АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/8859/14
інстанції: Єрмак Н.В.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Коростійової
В.І.,

суддів: - Гуцал Л.В.,
Крилової Т.Г.,

за участю секретаря - Бойко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Московського районного суду
міста Харкова від 20 листопада 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про стягнення суми та відшкодування
моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із вказаним позовом.

В обгрунтування позову посилався на те,
що 15 червня 2013 року уклав з ОСОБА_3
попередній договір, згідно якого вони
домовились, що не пізніше грудня 2013
року укладуть договір купівлі-продажу
належного ОСОБА_3 житлового будинку
АДРЕСА_1 Балаклійського району
Харківської області. При цьому ОСОБА_3
зобов'язався продати, а він, ОСОБА_4
купити вказаний житловий будинок за 40750
грн., що на день підписання
попереднього договору складає 5000
доларів США.

На підтвердження намірів укладення
договору купівлі-продажу він передав
ОСОБА_3 грошову суму 4000 грн.

Відповідно до п.п. 3.4, 3.1, 3.6 попереднього
договору сторони домовились, що у разі,
коли договір купівлі-продажу житлового
будинку не буде укладено з вини
продавця, він повинен повернути
покупцю 4000 грн., а також подвійну суму
завдатку відповідно до ст.571 ЦК України,
якщо договір купівлі-продажу не буде
укладено з вини покупця, отримані
продавцем 4000 грн. не повертаються.

Договір купівлі-продажу житлового
будинку не був укладений з вини
продавця ОСОБА_3, який повідомив йому
недостовірну інформацію щодо предмету
договору, а саме : про кількість і
якість води у колодязі, а також про стан
електропроводки у житловому будинку.

Посилаючись на те, що договір
купівлі-продажу не було укладено з вини
ОСОБА_3, просив стягнути з нього на його
користь подвійний розмір завдатку у
сумі 8000 грн., 2000 грн. на відшкодування
моральної шкоди, 10000 грн. - інфляції.

Відповідач, в особі свого представника,
позов визнав частково у розмірі 2000 грн.

Рішенням Московського районного суду
міста Харкова від 20 листопада 2014 року
позов задоволено частково.
Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 4000 грн. та 243,60 грн.
витрати по сплаті судового збору, а
всього 4243,60 грн. В іншій частині позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просе
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове, яким
позивачу у позові відмовити. При цьому
посилався на те, що суд першої
інстанції вийшов за межі позовних
вимог, визнавши передані позивачем
відповідачу 4000 грн. авансом, а не
завдатком.

ОСОБА_4 рішення суду першої інстанції
не оскаржив. Подав письмові
заперечення на апеляційну скаргу,
вважав її безпідставною.

Перевіряючи законність і
обгрунтованість судового рішення
відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України
- у межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, судова колегія не знаходить
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 частково та
стягуючи на користь ОСОБА_3 4000 грн.,
сплачених ОСОБА_4 ОСОБА_3 в рахунок
виконання майбутнього договору
купівлі-продажу житлового будинку,
який так і не був укладений, суд першої
інстанції підставно вважав вказану
суму авансом, який повинен бути
повернутий у тому розмірі, в якому він
передавався.

Судова колегія з таким висновком суду
погоджується, оскільки він відповідає
обставинам справи і вимогам Закону.

Відповідно до ч.1 ст.635 ЦК України
попереднім є договір, сторони якого
зобов'язуються протягом певного
строку (у певний термін) укласти
договір в майбутньому (основний
договір) на умовах, встановлених
попереднім договором. Законом може
бути встановлено обмеження щодо
строку (терміну), в який має бути
укладений основний договір на підставі
попереднього договору. Істотні умови
основного договору, що не
встановлені попереднім договором,
погоджуються у порядку,
встановленому

сторонами у попередньому договорі,
якщо такий порядок не встановлений
актами цивільного законодавства.
Попередній договір укладається у
формі, встановленій для основного
договору, а якщо форма основного
договору не встановлена, - у письмовій
формі.

Судом першої інстанції встановлено, що
15 червня 2013 року ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у
простій письмовій формі уклали
попередній договір, у якому дійшли
згоди не пізніше грудня 2013 року укласти
нотаріально посвідчений договір
купівлі-продажу належного ОСОБА_3
житлового будинку АДРЕСА_1
Балаклійського району Харківської
області.

За умовами попереднього договору
ОСОБА_3 зобов'язався продати, а ОСОБА_4 -
купити у нього вказаний житловий
будинок за 40750 грн., що на день укладення
попереднього договору, складало 5000
доларів США.

На підтвердження намірів укладення
договору купівлі-продажу ОСОБА_4
передав ОСОБА_3 грошову суму 4000 грн. За
таких обставин і попередній договір
повинен був укладатися у нотаріальній
формі.

Відповідно до п.п. 3.4, 3.1, 3.6 попереднього
договору сторони домовились, що у разі,
коли договір купівлі-продажу житлового
будинку не буде укладено з вини
продавця, він повинен повернути
покупцю 4000 грн., а також подвійну суму
завдатку відповідно до ст.571 ЦК України,
якщо договір купівлі-продажу не буде
укладено з вини покупця, отримані
продавцем 4000 грн. не повертаються.

Згідно ст.657 ЦК України договір
купівлі-продажу житлового будинку
укладається у письмовій формі і
підлягає державній реєстрації.

Судом встановлено і підтверджено
наявними у справі доказами, що
попередній договір нотаріально не
посвідчений. А нотаріально посвідчений
договір купівлі-продажу житлового
будинку так і не був укладеним.

Відповідно до ст.570 ЦК України
завдатком є грошова сума, що видається
кредиторові боржником у рахунок
належних договором платежів, на
підтвердження зобов'язання і на
забезпечення його виконання. Якщо не
буде встановлено, що сума, сплачена в
рахунок належних з боржника платежів, є
завдатком, вона вва жається авансом.

Ознакою завдатку є те, що він одночасно
виступає і способом платежу, і спосо
бом забезпечення виконання
зобов'язання.

Правила ст. 571 ЦК про залишення завдатку
особі, яка його одержала, або стягнення
з неї подвійної суми завдатку
застосовується в тих випадках, коли між
сторонами укладено договір, проте він
не виконується з вини якоїсь зі сторін.

У разі коли сторони лише домовилися
укласти договір, але відповідно його не
оформили, сплачені в рахунок виконання
договору платежі визнаються авансом і
повертаються в тому розмірі, в якому
вони надавалися.

Оскільки попередній договір
нотаріально не посвідчений, а договору
купівлі-продажу будинку, який би за
своєю формою та змістом відповідав
вимогам закону, між сторонами укладено
не було, то сплачені в рахунок
виконання договору ОСОБА_4 4000 грн. є
авансом і повинні бути повернуті в тому
розмірі, в якому вони передавалися.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд вийшов за межі позовних вимог, є
безпідставними і спростовуються
наведеними вище доказами.

У частині відмови ОСОБА_4 у позові про
стягнення подвійної суми завдатку,
інфляції та відшкодування моральної
шкоди, рішення суду першої інстанції не
оскаржувалось і судом апеляційної
інстанції не переглядалось.

Ккеруючись ч.1 ст.303, ст.304, п.1 ч.1 ст.307,
ст.ст. 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 316, 317, 319
ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Московського районного суду
міста Харкова від 20 листопада 2014 року
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді: