У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Юровської Г.В.,

суддів: Гончара В.П., Мазур Л.М.,
Нагорняка В.А., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за скаргою малого приватного
підприємства «Ребоб» на дії державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
області, за касаційною скаргою малого
приватного підприємства «Ребоб» на
ухвалу Крюківського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 20
червня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Полтавської області від 26 вересня
2013 року,

в с т а н о в и л а:

Мале приватне підприємство «Ребоб»
(далі - МПП «Ребоб») звернулося до суду
із зазначеною скаргою, у якій просило
суд визнати неправомірною:

- постанову державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
УДВС ГУЮ у Полтавській області від 26
березня 2013 року про стягнення витрат у
сумі 2 752,85 грн,

- постанову державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
УДВС ГУЮ у Полтавській області від 26
березня 2013 року про стягнення
виконавчого збору у розмірі 446 562,42 грн.

- бездіяльність державного виконавця з
незабезпечення надходження на
депозитний рахунок всіх коштів,
отриманих від продажу заставленого
майна та складання належного
розрахунку з розподілу цих коштів.

- бездіяльність державного виконавця з
невинесення постанови про повернення
виконавчого документу стягувачу у
відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 47
Закону України «Про виконавче
провадження» та зобов'язати державного
виконавця прийняти таку постанову та
повернути виконавчий документ
стягувачу без виділення в окреме
виконавче провадження суми
виконавчого збору та подальшого його
стягнення з боржника.

Ухвалою Крюківського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 20
червня 2013 року, залишеною без змін
ухвалою апеляційного суду Полтавської
області від 26 вересня 2013 року,
провадження у справі закрито та
роз'яснено право звернення до суду із
позовом у порядку адміністративного
судочинства.

У касаційній скарзі МПП «Ребоб»,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати ухвалені судові
рішення, а справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що вона
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Закриваючи провадження у справі, суди
першої та апеляційної інстанцій
керувалися роз'ясненнями, наданими у п.
6 постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України №3 від
13 грудня 2010 року, що спори щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби під час виконання постанови
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору або накладення
штрафу, прийнятої під час виконання
будь-яких виконавчих документів, у тому
числі рішень судів загальної
юрисдикції та господарських судів,
належать до адміністративної
юрисдикції.

Судова колегія вважає, що висновки
судів не є обґрунтованими.

Цивільним процесуальним кодексом
України передбачено, що справи,
пов'язані з оскарженням рішень, дій чи
бездіяльності державного виконавця
вирішують наряду з іншими питаннями,
які виникають у зв'язку з виконанням
судових рішень.

Предметом оскарження є рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця чи
іншої посадової особи ДВС щодо
виконання судових рішень у цивільних
справах, тобто лише щодо тих виконавчих
документів, які видано у порядку
здійснення цивільної юрисдикції. Тому
у цьому разі слід керуватися
положеннями ст. 15 ЦПК України щодо
цивільної юрисдикції суду.

Статтею 383 ЦПК України передбачено, що
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду зі скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Відповідно до частини першої статті 181
КАС України учасники виконавчого
провадження (крім державного
виконавця) та особи, які залучаються до
проведення виконавчих дій, мають право
звернутися до адміністративного суду з
позовною заявою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси, а також якщо законом не
встановлено інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

Суди при визначенні юрисдикції спору
повинні враховувати, що до юрисдикції
адміністративних судів належать спори
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби при виконанні всіх виконавчих
документів, передбачених частиною
другою статті 3 Закону України «Про
виконавче провадження», крім тих,
відносно яких законом установлено
інший, виключний порядок їх оскарження.

Зокрема, статтею 1212 ГПК України та
розділом VІІ ЦПК України від 18 березня
2004 року визначено інший порядок
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності органів державної
виконавчої служби при виконанні
судових рішень, ухвалених за правилами
господарського та цивільного
судочинства, тому такі спори не
належать до юрисдикції
адміністративних судів.

До цивільної юрисдикції належать лише
спори щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності органів державної
виконавчої служби, вчинених під час
виконання рішень, ухвалених загальними
судами за правилами ЦПК України.

Звертаючись до суду МПП «Ребоб»
було заявлено вимоги не лише тільки у
частині визнання неправомірними
постанов державного виконавця щодо
стягнення виконавчого збору, а й вимоги
відносно бездіяльності останнього у
зв'язку з незабезпеченням надходження
на депозитний рахунок всіх коштів,
отриманих від продажу заставленого
майна та складання належного
розрахунку з розподілу цих коштів та у
зв'язку з невинесення постанови про
повернення виконавчого документу
стягувачу.

Зазначене залишилося поза увагою як
суду першої, так і апеляційної
інстанції, які не встановили природу
правовідносин, що виникли між
сторонами, не з'ясували які вимоги
заявника повинні розглядатися у
порядку цивільного судочинства, а які у
порядку адміністративного судочинства
та невірно застосували норми
процесуального права.

За таких обставин суди не виконали
своїх обов'язків, визначених законом,
повно, всебічно й об'єктивно не
з'ясували усіх обставин справи та не
надали їм належної оцінки та ухвалили
рішення, які не можна визнати законними
та обґрунтованими, у зв'язку з чим вони
підлягають скасуванню з підстав
передбачених ст. 338 ЦПК України з
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись статтями 333, 335, 336, 338, 342, 343, 345,
349 ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу малого приватного
підприємства «Ребоб» задовольнити.

Ухвалу Крюківського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 20
червня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Полтавської області від 26 вересня
2013 року скасувати, а справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Г.В. Юровська

Судді:
В.П.
Гончар

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

В.О. Савченко