Справа № 266/4873/13-ц
Провадженя№ 2/266/126/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

30.04.2014
м. Маріуполь

Приморський районний суд міста
Маріуполя Донецької області в складі:

головуючого-судді Курбановой Н.М.,

при секретарі Жирковой М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Маріуполя
Донецької області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету
Маріупольської міської ради,
Маріупольської міської ради про
визнання незаконним та скасування
рішення, визнання недійсним державного
акту про право власності на землю та
скасування його державної реєстрації,
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою та визнання права
користування земельною ділянкою,

третя особа: Управління
держземагентства у м.Маріуполі
Донецької області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 в особі представника
ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом
до виконавчого комітету
Маріупольської міської ради,
Маріупольської міської ради про
визнання незаконним та скасування
рішення, визнання недійсним державного
акту про право власності на землю та
скасування його державної реєстрації,
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою та визнання права
користування земельною ділянкою.

В обґрунтування позовних вимог
представник позивачки ОСОБА_5 зазначив,
що позивачка після смерті ОСОБА_6, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_3 р. отримала
спадщину, зокрема, на ? частину
житлового будинку за адресою АДРЕСА_1.
Свідоцтва про право власності по
заповіту (по закону) позивач на ?
частину житлового будинку за адресою
АДРЕСА_1 не отримувала, але на інші
об'єкти нерухомості позивач отримала
свідоцтво про спадщину. Вважає, що так
як ? частина будинку АДРЕСА_1 належить
їй на праві власності в порядку
спадкування після смерті бабці ОСОБА_6,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4., то і земельна
ділянка, на якій розташовано будинок,
повинна знаходитись в користуванні
позивача, так як це перешкоджає
позивачу користуватись належною йому
власністю. Позивач мала намір оформити
право на спадщину на вказаний будинок
та укласти договір оренди земельної
ділянки, на якій він розташовано, але
дізналась в Маріупольській міській
раді про те, що ця земельна ділянка була
приватизована. Рішенням виконавчого
комітету Маріупольської міської ради
№ 368/5 від 21.08.2002р. було передано ОСОБА_3 у
приватну власність земельну ділянку
площею 0,0526га, кадастровий номер:
:02:009:0110, яка розташована за
адресою АДРЕСА_1 Приморський район, м.
Маріуполь. На підставі цього рішення
ОСОБА_3 був виданий Державний акт на
право приватної власності на землю
серії ІІ-ДН № 165401 від 27.09.2002р. ОСОБА_3
продала ОСОБА_4 цю земельну ділянку за
договором купівлі-продажу. Так як,
позивач є громадянином Російської
Федерації, вона тривалий час не мала
змоги приїхати в м. Маріуполь для
оформлення спадщини в частині
отримання свідоцтва на право на
спадщину на будинок за адресою АДРЕСА_1.
Просить суд визнати незаконним та
скасувати рішення виконавчого
комітету Маріупольської міської ради
№ 368/5 від 21.08.2002р. в частині надання
ОСОБА_3 у приватну власність земельної
ділянки площею 0,0526га, кадастровий
номер: :02:009:0110, яка розташована за
адресою АДРЕСА_1 Приморський район, м.
Маріуполь, визнати недійсним державний
акт на право приватної власності на
землю серії ІІ-ДН № 165401, зареєстрований
27.09.2002р. в Книзі записів реєстрації
державних актів на право приватної
власності на землю за № 2524, виданого
ОСОБА_3 на земельну ділянку площею
0,0526га, кадастровий номер: :02:009:0110,
яка розташована за адресою АДРЕСА_1
Приморський район, м. Маріуполь,
скасувати державну реєстрацію
державного акту на право приватної
власності на землю серії ІІ-ДН № 165401,
зареєстрованого 27.09.2002р. в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право приватної власності на землю за
№ 2524, визнати за ОСОБА_1 право
користування земельною ділянкою
площею 0,0526га, яка розташована за
адресою АДРЕСА_1 Приморський район, м.
Маріуполь, усунути перешкоди в
користуванні земельною ділянкою, яка
розташована за адресою АДРЕСА_1
Приморський район, м. Маріуполь.

Представник відповідача виконавчого
комітету Маріупольської міської ради,
Юдін О.С., що діє на підставі
довіреності, у судове засідання не
з'явився, але надав заяву, згідно якої
заперечував проти задоволення позову
та просив розглянути справу у його
відсутності.

Представник відповідач Маріупольської
міської ради Воєвутко К.М., що діє на
підставі довіреності, у судове
засідання не з'явилася, але надала
заяву, згідно якої заперечувала проти
задоволення позову та просила
розглянути справу у її відсутності.

Третя особа ОСОБА_3 у відкритому
судовому засіданні пояснила, що в
даному житловому будинку ніхто не
проживав і не доглядав ні за будинком,
ні за ділянкою, у зв'язку з чим будинок
повністю розвалився, земельна ділянка
заросла непрохідним чагарником,. У
зв'язку з цим ОСОБА_11, яка проживає
АДРЕСА_2 (її домобудівництво межує із
земельною ділянкою будинку 3) 24.04.2002 р.
було написано заяву на ім'я голови
райадміністрації з проханням вжити
заходів до даної ділянки. Для
підтвердження фактів, зазначених у
заяві на місце виїжджала комісія. На
момент виїзду комісії всі перераховані
спадкоємці померли, і ніхто не
зареєстрував за собою право власності
на дане житлове житлове будівництво.
Так як вона проживала неподалік від
даної ділянки, вона звернулася в
Приморську райадміністрацію із заявою
про виділення їй даної земельної
ділянки під будівництво та
обслуговування житлового будинку.
Рішенням виконкому Маріупольської
міської ради № 368/5 від 21.08.2002 р. земельну
ділянку по АДРЕСА_1 було виділено їй для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд. Згідно з даним
рішенням нею були отримані всі
правовстановлюючі документи на дану
ділянку, в тому числі технічний паспорт
і держакт на право приватної власності
на земельну ділянку. В даний час вона не
є власником спірної земельної ділянки,
так як на підставі договору купівлі -
продажу земельної ділянки від 02.11.2012 р.,
реєстровий номер 1206, земельна ділянка
по АДРЕСА_1, була відчужена нею ОСОБА_4 У
своєму позові ОСОБА_1 також вказує , що є
громадянкою Російської Федерації, тому
вона довгий час не могла приїхати в м.
Маріуполь для оформлення спадщини на
дане житлове будівництво, проте вважає,
що даний факт спростовується тим, що
ОСОБА_1 знайшла можливість приїхати в м.
Маріуполь для отримання свідоцтва про
право на спадщину за заповітом на інше
житловий будинок. Вважає, що це є
доказом того, що на момент відкриття
спадщини ОСОБА_1 було відомо, що будинка
по АДРЕСА_1 вже не існувало, у зв'язку з
чим вона і не вступила в спадщину на
нього. Також підтвердженням того, що
позивачці було відомо, що будинка не
існувало на момент відкриття спадщини
після смерті ОСОБА_6 свідчить і той факт
, що протягом 16 років вона жодного разу
не поцікавилася долею будинку, не
намагалася його і земельну ділянку
підтримувати в порядку. Вважає, що вона
є добросовісним набувачем даної
земельної ділянки, так як він спочатку
належав Маріупольській міській раді та
виділявся для обслуговування
житлового будинку, а так як будинок,
який був на ній раніше зруйнувалося і
він не використовувався за
призначенням, то прав на нього у
спадкоємців ( без наявності на ділянці
житлового будинку) не було. Просить
відмовити ОСОБА_1 у задоволенні
позовних вимог.

Представник третьої особи ОСОБА_3,
ОСОБА_13, що діє на підставі договору, у
судовому засіданні надав пояснення
аналогічні поясненням третьої особи
ОСОБА_3, акцентував увагу на тому що
позивачка пропустила строк, у межах
якого вона могла б звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу, та проси відмовити
ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог
також із цих підстав.

Третя особа ОСОБА_4 у судовому
засіданні просила відмовити ОСОБА_1 у
задоволенні позовних вимог, бо є
добросовісним набувачем, придбала по
договору дану земельну ділянку у
ОСОБА_3

Представник третьої особи Управління
держземагентства у м.Маріуполі
Донецької області, Астафуров Р.О., що
діє на підставі довіреності, до
відкритого судового засідання не
з'явився, надав заяву про розгляд
справи без його участі. В попередньому
засіданні позов не визнав та пояснив,
що всі дії щодо приватизації земельної
ділянки відповідали закону, тому
підстав для скасування рішення
виконкому та визнання недійсним
державного акта на право власності на
земельну ділянку не має.Просив
відмовити у задволені позову.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст.373 ч.1, ч.2 ЦК України земля є
основним національним багатством, що
перебуває під особливою охороною
держави. Право власності на землю
гарантується Конституцією України.
Право власності на землю (земельну
ділянку) набувається і здійснюється
відповідно до закону.

Згідно ст.374 ч.1, ч.4 ЦК України суб'єктами
права власності на землю (земельну
ділянку) є фізичні особи, юридичні
особи, держава, територіальні громади.

Згідно ст. 23 ЗК України( в ред.1990 року)
право власності або право постійного
користування землею посвідчується
державними актами, які видаються і
реєструються сільськими, селищними,
міськими, районними Радами народних
депутатів. Державний акт на право
колективної власності на землю
видається колективному
сільськогосподарському підприємству,
сільськогосподарському кооперативу,
сільськогосподарському акціонерному
товариству із зазначенням розмірів
земель, що перебувають у власності
підприємства, кооперативу, товариства
і у колективній власності громадян. До
державного акта додається список цих
громадян. Форми державних актів
затверджуються Верховною Радою
України».

Строк на отримання свідоцтва про право
на спадщину та державного акту на
земельну ділянку законодавством не
встановлено, отже право на їх отримання
є у позивача і на даний час.

Відповідно до ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Право приватної власності
набувається в порядку, визначеному
законом.

Відповідно до ч.1 ст.92 ЗК України право
постійного користування земельною
ділянкою - це право володіння і
користування земельної ділянки, що
перебуває у державній або комунальній
власності.

Право власності та право постійного
користування земельною ділянкою
відповідно до ч.1 ст. 125 ЗК України
виникає після одержання її власником
або користувачем документа, що
посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою, та його державної реєстрації.
Приступати до використання земельної
ділянки до встановлення її меж в натурі
на місцевості, одержання документа, що
посвідчує право на неї, та державної
реєстрації забороняється згідно ч.3 ст.
125 ЗК України.

Згідно до ст. 1 Першого протоколу до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод та Закону
України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про
ратифікацію Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод 1950 р,
Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7
та 11 до Конвенції», закріплено принцип
непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном на
власний розсуд, учиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Судом встановлено, що згідно
реєстраційного посвідчення виданого
03.09.1991 року Маріупольського бюро
технічної інвентаризації, ? частини
будинку АДРЕСА_1 в м.Маріуполі
зареєстровано за ОСОБА_21 - ?, ОСОБА_6 - ? та
ОСОБА_16 - ? на підставі свідоцтва про
право на спадщину від 29.08.1991 року р-р 2-3216
та записано в реєстраційну книгу під
№12379. Будинок АДРЕСА_1 у цілому
складається з одного жилого будинку
(а.с.5).

Згідно свідоцтва про право на спадщину
за законом посвідченого 29.08.1991 року
державним нотаріусом другої
Маріупольської державної нотаріальної
контори Романовою М.В., спадкоємцями
спадкового майна: жилого будинку з
відповідними надвірними прибудовами,
розташованого в м. Маріуполі по АДРЕСА_1
на земельній ділянці розміром 505 кв. м.,
ОСОБА_18, померлого 03.11.1990 року є у рівних
долях кожний: сестра ОСОБА_21, ОСОБА_6,
ОСОБА_16 по ? долі кожна (а.с.6).

Згідно свідоцтва про право на спадщину
за заповітом посвідченого 26.08.1990 року
державним нотаріусом другої
маріупольської державної нотаріальної
контори Постновою О.М., спадкоємцями
спадкового майна: жилого будинку
АДРЕСА_3 на земельній ділянці, ОСОБА_6,
померлої, ІНФОРМАЦІЯ_5 року є у рівних
частках кожний: ОСОБА_20, ОСОБА_1 (а.с.7).

Згідно довідки від 07.06.2002 року виданої,
відділом реєстрації актів
громадянського Приморського районного
управління юстиції м.Маріуполя
зареєстрована смерть ОСОБА_6, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_5 року, запис акту про смерть
№ 430 від ІНФОРМАЦІЯ_5 року (а.с.46).

Згідно довідки виданої у 2002 році,
відділом реєстрації актів
громадянського Приморського районного
управління юстиції м.Маріуполя
зареєстрована смерть ОСОБА_16, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_6 року, запис акту про смерть
№ 293 від ІНФОРМАЦІЯ_6 року (а.с.46).

Згідно довідки виданої у 2002 року,
відділом реєстрації актів
громадянського Приморського районного
управління юстиції м.Маріуполя
зареєстрована смерть ОСОБА_21, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_7 року, запис акту про смерть
від 31.01.2000 року (а.с.47).

Згідно свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_1 виданого 03 червня 1998 року
відділом реєстрації актів
громадянського стану Приморської
райадміністрації м.Маріуполя ОСОБА_6
померла, ІНФОРМАЦІЯ_5 року, актовий
запис №430 (а.с.4).

Також, в судовому засіданні
встановлено, що згідно заяви ОСОБА_11
від 24.04.2002 року, яка проживає АДРЕСА_2 на
ім'я Приморської районної
адміністрації Маріупольської міської
ради та пояснювальної записки ОСОБА_22
від 19.12.2013 року, яка проживає АДРЕСА_4 на
ім'я Приморського районного суду
м.Маріуполя на АДРЕСА_1 в м.Маріуполі на
протязі одинадцяти років після смерті
людей, які на ній проживали, ніхто не
проживав і не доглядав ні за будинком
ні за ділянкою у зв'язку з чим
домобудівництво повністю розвалилося,
земельна ділянка заросла непрохідним
чагарником, там стали збиратися
бродяги, розвели антисанітарію, у
літній час там стали виникати пожежі.
Крім того, ОСОБА_11, просить вжити
заходів до даної ділянки (а.с.49, 66).

Згідно довідки №54 від 04.03.2014 року
Маріупольського БТІ надати точну та
достовірну інформацію про технічний
стан об'єкту нерухомості підприємства
БТІ із 04 січня 2013 року вже не можуть,
оскільки Мінрегіонбуд своїми наказами
№ 658 від 28.12.2012 року та № 2 від 13.01.2013 року
внесли зміни до Інструкції про
проведення технічної інвентаризації
нерухомого майна щодо розширення
складу суб'єктів технічної
інвентаризації. Таким чином хто, коли і
яким чином проводив технічну
інвентаризацію і який фактичний стан
об'єкту не зможе дати інформацію жодне
підприємство БТІ (а.с.85).

Згідно рішення виконавчого комітету
Маріупольської міської ради №368/5 від
21.08.2002 року, ОСОБА_3 у приватну власність
надано земельну ділянку по АДРЕСА_1 у
Приморському районі м.Маріуполя для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (а.с.45, 51 - 66).

Згідно державного акту на право
приватної власності на землю серії
ІІ-ДН №165401 виданого 27.09.2002 року
Маріупольською місткою радою,
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на права приватної
власності на землю за № 2524, ОСОБА_3, на
підставі рішення виконкому
Маріупольської міської ради від 21.08.2002
року №368/5 їй передана у приватну
власність земельна ділянка АДРЕСА_1
кадастровий номер: :02:009:0110, площею
0,0526 га в межах згідно з планом,
розташована на території Приморського
району м.Маріуполя. Землю передано для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (а.с.8, 85-87).

Згідно технічного паспорту
виготовленого 12.09.2002 року
Маріупольським БТІ власником цілого
жилого будинку АДРЕСА_1 в м.Маріуполі є
ОСОБА_3 (а.с.43-44).

Згідно довідки №1032 від 04.10.2012 року МКП
«Маріупольське бюро технічної
інвентаризації» при виході техніка на
місце 05.10.2012 року було встановлено, що
земельна ділянка площею 526 м.кв.,
розташований за адресою АДРЕСА_1,
згідно держакту про право власності на
земельну ділянку від 27.09.2002 року
належить ОСОБА_3 (а.с.92).

Згідно висновку про реєстрацію
домоволодіння від 03.06.2002 року МКП
«Маріупольське бюро технічної
інвентаризації» встановлено, що у
жилому будинку АДРЕСА_1 в м.Маріуполі з
1990 року ніхто не проживав, тому він
розрушився. На земельній ділянці гори
саману та непроходимий кустарник
(а.с.98).

Згідно договору купівлі-продажу
земельної-ділянки посвідченого 02.11.2012
року та витягу з Державного реєстру
правочинів №12068808 виданого 02.11.2012 року
приватним нотаріусом маріупольського
міського нотаріального округу
Донецької області ОСОБА_23 ОСОБА_4
придбала у власність земельну ділянку
площею 0,0526 га, кадастровий номер:
:02:009:0110, розташовану по АДРЕСА_1 в
м.Маріуполі (а.с.40-41, 42).

Таким чином, судом встановлено, що
позивачка в 2002 році прийняла спадщину,
але на будинок по АДРЕСА_1 спадщину не
оформляла та у встановленому порядку
не реєструвала.

В той самий час заслуговують на увагу
пояснення представника відповідача
Маріупольської міської ради, виконкому
Маріупольської міської ради, ОСОБА_3, що
на даній земельній ділянці по АДРЕСА_1
був відсутній будинок чи інша споруда,
а саме ділянка прийшла в захаращений
стан. Дані обставини знайшли своє
підтвердження матеріалами справи та не
спростовані позивачкою.

Таким чином, у зв'язку з тим що
позивачем не доведено, що на земельній
ділянці по АДРЕСА_1 існував будинок та
на даний будинок позивачкою у
встановленому порядку було оформлено
спадщину, то суд приходить до висновку,
що дії відповідача щодо виділення у
користування земельної ділянки за
вказаною адресою є такими, що
обґрунтовані на законі.

У зв'язку з чим у суду не має підстав
визнати незаконним рішення
Маріупольської міської ради та визнати
недійсним державний акт на дану
ділянку та скасовувати його державну
реєстрацію.

Крім того, позивачка не була
позбавлена права оформити спадщину на
будинок АДРЕСА_1 у встановленому
позасудовому порядку та відмови у
проведенні нотаріальних дій у
нотаріуса не отримала.

Крім того, позивач не оскаржує договір
купівлі-продажу земельної ділянки по
АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
яка на думку суду, є добросовісним
набувачем, що взагалі унеможливлює
право позивачки ставити питання щодо
визнання за нею права користування
спірною земельною ділянкою та усувати
перешкоди в цьому користуванні з боку
третіх осіб, які не є відповідачами по
справі.

Вищенаведене дає підстави для відмови
у задоволені позову.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутись до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється у три
роки.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

З позовними вимогами про визнання
незаконним та скасування рішення,
визнання недійсним державного акту про
право власності на землю та скасування
його державної реєстрації позивач
звернулася лише 04.11.2013 року (а.с. 1).

Представник відповідача заявив про
застосування наслідків спливу
позовної давності при зверненні
позивачки до суду.

Згідно копії паспорту №24 04 012893
виданого відділом внутрішніх справ
Фрунзенського району м.Іваново 15.04.2004
року, ОСОБА_1 є громадянкою Російської
Федерації (а.с.3).

Згідно ч.3, ч. 4 ст. 267 ЦК України, позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Таким чином, на підставі вимоги
представника відповідача про
застосування норми ст. 267 ЦК України
щодо спливу позовної давності та її
наслідків, та враховуючи норми чинного
законодавства, суд вважає за необхідне
також відмовити у задоволенні позову
ОСОБА_1 у зв'язку зі спливом строку
позовної давності, бо причин
поважності пропуску цього строку
позивачем не наведено та питання щодо
його поновлення не заявлялось.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до
виконавчого комітету Маріупольської
міської ради, Маріупольської міської
ради про визнання незаконним та
скасування рішення, визнання недійсним
державного акту про право власності на
землю та скасування його державної
реєстрації, усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою та
визнання права користування земельною
ділянкою - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області у місті
Маріуполі через Приморський районний
суд міста Маріуполя шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його оголошення або у разі
неприсутності сторін під час
проголошення судового рішення
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
Курбанова Н. М.