Провадження №2/761/4714/2014
У Х В А Л А

іменем України

03 червня 2014 року суддя Шевченківського
районного суду м. Києва Піхур О.В.,
розглянувши матеріали позовної заяви
ОСОБА_1 до приватного нотаріуса ОСОБА_2,
АТ «Сведбанк», ТОВ «Факторингова
компанія «Вектор плюс» про визнання
договору іпотеки недійсним та
припинення іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року позивач звернувся до
Шевченківського районного суду м.
Києва з даним позовом.

Згідно із ст. 107 ЦПК України усі справи,
що підлягають вирішенню в порядку
цивільного судочинства, розглядаються
районними, районними у містах, міськими
та міськрайонними судами.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України
позови, що виникають з приводу
нерухомого майна пред'являються за
місцезнаходженням майна або основної
його частини.

Відповідно до ч.1 ст. 190 ЦК України
майном як особливим об'єктом
вважаються окрема річ, сукупність
речей, а також майнові права та
обов'язки.

Вимоги щодо виключної підсудності
унеможливлюють застосування інших
правил територіальної підсудності,
крім тих, які встановлені
процесуальним законом для відповідної
категорії справ.

Із позовної заяви вбачається, що
предметом спірних правовідносин є
майнові права та обов'язки, викладені в
договорі іпотеки від 15.08.2008 року щодо
квартири АДРЕСА_1, тобто за межами
територіальності Шевченківського
району м. Києва.

В пункті 4 Постанови № 5 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
зазначено, що правила статті 114 ЦПК про
виключну підсудність застосовуються
до позовів, що виникають із приводу
нерухомого майна (наприклад, звернення
стягнення на нерухоме майно, передане в
заставу іпотечне майно, передача
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки, визнання договору
іпотеки недійсним тощо).

Виключну підсудність встановлено для
позовів, що виникають із приводу
нерухомого майна (частина перша статті
114 ЦПК). Наприклад, це позови про
визнання правочину з нерухомістю
недійсним (п.42 Постанови № 3 Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01 березня 2013 року «Про деякі
питання юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ»).

Таким чином, судом встановлено, що дана
цивільна справа непідсудна
Шевченківському районному суду м.
Києва.

Відповідно до п. 4. ч. 3 ст. 121 ЦПК України
заява повертається у випадках, коли:
справа не підсудна цьому суду.

Згідно із ст. 115 ЦПК України якщо суддя,
вирішуючи питання про відкриття
провадження у справі, встановить, що
справа не підсудна цьому суду, заява
повертається позивачеві для подання до
належного суду, про що постановляється
ухвала. Ухвала суду разом із заявою та
всіма додатками до неї надсилаються
позивачеві.

За таких обставин позовна заява
підлягає поверненню для подання до
належного суду.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.
107, 114, 115, 121, 294 Цивільного
процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до
приватного нотаріуса ОСОБА_2, АТ
«Сведбанк», ТОВ «Факторингова компанія
«Вектор плюс» про визнання договору
іпотеки недійсним та припинення
іпотеки - повернути.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Києва через суд першої
інстанції шляхом подання апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя