Справа № 638/863/13-ц
Провадження№2/638/285/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2014 року Дзержинський
районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого - судді
Наумовой С.М.

Секретаря -
Бєділо Ю.В.

Розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні
Дзержинського районного суду м.Харкова
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» про
зобов'язання вчинити певні дії -

В С Т А Н О В И
В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до
Дзержинського районного судум.Харкова
із позовною заявою до ПАТКБ
«ПРАВЕКС-БАНК» у якій просить суд
зобов'язати відповідача припинити
вимагати від неї виконувати
зобов'язання в іноземній валюті -EUR,
відповідно до вимог ст. 524 ЦК України,
зобов'язати відповідача виразити
зобов'язання позивачки перед
відповідачем у національній валюті
України - гривні, припинити
правовідношення у вигляді договору від
31 серпня 2007 року про відкриття
кредитної лінії №12005-010/-7Ф,договір від 31
серпня 2007 року про відкриття кредитної
лінії № 12005-010/07Ф визнати недійсним.

У судове засідання з'явились
представник позивача та представник
відповідача з належним чином
оформленими повноваженнями. Крім того,
відповідачем надано до суду та
міститься у матеріалах справи письмові
заперечення на позовну заяву.

Представник позивача у судовому
засіданні позовну заяву підтримав та
пояснив, що 31 серпня 2007 року між
позивачем та відповідачем укладено
договір про відкриття кредитної лінії
№12005-10/07Ф на загальну суму 28000 EUR із
розрахунку 12,49 % річних за час
фактичного користування кредитом. На
думку позивача всупереч діючого
законодавства України відповідач
вимагає виконувати зобов'язання в
іноземній валюті, чим порушує її право
як споживача, а також діюче
законодавство України. Чинний
цивільний кодекс України розрізняє
валюту зобов'язання та валюту
виконання зобов'язання. Єдиним
законним засобом платежу, який
застосовується при проведені
розрахунків між резидентами на
території України є гривня. На день
укладення спірного кредитного
договору іноземний курс валюти
становив за курсом НБУ 1 EUR = 6,8731 грн.
(сума зобов'язання дорівнює 28000 EUR х
6.8731=192446,8 грн.) та на день подачі позову
становить 1EUR = 10,669856 грн. сума
зобов'язання дорівнює 28 000 EUR х 1066,9856=
298755,968 грн. Отже існує істотна зміна
становища щодо виконання боргових
зобов'язань за кредитним договором. З
підвищенням курсу іноземної валюті,
сума зобов'язання значно зросла, яку
необхідно сплачувати, в зв'язку з чим
погіршився фінансовий стан позивачки.
Виконання кредитного договору на
умовах, що діють на даний час є
порушенням одного із принципів
справедливості. Крім того, представник
позивачки вважає, що ПАТКБ
«ПРАВЕКС-БАНК» відповідно до статуту
не мав право надавати кредити в
іноземній валюті фізичним особам,тому
просив суд задовольнити вимоги у
повному обсязі.

Представник відповідача у судовому
засідання проти позовних вимог
заперечував, надав до суду копію
договору № 12005-010/07Ф від 31 серпня 2007
року про відкриття кредитної лінії з
особистим підписом відповідачки про
ознайомлення з вимогами Закону України
«Про захист прав споживачів», надано
копію анкети позивачки, якою
підтверджується, що позивачка
неодноразово брала кредити в іноземній
валюті. Зростання курсу іноземної
валюти є загальновідомим фактом.
Позивачка згідно анкети має вищу
економічну освіту. Крім того, позивачем
до суду надано копію Статуту ПАТКБ
«ПРАВЕКС-БАНК», копію банківської
ліцензії та дозвіл на проведення
банківських операцій. Представник
відповідача вважає позовні вимоги
незаконними та безпідставними, так як
банк мав право на момент укладення
спірного договору право кредитування
фізичних осіб у іноземній валюті, тому
просив суд у позові відмовити.

Вислухавши пояснення
представників сторін та дослідивши
матеріали справи, суд прийшов до
наступного .

Судом встановлено наступне.

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк ПАТКБ «ПРАВЕКС-БАНК»
створено шляхом перейменування
Акціонерного комерційного банку
«ПРАВЕКС-БАНК» (заснованого відповідно
до рішення Установчих зборів
акціонерів, протокол №1 від 20 вересня
1992 року, зареєстрованого Національним
банком України 29 грудня 1992 року за
реєстраційним №139) згідно рішення
позачергових Загальних Зборів
акціонерів Банку (Протокол №3 від 07
вересня 2009 року) і є правонаступником
його прав і обов'язків. Банк, як
фінансова установа,отримав у
встановленому законом порядку (статті
19,47 Закону України «Про банки та
банківську діяльність) банківську
ліцензію № 7 та дозвіл на здійснення
операцій із валютними цінностями, який
до переоформлення Національним банком
України відповідних ліцензій на
виконання вимог пункту 1 розділу П
Закону України від 15 лютого 2011 року
№3024-V1 «Про внесення змін до деяких
законів України щодо регулювання
діяльності банків» є генеральною
ліцензією на здійснення валютних
операцій, має право здійснювати
операції з надання кредитів у
іноземній валюті (пункт 2 статті 5
Декрету про валютне регулювання). Отже,
згідно до п.1 ч.2 ст.47 Закону України «Про
банки і банківську діяльність» банк
має право здійснювати операції з
валютними цінностями. Іноземна валюта,
як засіб платежу, зокрема за
зобов'язаннями, відповідно до ч.2 ст.192
ЦК України може використовуватись в
Україні лише у випадках, порядку та на
умовах, встановлених законом.

31 серпня 2007 року позивачка від
відповідача отримала кредит у розмірі
28000 EUR зі сплатою 12,49 річних на підставі
договору № 12005-010/07Ф від 31 серпня 2007
року про відкриття кредитної лінії
строком до 31 серпня 2017 року. На копії
договору міститься особистий підпис
відповідачки про ознайомлення з
вимогами Закону України «Про захист
прав споживачів».

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
права та інтересу. Згідно ч.2 ст.16,ч.1
ст.215 ЦК України одним із способів
захисту порушеного права є визнання
недійсним правочину. Суд
вважає, що позовна вимога в частині
зобов'язання відповідача припинити
вимагати від відповідачки виконувати
зобов'язання в іноземній валюті,- EUR не
відповідає способу захисту права,
передбаченого діючим законодавством
України. Крім того, доказів, що
відповідач вимагає від позивача сплату
кредиту позивачем до суду не надано.

Згідно частини 1 ст. 215 та 217 ЦК
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частиною 1-3,6 ст.203 ЦК України.

Законом України від 22 вересня 2011
року № 3795-V1 «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
врегулювання відносин між кредиторами
та споживачами фінансових послуг»
внесено зміни до абзацу 3 частини
першої статті 11 Закону України «Про
захист прав споживачів» яким надання
(отримання) споживчих кредитів у
іноземній валюті на території України
забороняється.

Кредит позивачці відповідачем
надано до прийняття зазначеного закону
та нормативних актів.

Відповідно до ст. 58 Конституції
України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі. Відповідність чи
невідповідність правочину вимогам
законодавства має оцінюватись судом
відповідно до законодавства, яке діяло
на момент вчинення правочину.

Згідно зі статтею 99 Конституції
України грошовою одиницею України є
гривня. Вказана стаття визначає
правовий статус гривні, але не
встановлює сферу її обігу, а статтею 192
ЦК України передбачено,що іноземна
валюта може використовуватися в
Україні у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України,інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України,
договір є обов'язковим для виконання
сторонами. Цивільне законодавство
базується на принципі обов'язкового
виконання сторонами зобов'язань за
договором. За загальним правилом,
закріпленим у ч.1 ст. 651 ЦК України зміна
або розірвання договору допускається
лише за згодою сторін, якщо інше не
передбачено договором або законом.

Згідно до п.16 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України №5 від
30.03.2012 року зростання/коливання курсу
іноземної валюти стосується обох
сторін договору, й позичальника при
належній завбачливості міг виходячи з
динаміки зміни курсів валют із моменту
введення в обіг національної валюти та
її девальвації, передбачити в момент
укладення договору можливість зміни
курсу гривні України до іноземної
валюти, а також можливість отримання
кредиту в національній валюті.
Відповідачем до суду надана копія
Пам'ятки для клієнтів про надання
кредитів, яка містить підпис
відповідачки,про ознайомлення з
умовами кредитування і можливістю
отримати кредит в ПАТКБ «ПРАВЕКС-БАНК»
в національній валюті України - гривні.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10,
ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини,на які
вона посилається, як на підставу своїх
позовних вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням викладеного та керуючись
ст. 10,11, 60, 88, 209, 212-218 ЦПК України, ст.ст.
11, 16, 215, 217, 526, 629, 651 ЦК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПРАВЕКС-БАНК» про зобов'язання
припинити вимагати виконувати
зобов'язання в іноземній валюті - EUR,
зобов'язання виразити зобов'язання у
національній валюті України - гривні,
припинення правовідношення у вигляді
договору від 31 серпня 2007 року про
відкриття кредитної лінії №12005-010/07Ф,
визнання договору від 31 серпня 2007 року
про відкриття кредитної лінії
№12005-010/07Ф недійсним- залишити без
задоволення.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Харківської області
через Дзержинський районний суд
м.Харкова протягом 10 днів з моменту
проголошення.

Головуючий: суддя
С.М. Наумова.