок експертизи, про
можливість такого поділу та інші)

Зазначивши про спільне користування
підсобними приміщеннями та виділяючи
частки, суд першої інстанції не
обґрунтував своє рішення взагалі, не
визначився, щодо порядку поділу.

З урахуванням викладеного колегія
суддів не може визнати законним такий
порядок поділу квартири.

Відповідно до ст.. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції не наведено
доказів та необґрунтовано свій
висновок, щодо передачі у власність
ОСОБА_3 автомобіля ВАЗ 21093 ЗНГ 1989 року
випуску державний номер НОМЕР_2, VIN -
НОМЕР_3, із зазначенням можливості
ОСОБА_5, отримати компенсацію за свою
частку вказаного автомобіля.

Не враховано судом відсутність доказів
внесення на депозитний рахунок ОСОБА_3
вартості ? частки вартості автомобіля.

В суді апеляційної інстанції, як ОСОБА_3
так і ОСОБА_5 не погоджувались на
отримання у власність ними всього
автомобіля з компенсацією частки його
вартості.

Виходячи із викладеного та враховуючи,
що річ є неподільною, колегія суддів
вважає, що варіантом поділу автомобіля,
в даному випадку є визначення
ідеальної частки кожній із сторін в
спірному автомобілі, по ? частки та
визнання права власності, за кожною із
сторін, на ці частки.

Доводи апеляційної скарги про
незаконність поділу гаража з підстав
відсутності державної реєстрації
цього майна в ЄДРРПНМ, колегія суддів
визначає безпідставними з огляду на
наступне.

Як встановлено матеріалами справи, у
зв'язку із купівлею гаража АДРЕСА_2,
ОСОБА_5 прийнята в члени товариства
09.12.2000р. (а.с. 47-48 т.2)

Колегія суддів вважає, що оскільки
гараж куплено, ОСОБА_5 в період шлюбу з
ОСОБА_3 та за рахунок спільних коштів,
він є спільною сумісною власністю
подружжя.

Зазначений висновок узгоджується з
роз'ясненнями, наведеними у постанові
Пленуму Верховного Суду України від
28.06.1991 року №5 «Про практику розгляду
судами цивільних справ, пов'язаних з
діяльністю гаражно - будівельних
кооперативів» (п.п.8,9)

Таким чином враховуючи викладене та
вимоги сімейного законодавства,
відсутні заборони , у даному випадку
про поділ гаража, що є власністю
подружжя.

Сам по собі факт відсутності
реєстрації гаража у ЄДРРПНМ не є
перешкодою для вирішення спору про
його поділ між подружжям в натурі.

Оскільки жодна із сторін спору не бажає
компенсувати іншій стороні вартість
частки спірного гаража, колегія суддів
вирішує спір в спосіб виділення кожній
із сторін по ? ідеальної частки з
визнанням права власності за кожною із
сторін, на ці частки, що не суперечить
закону.

Проти такого варіанту поділу майна,
третя особа гаражно-будівельний
кооператив «Серпантин» заперечень не
надав.

Враховуючи зазначене, колегія суддів,
на підставі п. 4 ч. 1 ст..309 ЦПК України
скасовує рішення та додаткове рішення
суду першої інстанції в частині
розподілу автомобіля з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення заявленого позову.

При цьому мотивувальну частину рішення
викладає з урахуванням роз'яснень,
наведених у постанові Пленуму
Верховного Суду України від 29.12.1976 року
№11, зі змінами «Про судове рішення», а
саме що резолютивна частина рішення
повинна мати вичерпні, четкі, безумовні
і такі, що випливають з встановлених
фактичних обставин, висновки по суті
розглянутих вимог і залежно від
характеру справи давати відповіді на
інші питання.

Керуючись ст. ст. 303, 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, 313-314,
316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6
задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного
суду м. Кривого Рогу від 08 квітня 2014
року та додаткове рішення
Дзержинського районного суду м.
Кривого Рогу від 04 вересня 2014 року в
частині розподілу автомобіля -
скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя
особа: Приватний нотаріус
Криворізького міського нотаріального
округу ОСОБА_8, Відділ державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Криворізького міського управління
юстиції, Голова кооперативу "Серпантин"
Гаркуша Микола Петрович про поділ
майна подружжя, виділення 12 частини
спільного сумісного майна подружжя,
визнання права власності на 12 частину
квартири, про визначення порядку
користування квартирою та зустрічні
позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя
особа: Приватний нотаріус
Криворізького міського нотаріального
округу ОСОБА_8, Відділ державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Криворізького міського управління
юстиції про поділ спільного майна
подружжя, про припинення права на
частку у спільному майні подружжя -
задовольнити частково.

Поділити майно подружжя: виділивши
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 кожному по ? ідеальної
частки квартири АДРЕСА_1, загальною
площею 43,02 кв.м., житловою площею 29,28
кв.м., визнавши за кожним із них право
власності по ? частки цієї квартири.

Виділити ОСОБА_3 та ОСОБА_5 кожному по ?
ідеальної частки автомобіля ВАЗ 21093 ЗНГ
1989 року випуску державний номер НОМЕР_2
VIN - НОМЕР_3, визнавши за кожним із них
право власності по ? частки зазначеного
автомобіля.

Виділити ОСОБА_3 та ОСОБА_5 кожному по ?
ідеальної частки гаражу АДРЕСА_2,
Дніпропетровської області, визнавши
за кожним із них право власності по ?
частки зазначеного гаражу.

В задоволенні решти заявлених позовних
вимог ОСОБА_3 та зустрічних позовних
вимогах ОСОБА_5 відмовити.

Додаткове рішення Дзержинського
районного суду м. Кривого Рогу від 04
вересня 2014 року, в іншій частині,
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з моменту набрання ним законної
сили.

Головуючий:

Судді: