У Х В А Л А

2 червня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Завгородньої І.М.,

Умнової О.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 - про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 лютого 2014 року у справі за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «ПОРЯД.ОК. Управління
та експлуатація нерухомості» до
ОСОБА_3, треті особи: об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Дипломат Хол», ОСОБА_5, про
стягнення суми заборгованості; за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «ПОРЯД.ОК. Управління
та експлуатація нерухомості» про
стягнення безпідставно отриманих
грошових коштів та відшкодування
моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року ТОВ «ПОРЯД.ОК.
Управління та експлуатація
нерухомості» звернулось до суду з
указаним позовом, посилаючись на те, що
ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 та
отримує житлово-комунальні послуги від
ТОВ «ПОРЯД.ОК. Управління та
експлуатація нерухомості». ОСОБА_3 не
виконує обов'язку щодо оплати послуг
які надає позивач унаслідок чого у
остання має заборгованість у розмірі 36
711 грн. 92 коп.

Враховуючи наведене позивач просив
стягнути з ОСОБА_3 зазначену
заборгованість.

ОСОБА_3, звернувся до суду з зустрічним
позовом, посилаючись на те, що ТОВ
«ПОРЯД.ОК. Управління та експлуатація
нерухомості» безпідставно отримувало
від неї грошові кошти протягом 2006 - 2008
років. За цей період вона сплатила ТОВ
«ПОРЯД.ОК. Управління та експлуатація
нерухомості» 4 500 грн. Однак рішенням
Голосіївського районного суду м.
Києва від 22 жовтня 2008 року
застосовуваний тариф від
ТОВ «ПОРЯД.ОК. Управління та
експлуатація нерухомості» визнано
недійсним з 1 квітня 2006 року, а іншим
рішенням цього ж суду заборонено ТОВ
«ПОРЯД.ОК. Управління та експлуатація
нерухомості» нараховувати плату за
житлово-комунальні послуги за тарифом,
не погодженим із Київською міською
державною адміністрацією.

Враховуючи наведене ОСОБА_3 вважала що
отримані ТОВ «ПОРЯД.ОК.
Управління та експлуатація
нерухомості» грошові кошти за надані
житлово-комунальні послуги по
недійсному тарифу в розмірі 4 500
грн. мають бути стягнуті з останнього
на її користь. Крім того, ОСОБА_3
зазначила, що діями ТОВ «ПОРЯД.ОК.
Управління та експлуатація
нерухомості» їй завдано моральної
шкоду, яку вона оцінює у 5 тис. грн., які
також просила стягнути з ТОВ «ПОРЯД.ОК.
Управління та експлуатація
нерухомості».

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 27 вересня

2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від

22 січня 2014 року, позов ТОВ «ПОРЯД.ОК.
Управління та експлуатація
нерухомості» задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_3 на користь

ТОВ «ПОРЯД.ОК. Управління та
експлуатація нерухомості» суму
заборгованості за спожиті
житлово-комунальні послуги у розмірі

36 711 грн. 92 коп. Вирішено питання про
розподіл судових витрат. У задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 лютого 2014 року
представнику ОСОБА_3 - ОСОБА_4 -
відмовлено у відкритті касаційного
провадження в указаній справі.

У травні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - про перегляд Верховним
Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 лютого 2014 року з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме п. п. 1-3
Указу Президента України від 3 жовтня
1992 року № 493/92 «Про державну реєстрацію
нормативно-правових актів міністерств
та інших органів виконавчої влади», п. 6
Положення про державну реєстрацію
нормативно-правових актів міністерств,
інших органів виконавчої влади,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 28 грудня 1992 року
№ 731 та ст. 1212 ЦК України.

До заяви про перегляд судових рішень як
приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, додано копії:
постанови Верховного Суду України від
28 листопада 2011 року у справі про
визнання дій протиправними та
зобов'язання скасувати рішення та
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 квітня 2012 року
у справі про повернення безпідставно
набутих коштів; за зустрічним позовом
про зобов'язання укласти договір на
надання житлово-комунальних послуг,
стягнення заборгованості по оплаті
послуг по утриманню будинку та
прибудинкової території.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

У п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» роз'яснено, що заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах із підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК,
може бути подана за сукупності таких
умов: судом (судами) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ неоднаково застосовано одні й ті
самі норми матеріального права; справи
стосуються спорів, які виникли з
подібних правовідносин; має місце
ухвалення різних за змістом судових
рішень судом (судами) касаційної
інстанції. Неоднакове застосування
одних і тих самих норм матеріального
права полягає, зокрема: у різному
тлумаченні судами змісту і сутності
правових норм, що призвело до різних
висновків про наявність чи відсутність
суб'єктивних прав та обов'язків
учасників відповідних правовідносин; у
різному застосуванні правил
конкуренції правових норм при
вирішенні колізій між ними з
урахуванням юридичної сили цих
правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; у різному визначенні
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосуванні різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
правовідносин або поширенні дії норми
на певні правовідносини в одних
випадках і незастосуванні цієї самої
норми до аналогічних відносин в інших
випадках, тобто різне застосування
закону, який не підлягав застосуванню;
у різному застосуванні правил аналогії
права чи закону у подібних
правовідносинах. Під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.
Зміст правовідносин із метою
з'ясування їх подібності в різних
судових рішеннях суду (судів)
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи.
Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Із змісту заяви та долучених до неї
копії ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 квітня 2012 року
на яке здійснюється посилання як на
приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції ст. 1212 ЦК
України, не вбачається неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права. Зокрема, у справі
щодо якої ставиться питання про допуск
до провадження Верховного Суду
України, ухвалено рішення про відмову у
задоволенні позову про стягнення
коштів у порядку ст. 1212 ЦК України у
зв'язку із тим, що ОСОБА_3 не надано
належних доказів у підтвердження
сплати на користь ТОВ «ПОРЯД.ОК.
Управління та експлуатація
нерухомості» грошових коштів у розмірі
4 500 грн. Одночасно з судового
рішення на яке здійснюється посилання
як на приклад неоднакового
застосування норм матеріального права
вбачається, що судами у цій справі
встановлено факт безпідставного
отримання відповідачем грошових
коштів.

У п. 9 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» роз'яснено, що судовими
рішеннями, на які заявник посилається
на підтвердження підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України,
можуть бути рішення:

- Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ;

- Вищого адміністративного суду
України;

- Вищого господарського суду України;

- Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України, ухвалені як
судом касаційної інстанції;

- апеляційних судів загальної
юрисдикції, як судів касаційної
інстанції в цивільних справах, яким
право на перегляд у касаційному
порядку цивільних справ було надано
Законом "Про внесення змін до Закону
України "Про судоустрій України щодо
забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ" від 22 лютого 2007 року N
697-V.

Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним. Обов'язковою є
умова, щоб цими рішеннями, які набрали
законної сили, вирішено спір по суті, та
в них судом (судами) касаційної
інстанції неоднаково застосовано одні
й ті самі норми матеріального права.

Постанова Верховного Суду України від
28 листопада 2011 року ухвалена не як
судом касаційної інстанції, а, відтак,
не є судовими рішеннями, на яке заявник
може посилатися на підтвердження
підстави неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права.

За таких обставин, неоднакового
застосування судами касаційних
інстанцій одних і тих самих норм
матеріального права не відбулось, а
тому у допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «ПОРЯД.ОК. Управління
та експлуатація нерухомості» до
ОСОБА_3, треті особи: об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Дипломат Хол», ОСОБА_5, про
стягнення суми заборгованості; за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «ПОРЯД.ОК. Управління
та експлуатація нерухомості» про
стягнення безпідставно отриманих
грошових коштів та відшкодування
моральної шкоди, за заявою
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 лютого 2014
року, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С.
Висоцька

І.М. Завгородня

О.В. Умнова

І.М. Фаловська