РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

29.10.2014 р. Дзержинський районний суд м.
Харкова в складі:

головуючого судді -
Шестака О.І.,

при секретарі -
Демченко I.В.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивiльну справу
за позовом ОСОБА_1 до Державного
iнституту працi та соцiально-економiчних
дослiджень, третя особа - ОСОБА_2 про
стягнення заборгованостi з виплати
заробiтної плати i вiдшкодування
моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

01.07.2014 р. позивачка звернулась до суду з
позовом до Державного iнституту працi
та соцiально-економiчних дослiджень, в
якому просила стягнути з вiдповiдача на
її користь заборгованість із
заробітної плати та коштів, які вона
витратила під час перебування у
відрядженнях, в сумі 7833,72 грн.,
індексацію несвоєчасно виплачених
коштів в сумі 560,11 грн. Та моральну шкоду
в розмірі 2000 грн., а всього 10393,83 грн.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1
зазначила, що вона працює в Державному
iнститутi працi та соцiально-економiчних
дослiджень (ДIП СЕД) з 1975 р. Її посадовий
оклад з сiчня 2014 р. складає 2800 грн. та
надбавка за ступень кандидата
економічних наук 420 грн., тобто
заробітна плата за місяць складає 3220
грн. Починаючи з листопада 2013 р.
вiдповiдач не виплачує їй заробiтної
плати і не повернув кошти, які вона
витратила під час перебування в
відрядженнях, внаслідок чого
утворилася заборгованість у сумі 7833,72
грн.

Позивачка вказує, що на її неодноразовi
уснi звертання до керiвництва ДIП СЕД
вона отримує обiцянку виплатити їй
зарплату і кошти, які вона витратила
під час перебування в відрядженнях,
проте далi обiцянок справа не
просувається.

Позивачка вважає, що вiдповiдач своєю
бездiяльнiстю грубо порушує її права,
передбаченi ст. 43 Конституцiї України,
ст. 24 КЗпП України.

Крiм того, посилаючись на ст. 23 ЦК
України, позивачка вказує, що в разi
затримки виплати заробiтної плати
вiдповiдач має вiдшкодувати їй моральну
шкоду, заподiяну стражданнями через
вiдсутнiсть коштiв для нормального
iснування. Моральну шкоду, одержану нею
внаслiдок вiдсутностi заслбiв для
iснування, вона оцiнює в розмiрi 2000 грн.

Також, посилаючись на ст. 34 КЗпП
України, позивачка зазначає, що в разi
не отримання вчасно заробiтної плати
вiдповiдач або уповноважений ним орган
має компенсувати їй втрати частини
заробiтної плати в зв'язку з затримкою
термiнiв її виплати. За перiод з
листопада 2013 р. по травень 2014 р. рiвень
інфляції склав 7,15%, тобто розмiр
неодержаної позивачкою зарплати має
бути збiльшено на 7,15% або на 560,11 грн.

24.10.2014 р. ОСОБА_1 подала до суду заяву, в
якiй уточнила свої позовнi вимоги, i
просила стягнути з вiдповiдача на її
користь заборгованiсть з заробiтної
плати в сумi 6086,80 грн. i коштiв, якi вона
витратила пiд час перебування в
вiдрядженнях, в сумi 1844,52 грн., iндексацiю
несвоєчасно виплаченої заробiтної
плати в сумi 766,89 грн. i моральну шкоду в
розмiрi 2000 грн., а всього 10698,21 грн.

Обгрунтовуючи вказану заяву, ОСОБА_1
зазначила, що в зв'язку з тривалiстю
розгляду справи, борг вiдповiдача по
заробiтнiй платi змiнився, також
змiнились iндекси інфляції. Крiм того
вказує, що заробiтна плата за листопад
2013 р. протягом цього часу булла їй
виплачена.

В судове засiдання позивачка не
з'явилась, до суду подала заяву, в якiй
просила справу слухати без її участi, в
разi неявки вiдповiдача просила винести
заочне рiшення. Свої позовнi вимоги в
сумi 10698,21 грн. пiдтримала, просила їх
задовольнити.

Вiдповiдач в судове засiдання не
з'явився, причину неявки суду не
повiдомив, про час i мiсце слухання
справи був повiдомлений належним чином,
що пiдтверджується повiдомленням про
вручення поштового вiдправлення за
пiдписом уповноваженої особи вiд 14.10.2014
р.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засiдання
не з'явився, причину неявки суду не
повiдомив. Для його повiдомлення про час
i мiсце слухання справи на останню
вiдому суду адресу його мiсця
проживання було направлено судову
повiстку, яка повернулась до суду з
повiдомленням про закiнчення термiну
зберiгання.

Таким чином, суд ухвалює заочне рішення
на пiдставi наявних в справi доказiв, що
відповiдає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК
України.

Суд, дослiдивши матерiали справи,
вважає, що позовнi вимоги ОСОБА_1
пiдлягають частковому задоволенню
виходячи з наступного.

Вiдповiдно до ст. 115 КЗпП України
заробітна плата виплачується
працівникам регулярно в робочі дні у
строки, встановлені колективним
договором або нормативним актом
роботодавця, погодженим з виборним
органом первинної профспілкової
організації чи іншим уповноваженим на
представництво трудовим колективом
органом (а в разі відсутності таких
органів - представниками, обраними і
уповноваженими трудовим колективом),
але не рідше двох разів на місяць через
проміжок часу, що не перевищує
шістнадцяти календарних днів, та не
пізніше семи днів після закінчення
періоду, за який здійснюється виплата.
В разі, коли день виплати заробітної
плати збігається з вихідним, святковим
або неробочим днем, заробітна плата
виплачується напередодні.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що
в разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Вiдповiдно до довiдки № 179/01 вiд 28.10.2014 р.,
виданої Державним iнститутом працi та
соцiально-економiчних дослiджень, наданi
данi бухгалтерського облiку з
заробiтної плати зав. вiддiлом ДIП СЕД
ОСОБА_1 за перiод невиплати заробiтної
плати з грудня 2013 р. по серпень 2014 р., з
яких вбачається, що за грудень 2013 р.
заробiтна плата позивачки склала 1156,88
грн., за сiчень 2014 р. - 569,79 грн., за лютий
2014 р. - 593,60 грн., за березень 2014 р. - 602,96
грн., за квiтень 2014 р. - 569,79 грн., за
травень 2014 р. - 623,68 грн., за сервень 2014 р. -
632,82 грн., за липень 2014 р. - 529,65 грн., за
серпень 2014 р. - 807,63 грн., а всього 6086,80
грн.

Таким чином, суд вважає позовнi вимоги
ОСОБА_1 в цiй частинi обгрунтованими i
такими, що пiдлягають задоволенню.

Вiдповiдно до розрахунку заборгованостi
по заробiтнiй платi з урахуванням
інфляції ОСОБА_1, наданої позвачкою,
iндексацiя заробiтної плати за перiод з
грудня 2013 р. по вересень 2014 р. склала 766,89
грн.

Враховуючи викладене, а також те, що
вiдповiдачем не заперечувались позовнi
вимоги ОСОБА_1, суд вважає за необхiдне
задовольнити її позовнi вимоги в цiй
частинi також.

У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК
України суд розглядає справу не інакше,
як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін чи інших осіб,
які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і докази
подаються сторонами і іншими особами,
які беруть участь у справі.

Вiдповiдно до ст. 57 ЦПК України, доказами
є будь-якi фактичнi данi, на пiдставi яких
суд встановлює наявнiсть або
вiдсутнiсть обставин, що обгрунтовують
вимоги i заперечення сторiн, i iнших
обставин, якi мають значення для
вирiшення справи. Цi данi встановлюються
на пiдставi пояснень сторiн, третiх осiб,
їх представникiв, допитаних як свiдкiв,
показань свiдкiв, письмових доказiв,
зокрема звуко i вiдеозаписiв, висновкiв
експертiв.

Також суд вважає такими, що пiдлягають
задоволенню, вимоги позивачки стосовно
стягнення з вiдповiдача коштiв, якi вона
витратила пiд час перебування в
вiдрядженнях, в сумi 1844,52 грн.

Стосовно позовної вимоги про стягнення
з відповідача на користь позивачки
моральної шкоди в розмірі 2000 грн., суд
вважає необхідним зазначити наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Враховуючи, що КЗпП України не містить
будь-яких обмежень чи виключень для
компенсації моральної шкоди у разі
порушення трудових прав працівників, а
стаття 237-1 цього Кодексу передбачає
право працівника на відшкодування
моральної шкоди у обраний ним спосіб,
зокрема повернення потерпілій особі
вартісного (грошового) еквівалента
завданої моральної шкоди, розмір якої
суд визначає залежно від характеру та
обсягу страждань, їх тривалості,
тяжкості вимушених змін у її житті та з
урахуванням інших обставин справи.

Суд вважає, що тривала невиплата
відповідачем заробітної плати
позивачцi дійсно спричинила останнiй
моральну шкоду, але, виходячи з
обставин спричинення шкоди, принципів
розумності і справедливості, суд
вважає, що розмір заподіяної моральної
шкоди, який підлягає стягненню з
відповідача на користь позивачки,
складає суму в розмірі мінімальної
мiсячної заробiтної плати, а саме 1218
грн., що є достатньою, справедливою та
виваженою для компенсації моральних
страждань позивача.

На підставі викладеного і керуючись
ст.ст. 5, 8, 10, 11, 15, 57-60, 208, 209, 212-215, 367 ЦПК
України, ст.ст. 115, 117, 233, 237-1 КЗпП
України, ст. 23 ЦК України, ст. 34 Закону
України «Про оплату праці»,
положеннями ЗУ «Про компенсацію
громадянам втрати частини доходів у
зв'язку з порушенням термінів її
виплати», Постанови КМУ «Про
затвердження Порядку проведення
компенсації громадянам втрати частини
грошових доходів у зв'язку з порушенням
термів їх виплати» від 21.02.2001 року № 159,
суд -

в и р i ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Державного iнституту
працi та соцiально-економiчних
дослiджень, третя особа - ОСОБА_2 про
стягнення заборгованостi з виплати
заробiтної плати i вiдшкодування
моральної шкоди, - задовольнити
частково.

Стягнути з Державного iнституту працi
та соцiально-економiчних дослiджень
(Україна, м. Харкiв, вул. Сумська, 1, , р/рахунок № 6200 у
вiдношеннi ПАТ «Укрсiббанк» м. Харкiв,
МФО 351005) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
паспорт серії НОМЕР_2, iдентифiкацiйний
номер НОМЕР_1, зареєстрована i проживає
за адресою: м. Харкiв, АДРЕСА_1):

- заборгованість із заробітної плати в
сумi 6086 (шiсть тисяч вiсiмдесят шiсть) грн.
80 коп;

- кошти, витраченi пiд час перебування в
вiдрядженнях в сумi 1844 (одна тисяча
вiсiмсот сорок чотири) грн. 52 коп.;

- iндексацiю несвоєчасно виплаченої
заробiтної плати в сумi 766 (сiмсот
шiстдесят шiсть) грн. 89 коп.;

- моральну шкоду в розмірі 1218 (одна
тисяча двiстi вiсiмнадцять) грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом
подання до апеляційного суду
Харківської області через суд першої
інстанції апеляційної скарги протягом
десяти днів після проголошення
рішення, а особами, які були відсутні в
судовому засіданні - в той же строк з
моменту отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, протягом 10 днів з
дня отримання його копії.

Головуючий: