Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1047/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Кореняк В. К.
РІШЕННЯ

Іменем України

27.05.2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області в складі:

Головуючої: Савченко С.О.

Суддів: Суржика М.М.,
Суровицької Л.В.,

при секретареві: Задираці
Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про
звернення стягнення на будинок,
земельну ділянку в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
та виселення, за апеляційною скаргою
ПАТ КБ «Приватбанк» на рішення
Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 14 лютого 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2012 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2
про звернення стягнення на предмет
іпотеки та виселення, обґрунтовуючи
його тим, що між публічним акціонерним
товариством « Приватбанк» і ОСОБА_2
11.01.2008 року укладено кредитний договір
№ KGPRGK01580001 в розмірі 30000 доларів США, а
також в забезпечення зобов'язань за цим
договором між позивачем та
відповідачем укладено договір іпотеки,
за яким предметом іпотеки є будинок
АДРЕСА_1 та земельну ділянку, на якій
розташований будинок. Договір іпотеки
посвідчений 11.01.2008р. приватним
нотаріусом Кіровоградського
нотаріального округу ОСОБА_3 за
реєстром № 94 з обумовленою сторонами
договору іпотеки ціни предмету іпотеки
в 217150 грн.

Відповідач за кредитним
договором отримала 30000 дол. США зі
сплатою 11.04% річних на суму залишку
кредиту за користування кредитом з
щомісячним погашенням кредиту та інших
платежів за графіком платежів
відповідно з кінцевим терміном
погашення кредиту 11.01.2023р.

Станом на 07.07.2012 року відповідач
допустила прострочення чергових
платежів утворивши заборгованість на
загальну суму 56459.51 дол. США., що за
курсом НБК складає 451111.46 грн.

Позивач просив в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
звернути стягнення на будинок та
земельну ділянку шляхом продажу
зазначеного предмету іпотеки
позивачем від імені відповідача
будь-яким способом з отриманням
відповідних документів, а також просив
виселити відповідача та інших осіб, які
зареєстровані та проживають у
житловому будинку (предмету іпотеки).

Рішенням Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 14 лютого 2014р. в
задоволені позову відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі позивач просив
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким задовольнити позовні вимоги
в повному обсязі, посилаючись на
порушення норм матеріального права,
оскільки суд ухвалив рішення без
повного, всебічного та об'єктивного
дослідження всіх обставин справи.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, су першої
інстанції виходив з того, що позивач не
надав суду доказів про те, яким чином і
в якому розмірі відповідач порушив
встановлені графіком строки погашення
кредиту та виплати процентів, суми
прострочених платежів та не надав
документів, необхідних для проведення
експертизи, що позбавило суд
можливості зробити висновок щодо
наявності підстав для дострокового
повернення суми кредиту в повному
обсязі, визнавши факт ухилення
позивача від надання експертам
необхідних документів.

Проте з таким висновком суду
погодитись не можна, оскільки вони
ухвалені без повного і всебічного
з'ясування обставин справи та з
неправильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права.

Згідно з вимогами ст.ст. 213-214 ЦПК
України рішення суду має бути законним
і обґрунтованим, ухваленим відповідно
вимог закону на основі повного і
всебічного з'ясування обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог та заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в суді з виконанням вимог
процесуального права.

Відповідно зі ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами, то в разі прострочення
повернення чергової частини,
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів.

Зобов'язання має виконуватися належним
чином, відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства (ст.525 ЦК
України).

Судом встановлено, що публічним
акціонерним товариством комерційний
банк «Приватбанк» і ОСОБА_2 11.01.2008 року
укладено кредитний договір № KGPRGK01580001 в
розмірі 30000доларів США, а також в
забезпечення зобов'язань за цим
договором між позивачем та
відповідачем укладено договір іпотеки,
за яким предметом іпотеки є будинок
АДРЕСА_1 та земельна ділянка, на якій
розташований будинок. Договір іпотеки
посвідчений 11.01.2008р. приватним
нотаріусом Кіровоградського
нотаріального округу ОСОБА_3 за
реєстром № 94 з обумовленою сторонами
договору іпотеки ціни предмету іпотеки
в 217150 грн. (а.с.11-13).

Відповідач за кредитним
договором отримала 30000 дол. США зі
сплатою 11.04% річних на суму залишку
кредиту за користування кредитом з
щомісячним погашенням кредиту та інших
платежів за графіком платежів
відповідно з кінцевим терміном
погашення кредиту 11.01.2023р. (а.с.6-9).

Позивач вважає, що відповідач взяті на
себе зобов'язання не виконала у зв'язку
з чим станом на 07.07.2012 року допустила
прострочення чергових платежів
утворивши заборгованість за кредитом
29309.02 дол. США., 10414.64 дол. США
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 1680 дол. США -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, 12337.5 дол. США
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, 31.29 дол. США
штраф (фіксована частина), 2687.06 дол. США
штраф (процентна ставка), а всього 56459.51
дол. США що за курсом НБК складає 451111.46
грн. 46 коп., а тому звернувся з позовом
до суду.

Згідно з вимогами ч.4 ст.10 ЦПК України
суд повинен сприяти всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи,
роз'яснити сторонам їх права і
обов'язки та попередити про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій і сприяти здійсненню їх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

При ухваленні рішення по даній справі
суд першої інстанції вимог
процесуального закону не виконав щодо
повноти і всебічності з'ясування
обставин справи, належним чином не
перевірив, чи виконала вимоги договору
відповідач щодо повернення суми
кредиту та інших сум за користування
кредитом і наявність боргу.

Відмовляючи у задоволенні позову з тих
підстав, що банком не надано доказів у
підтвердження своїх вимог, суд не
перевірив і не дав оцінки розрахункам
боргу, що міститься в матеріалах справи
та не мотивував, чому вони не можуть
бути належним доказом у справі та
неможливості вирішення спору без
висновку експертизи і чому її не
можливо провести на підставі
документів, що надані банком в
електронному виді. Такий висновок суду
не відповідає долученим до справи
письмовим доказам.

Згідно розрахунку відповідач порушила
умови кредитного договору, не в повному
обсязі та несвоєчасно сплачувала
чергові платежі, з грудня 2008 року
відповідач перебувала на прострочці,
останній платіж був нею внесений у
лютому 2013 року (а.с. 3-4). Дана обставина
не заперечувалась відповідачем, нею не
було надано доказів сплати кредитної
заборгованості.

Таким чином, апеляційний суд
вважає доведеним той факт, що станом на
07.07.2012 року відповідач допустила
прострочення чергових платежів
утворивши заборгованість за кредитом
29309.02 дол. США., 10414.64 дол. США
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 1680 дол. США -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, 12337.5 дол. США
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, 31.29 дол. США
штраф (фіксована частина), 2687.06 дол. США
штраф (процентна ставка), а всього 56459.51
дол. США що за курсом НБК складає 451111
грн. 46 коп.

У квітні 2011 року позивач прийняв
рішення про дострокове повернення
частини кредиту, що залишилася, про що
повідомив ОСОБА_2, а також попередив її
про можливе звернення стягнення на
предмет іпотеки і про виселення (а.с.128) .

Відповідно до ст.572 ЦК України в
силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

Одним із видів застави нерухомого
майна є іпотека. Іпотекою є застава
нерухомого майна, що залишається у
володінні заставодавця або третьої
особи (ч.1ст.575 ЦК України).

Згідно із ч.1ст.12 Закону України
"Про іпотеку" у разі порушення
іпотекодавцем обов'язків,
встановлених іпотечним договором,
іпотекодержатель має право вимагати
дострокового виконання основного
зобов'язання, а у разі його невиконання
- звернути стягнення на предмет
іпотеки.

У разі невиконання боржником
основного зобов'язання,
іпотекодержатель, як зазначено у ч.1ст.33
Закону України "Про іпотеку", вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет
іпотеки здійснюється на підставі
рішення суду, виконавчого напису
нотаріуса або згідно з договором про
задоволення вимог іпотекодержателя
(ч.3ст.33 Закону України "Про іпотеку").

Розмір заборгованості ОСОБА_2 є
співмірним із вартістю переданого в
іпотеку нерухомого майна ( 172200 гривень),

За таких обставин, вимоги
позивача про звернення стягнення на
предмет іпотеки для задоволення його
вимог по виконанню позичальником, який
є також іпотекодавцем, своїх
обов'язків за кредитним договором,
підлягають задоволенню.

Згідно із ч.4 статті 9, статті 109
Житлового кодексу України, статей 39-40
Закону України "Про іпотеку" виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення, яке є предметом
іпотеки, проводиться у порядку,
встановленому законом. При цьому суд за
заявою іпотекодержателя одночасно із
рішенням про звернення стягнення на
предмет іпотеки за наявності підстав,
передбачених законом, ухвалює рішення
про виселення мешканців цього
житлового будинку чи житлового
приміщення. При цьому примусове
виселення здійснюється на підставі
рішення суду тільки за певних умов:
якщо мешканці добровільно не звільнили
житловий будинок чи житлове
приміщення, на яке звернуто стягнення
як на предмет іпотеки, протягом одного
місяця з дня отримання письмової
вимоги іпотекодержателя або нового
власника або в інший погоджений
сторонами строк.

З довідки квартального комітету
№10 ленінського району м. Кіровограда
від 22.110.2013 року вбачається, що у будинку
АДРЕСА_1 проживає без реєстрації одна
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1

За таких обставин, позовні вимоги
в частині виселення відповідача із
будинку, який є предметом іпотеки,
також підлягають задоволенню.

Наведене свідчить про те, що суд
першої інстанції дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог, який не відповідає
обставинам справи, вважав недоведеними
обставини, які насправді є доведеними,
неправильно застосував норми
матеріального права та порушив норми
процесуального права, що відповідно до
ст.309 ЦПК України є підставою для
скасування рішення і ухвалення нового
рішення в апеляційному порядку про
задоволення позову.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п.4 ч.1
ст. 309, ч.2 ст.314, ст. 16, ч. 5ст. 88 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 14 лютого 2014 року
скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_2 про звернення стягнення на
будинок, земельну ділянку в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором та виселення - задовольнити.

Звернути стягнення на предмети
іпотеки: житловий будинок загальною
площею 57.2кв.м, житлова площа - 42.65 кв.м,
що знаходиться в АДРЕСА_1 і належить
ОСОБА_2 на праві власності на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом
Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 11 січня
2008року за реєстром №94 та земельну
ділянку, що знаходиться за цією ж
адресою , шляхом укладання від імені
ОСОБА_2 договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою особою
покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру прав власності, з
отриманням кадастрового номеру
земельної ділянки, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах
або організаціях незалежно від форм
власності та підпорядкування, з
можливістю здійснення ПАТ КБ
«Приватбанк» всіх передбачених
нормативно-правовими актами держави
дій, необхідних для продажу предметів
іпотеки в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№KGPRGK01580001 від 11.01.2008 року яка станом
07.07.2012 року складала 451111грн.46коп.

Початкову ціну предмета іпотеки
для його подальшої реалізації
встановити на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій.

Виселити ОСОБА_2 з будинку АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженки м. Кіровограда,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце
проживання за реєстрацією АДРЕСА_2, на
користь ПАТ КБ «Приватбанк» судовий
збір в сумі 3654 грн.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: