АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді - Осіяна О.М.,

суддів - Дерев'янка О.Г., Пищиди М.М.,

при секретарі - Бец Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ "Приватбанк" 26.08.2014 року звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором станом на 31.07.2014 року у розмірі 10483,99грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 15.07.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 3 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до п.9.12. Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий самий строк.

Посилаючись на вимоги ст.526,527,530,1054 ЦК України позивач зазначив, що ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов»язання за Договором та угодою виконало у повному обсязі, та надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Враховуючи п.6.5, 6.6,8.6 Умов надання банківських послуг, позивач зазначив, що у зв'язку із порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.07.2013 року має заборгованість - 10483,99грн, яка складається з наступного: 2042,57грн-заборгованість за кредитом; 7465,99грн -заборгованість по процентах за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п.8.6.Умов та правил надання банківських послуг: 500грн-штраф (фіксована частина); 475,43грн-штраф(процентна складова).

Тому просив стягнути із відповідача на користь товариства суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 10483,99грн та судові витрати в сумі 243,6 грн.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2014 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором у зв'язку із пропуском строку звернення до суду.

В апеляційній скарзі ПАТ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін із наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» уклали кредитний договір від 15.07.2007 року, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 3 000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до п.9.12. Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Згідно ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував.

Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Відповідно до п.6.5. умов надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п.6.6. умов, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Відповідно до п.8.6 умов, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500грн+5% від суми позову.

У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.07.2013 року має заборгованість - 10483,99 грн, яка складається з наступного: 2042,57 грн. - заборгованість за кредитом; 7465,Ґ99 грн. -заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п.8.6.Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 475,43 грн. - штраф(процентна складова).

До вказаних правовідносин суд застосував положення ст.ст.509,526, ч.3 ст.549, ч.2 ст.625, ч.1 ст.1054 ЦК України та роз'яснення пункту 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (стаття 267 ЦК України).

На підставі п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Ч.4 ст.267 ЦК України передбачає, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Випискою по рахунку на ім'я ОСОБА_2 за період часу з 15 липня 2007 року по 30 вересня 2014 року підтверджується, що останнє зарахування грошових коштів по даному рахунку відбулося 09.12.2008 року у сумі 250 грн, які є добровільною сплатою.

Тому суд вважав за необхідне застосувати строк позовної давності, передбачений ст.257 ЦК України, так як про це було заявлено представником відповідача.

З позовною заявою позивач звернувся до суду 26 серпня 2014 року, тобто після спливу строку позовної давності, тому суд відмовив у задоволенні позову.

Не можуть бути підставою для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції доводи апеляційної скарги про те, що із 2007 року жодна із сторін не заявила про намір розірвати договір, а тому відповідно до умов цей договір є пролонгований до теперішнього часу, у зв'язку із чим строк звернення банку до суду не пропущений. Тому в межах строків позовної давності підлягали вимоги про стягнення боргу за три останні роки, а також неустойки за один рік, відповідно до вимог ст.ст.257,258 ЦК України.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (стаття 267 ЦК України).

На підставі п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частиною 4 ст.267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Випискою по рахунку на ім'я ОСОБА_2 та розрахунком боргу підтверджується, що останнє зарахування грошових коштів по даному рахунку відбулося 09.12.2008 року (а.с.6,51).

Як вбачається із матеріалів справи сторони визначили термін надання строкового кредиту на строк 24 місяці - із 15 липня 2007 року по 15 липня 2009 року, та обов'язок відповідача виконати зобов'язання у зазначені в заяві строки (а.с.9). Строк дії картки не перевищував терміну надання кредиту.

За цим договором встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк надання кредиту, а тому перебіг трирічного строку позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, а із матеріалів справи вбачається, що відсутні підстави для скасування чи зміни судового рішення, відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у двадцятиденний строк у касаційному порядку.

Судді: