АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1092/14 Справа № 415/7328/12 Головуючий у 1 й інстанції - Гібалюк Т.Я. Доповідач - Макаров М.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Болтунової Л.М., Тамакулової В.О.,

при секретарі - Завідоновій К.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 06 листопада 2013 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Голова квартального комітету №2 Заводського району м. Дніпропетровська Кретова Н.І., про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення за власний рахунок споруд,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення за власний рахунок споруд, посилаючись на те, що він як власник житлового будинку по АДРЕСА_1, який розташований на земельній ділянці площею 797 кв.м. не має можливості користуватися цією земельною ділянкою, оскільки відповідачі збудували на межі його земельної ділянки літню кухню, гараж та сарай з порушенням будівельних норм, а також покрівля гаражу звисає на його земельну ділянку, внаслідок чого спричиняє стік дощової води, снігу та льоду на його житловий будинок.

Просив усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення споруд за власний рахунок відповідача, які розташовані не за будівельними нормами.

Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 06 листопада 2013 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Проте цим вимогам рішення суду не відповідає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 листопада 2010 року, виданого державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №1-6318, є власником 7/25 частин житлового будинку АДРЕСА_1, що розташований на земельній ділянці, площею 797 кв.м., а згідно технічного паспорту на зазначений будинок інші 18/25 частин цього будинку належать ОСОБА_6 (а.с.10-20).

Крім того відповідно до договору дарування частки житлового будинку від 06 травня 2001 року відповідач ОСОБА_3 є власником 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_2, а інші 1/2 частина цього будинку належить ОСОБА_7 (а.с. 39, 50-55)

Як вбачається з технічного паспорту на будинок АДРЕСА_2 такі споруди, як літня кухня, гараж та сарай побудовані у 1974 році (а.с. 57-60).

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України та ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а згідноч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Звертаючись з даним позовом до суду позивач, посилаючись на ст. 319 ЦК України та ст.ст. 79, 95 ЗК України, зазначив, що він є власником земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1 та відповідач ОСОБА_3 створює йому перешкоди в користуванні його земельною ділянкою, оскільки самочинно побудувала гараж, літню кухню та сарай з порушенням будівельних норм, проте як вбачається з матеріалів справи позивач не є власником вказаної земельної ділянки, а також позивач не звертався до органу місцевого самоврядування з питання приватизації чи оформлення права власності на вищевказану земельну ділянку та про встановлення меж земельної ділянки.

Крім того, як зазначалося вище, позивач є власником 7/25 частин будинку АДРЕСА_1, а інша 18/25 частин цього будинку належить ОСОБА_6, а також відповідач ОСОБА_3 є власником 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_2, а інша 1/2 частина цього будинку належить ОСОБА_7, проте позивач цих осіб не зазначив у позовній заяві та ці особи не були притягнуті до участі в справі під час розгляду її судом першої інстанції, а суд апеляційної інстанції позбавлений можливості залучити їх до участі в справі в якості відповідачів.

Також, доводи позивача у позовній заяві про те, що він неодноразово звертався за захистом свого порушеного права до уповноважених осіб, але бажаних результатів він не отримав, у зв'зку з чим його права були порушені, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки як вбачається з матеріалів справи та пояснень самого позивача в суді апеляційної інстанції, останній не звертався до відповідних державних органів щодо порушення відповідачем будівельних чи санітарних норм, а також доказів такого звернення суду надано не було.

У зв'язку з чим пред'явлений позов позивача є передчасним, а тому цей позов задоволенню не підолягає.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову, на вищевикладене уваги не звернув, та взагалі не первірив вимоги позовної заяви,ч им вийшов за межі позовної заяви, оскільки згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні спарави не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі..

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлене з порушення норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 06 листопада 2013 року скасувати і в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити як передчасне.

Рішення набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді