Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1111/14
Головуючий у суді І-ї інстанції Комлач
РІШЕННЯ

Іменем України

26.05.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого - Сукач Т.О.

суддів - Бубличенко В.П.

Мурашка С.І.

при секретарі - Зінов'євій Ю.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення аліментів, за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення
Олександрівського районного суду
Кіровоградської області від 05 березня
2014 року і

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення
аліментів, просив стягнути з
відповідача на свою користь на період
навчання на факультеті іноземної
філології Запорізького національного
університеті аліменти в розмірі 500
грн. щомісячно з часу пред'явлення
позову і до закінчення навчання, тобто
до 30 червня 2016 року.

Рішенням Олександрівського районного
суду Кіровоградської області від 05
березня 2014 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач
ставить питання про зміну рішення суду.
Зазначає, що висновок суду про
можливість сплати ним аліментів у
розмірі, визначеному позивачем, з яким
погодився суд першої інстанції, не
відповідає обставинам справи. Розмір
аліментів судом визначено без
урахуванням положень ст.182 СК України.
Просить зменшити розмір аліментів з 500
грн. до 200 грн. та розмір судового
збору.

Позивач в судове засідання не з'явився
про час і місце розгляду справи
повідомлений у встановленому законом
порядку, про що свідчить зворотне
поштове повідомлення про вручення
повістки про виклик до суду (а.с.98,101).
Враховуючи положення ч.2 ст.305 ЦПК
України, згідно з якою неявка сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про час і місце розгляду справи, не
перешкоджає розглядові справи, колегія
суддів вирішила розглядати справу у
відсутності позивача.

Заслухавши доповідача, пояснення
ОСОБА_4, який підтримував доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи і додатково надані
відповідачем документи щодо розміру
його заробітної плати, перевіривши
законність і обґрунтованість доводів
апеляційної скарги та рішення суду
першої інстанції в межах, визначених
ст. 303 ЦПК України, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з
того, що відповідач має можливість
надавати матеріальну допомогу на
утримання повнолітнього сина, який
продовжує навчання, у визначеному
позивачем розмірі.

Проте з такими висновками суду у повній
мірі погодитись не можна.

Судом встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
ОСОБА_4, є батьком ОСОБА_3, який
народився ІНФОРМАЦІЯ_3.З 01 вересня 2012
року ОСОБА_3 є студентом денної форми
навчання факультету іноземної
філології Запорізького національного
університету на контрактній основі.
Термін навчання закінчується 30 червня
2016 року (а.с.7,13-15,62).

Відповідно до ст.199 СК України, якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Пленум Верховного Суду України у п. 20
постанови від 15 травня 2006 року № 3
«Про застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» роз'яснив, що
обов'язок батьків утримувати
повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання), виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу.

Отже, стягнення аліментів на
повнолітніх дітей, які продовжують
навчання, можливе лише за сукупності
перелічених обставин, відсутність
однієї із них, у тому числі і можливість
платника аліментів надавати
матеріальну допомогу, унеможливлює
стягнення аліментів.

Заперечуючи проти позову, відповідач
посилався на те, що він не має
можливості сплачувати аліменти на
утримання повнолітнього сина, який
продовжує навчання в розмірі 500 грн.

В порушення вимог ч.4 ст.10 ЦПК України
суд не роз'яснив відповідачу його прав
та обов'язків, наслідків вчинення або
невчинення процесуальних дій, зокрема,
і щодо надання доказів на
підтвердження доводів про
неспроможність сплачувати аліменти у
розмірі визначеному позивачем, а тому
розмір аліментів визначив без
урахування положень ст.ст.182,200 СК
України.

Статтею 200 СК України встановлено, що
суд визначає розмір аліментів на
повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі і (або) у частці від
заробітку (доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у
статті 182 цього Кодекс (стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; інші обставини, що
мають істотне значення).

При визначені розміру аліментів з
одного з батьків суд бере до
уваги,зокрема, можливість надання
утримання другим з батьків (ч.2 ст.200 СК).

В матеріалах справи відсутні дані про
те, що мати позивача з об'єктивних
причин не має змоги надавати йому
матеріальну допомогу.

Згідно довідки філії
«Олександрівський райавтодор» ДП
«Кіровоградський облавтодор» № 62 від 15
травня 2014 року, надану відповідачем до
апеляційного суду, він працює водієм з
чотириденним робочим тижнем і його
середньомісячна заробітна плата з
урахуванням утримання обов'язкових
платежів становить 1802,10 грн. (а.с.110-111).

Відповідач є учасником бойових
дій, перебуває на диспансерному обліку
у поліклінічному відділення
Олександрівської центральної районної
лікарні з приводу хронічного
захворювання (а.с.29,30).

В порушення ст..ст.212-214 ЦПК України суд
на зазначені обставини не звернув
уваги, доводи відповідача не перевірив
та не дав їм оцінки, що призвело до
неправильного визначення розміру
аліментів.

Ураховуючи доводи ОСОБА_4, які
частково заслуговують на увагу,
колегія суддів дійшла висновку, що
рішення суду як таке, що ухвалене з
порушенням норм матеріального права
повинно бути змінене, а розмір
аліментів, що підлягають стягненню
щомісячно з відповідача на користь
позивача на період його навчання,
зменшений з 500 грн. до 200 грн.

Рішення суду в частині розподілу
судових витрат ухвалене з додержанням
вимог закону і підстав для його зміни в
цій частині немає.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 309, 313, 314, 316
ЦПК України колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
задовольнити частково.

Рішення Олександрівського районного
суду Кіровоградської області від 05
березня 2014 року в частині визначення
розміру аліментів змінити, стягнути з
ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця села
Стара Осота Олександрівського району
Кіровоградської області, на користь
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти у твердій
грошовій сумі в розмірі 200 (двісті) грн.
на період навчання у Запорізькому
національному університеті, щомісячно,
без урахування канікул, з дня
пред'явлення позову до закінчення
навчання,тобто до 30 червня 2016 року.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді