Провадження 2-зз/0202/41/2014
УХВАЛА

17 грудня 2014 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді Слюсар Л.П..

при секретарі Фісун К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську заяву ОСОБА_1 про скасування арешту з нерухомого майна ,-

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 1999 року № 2-1296/99 у вигляді арешту квартири АДРЕСА_1, оскільки ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 04 лютого 2003 року є власником ? частини вказаної квартири, проте через накладений арешт не може реалізувати свої права як власник, а усі судові спори в рамках яких накладався арешт вже вирішені і потреба у вжитих заходах відпала.

Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи сторони в судове засідання не зявилися, причин неявки суду не повідомили, що за ч.5 ст. 154 ЦПК України не перешкоджає розгляду даної заяви у їх відсутності.

Суд, розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи,матеріали справи 202/5013/14-ц, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 10 червня 1999 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за заявою ОСОБА_2 постановлена ухвала про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, яка належала відповідачу ОСОБА_3

Рішенням суду від 17 серпня 1999 року позов ОСОБА_2 задоволений та з ОСОБА_3 та користь ОСОБА_2 стягнуто 22000,00 грн., після чого за заявою ОСОБА_2 ухвалою суду від 16 серпня 2001 року скасована ухвала від 10 червня 1999 року про накладення арешту на квартиру.

Ухвалою судді від 06 вересня 2001 року за заявою ОСОБА_2 знову накладений арешт на вказану квартиру, разом з тим вказана ухвала виконана не була та в Єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна не внесена.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2005 року №2-1286/99 за заявою ОСОБА_2 накладений арешт на квартиру АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_3 на праві приватної власності.

Вказана ухвала виконана та обтяження зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна 19 серпня 2005 року за №2309925, про що свідчить витяг з реєстру в копії .

Одночасно з рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2004 року №2-2960/2004, яке за правилами ст.ч.3 ст. 61 ЦПК України є приюдиційним для даної справи, вбачається, що квартира АДРЕСА_1 в результаті проведених прилюдних торгів 03 лютого 2003 року, про що складений акт, передана ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по ? частці кожному та їм видані свідоцтва про право власності на ці частки (а.с. 44).

Ці обставини також знайшли підтвердження представленим заявником в копії свідоцтвом про право власності ОСОБА_1 на ? частину квартири АДРЕСА_1, виданим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованим в реєстрі за №221 (а.с.2).

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2014 року скасовані заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2005 року №2-1296/99 в частині накладення арешту на ? частину квартири АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на ? частину квартири, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за №221. В решті заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2005 року №2-1296/99 залишено без змін

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч.6 ст. 154 ЦПК України якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини належності ? частини спірної квартири заявнику та те, що Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2014 року скасовано арешт на ? частину квартири, яка належала ОСОБА_3 та належить на праві власності заявнику, та те, що заявник відповідно до свого процесуального обовязку за ст.ст. 10, 60 ЦПК України доказів належності йому іншої ? частки у праві власності на вказану квартиру не надавав, як і не надав суду доказів на підтвердження обставин того, що вжиті в цій частині заходи забезпечення позову, як тимчасовий процесуальний захід втратили свою актуальність, а ціль та мета з якими ці заходи вживалися досягнута, враховуючи що решта ? частина квартири належить ОСОБА_2, а тому вимоги заявника про скасування заходів забезпечення позову арешту ? частини квартири задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 152 ЦПК України -

УХВАЛИВ:

В задоволені заяви ОСОБА_1 про скасування арешту з нерухомого майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд, шляхом подачі протягом 5-ти днів з дня її проголошення апеляційної скарги .

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Л.П. Слюсар