Ухвала іменем україни 27 листопада 2014
рокум. Київ Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі: Попович
О.В., Дьоміної О.О.,
Коротуна В.М., розглянувши у
попередньому судовому засіданні
справу за позовом Херсонської міської
ради до ОСОБА_4, третя особа - інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у Херсонській області, про
зобов'язання провести перебудову
шляхом знесення самочинного
будівництва, за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_4, третя особа: Херсонська міська
рада, інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Херсонській області, управління
містобудування і архітектури
Херсонської обласної державної
адміністрації, прокуратура
Комсомольського району м. Херсона, про
усунення перешкод у здійсненні права
власності та користування шляхом
примусового знесення будинку,
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду
Херсонської області від 28 березня 2014
року, в с т а н о в и л а:Херсонська
міська рада звернулася з позовом до
ОСОБА_4 про зобов'язання провести
перебудову шляхом знесення
самочинного будівництва в якому
посилається на те, що інспекцією
державного архітектурно будівельного
контролю у Херсонській області
встановлено факт самовільного
будівництва двоповерхової житлової
будівлі з цокольним та мансардним
поверхом здійснений ОСОБА_4 по
АДРЕСА_1, про що було
складено акт від 08 вересня 2011 року та
протокол про адміністративне
правопорушення за самочинне
будівництво від 06 жовтня 2011 року.
Оскільки відповідач ОСОБА_4 не
отримувала жодних дозволів на
реконструкцію та проведення
будівельних робіт Херсонська міська
рада, посилаючись на ч. 1 та ч. 7 ст. 376 ЦК
України, а саме істотне порушення
будівельних норм та правил. Уточнивши
позовні вимоги під час розгляду справи
представник Херсонської міської ради
просив суд зобов'язати ОСОБА_4 провести
перебудову, шляхом знесення
самочинного будівництва, будівлі, що
знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 у м. Херсоні та стягнути судові
витрати. Позивач ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом, який уточнив під час
розгляду справи, про усунення перешкод
у здійсненні права власності та
користування шляхом примусового
знесення будинку, відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в
грудні 1999 року відповідач ОСОБА_4 та її
чоловік звернулися до ОСОБА_5 з
проханням та отримали його дозвіл на
будівництво на умовах, що будівлю буде
збудовано на відстані одного метра від
будинку ОСОБА_5 Однак ОСОБА_4
порушила узгоджені ним умови та
позбавила права приватизувати
земельну ділянку ОСОБА_5, оскільки
частково її будинок знаходиться на
земельній ділянці, яка виділена йому в
користування. Посилаючись на ст. 391 ЦК
України, остаточно просив суд ухвалити
рішення про усунення перешкод у
здійсненні права користування та
розпорядження своїм майном шляхом
примусового знесення будинку ОСОБА_4 в
частині примикання до його будинку.
Крім того, позивач просив стягнути з
відповідача на його користь
матеріальну шкоду в сумі 29 774 грн, яка
заподіяна йому пошкодженням будинку та
моральну шкоду в сумі 50 000 грн, яка
полягає в нервовому стресі від
неправомірних дій відповідача ОСОБА_4
Рішенням Комсомольського районного
суду м. Херсона від 21 жовтня 2013 року в
задоволенні позовів Херсонської
міської ради та ОСОБА_5 відмовлено.
Рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 28 березня
2014 року рішення Комсомольського
районного суду м. Херсона від
21 жовтня 2013 року в частині відмови у
задоволенні позову ОСОБА_5 скасовано і
в цій частині ухвалено нове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_5 про усунення
перешкод у здійсненні права власності
та користування шляхом примусового
знесення частини будинку, задоволено.
Зобов'язано усунути перешкоди ОСОБА_5 у
здійсненні ним права власності своїм
майном та права користування земельною
ділянкою шляхом знесення частини
будинку, який належить ОСОБА_4
Зобов'язано ОСОБА_4 знести частину
належного їй недобудованого будинку, а
саме: гараж та надбудовані над ним
приміщення 2 поверху зі збереженням
стіни, балок та колон, що примикають до
будинку ОСОБА_5 за спеціально
розробленим та погодженим проектом, з
виготовленням проекту організації
будівництва та проекту виробництва
робіт. В решті рішення суду першої
інстанції залишено без змін. Вирішено
питання щодо розподілу судових витрат.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 ставить
питання про скасування рішення
апеляційного суду в частині
задоволення позовних вимог
ОСОБА_5 та передачу справи на новий
розгляд, мотивуючи свою вимогу
порушенням судом норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права. Заслухавши
доповідь судді-доповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного. Згідно з ч. 2
ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального
права. Відповідно до ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими. Відмовляючи в задоволенні обох
позовів, суд першої інстанції виходив з
того, що є доведеним факт здійснення
ОСОБА_4 самочинного будівництва з
істотним відхиленням від проекту, що
істотно порушує права, ОСОБА_5, а також з
істотним порушенням будівельних норм і
правил. Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині відмови у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 та
ухвалюючи рішення в цій частині про
задоволення позову, апеляційний суд
погодившись з висновками суду першої
інстанції щодо встановлення порушення
самочинним будівництвом прав позивача,
а також встановивши, що відновлення
порушеного права ОСОБА_5 можливе лише
шляхом демонтажу недобудованого
гаражу із забезпеченням стійкості,
надійності, довговічності будівель як
позивача, так і відповідача відповідно
до висновків спеціалістів.
Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують. Враховуючи наведене та
положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити рішення
без змін. Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу
ОСОБА_4 відхилити. Рішення
апеляційного суду Херсонської області
від 28 березня 2014 року
залишити без змін. Ухвала оскарженню
не підлягає. Судді:

О.В. Попович
О.О. Дьоміна В.М. Коротун