У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ в
складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька
Б.І., Лесько А.О.,

Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
треті особи: орган опіки та піклування
Ворошиловської районної у м. Донецьку
ради, ОСОБА_8, про визнання батьківства
за касаційною скаргою представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_7, на рішення
апеляційного суду Донецької області
від 14 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що у 1997 році він викладав математику
в Донецькому національному
університеті, де познайомився з
відповідачкою, яка там навчалась. З 2004
року у них склались стосунки як між
чоловіком та жінкою, у 2006 році він
залишив дружину та став проживати з
відповідачкою однією сім'єю.
ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідачка народила
доньку, після пологів вона виписалась з
лікарні, не повідомивши його, не бажає з
ним спілкуватися, не дозволяє
спілкуватися з дочкою та брати участь у
її вихованні. Актовий запис про
народження дочки, ОСОБА_8, зроблений за
місцем проживання відповідачки, ім'я та
по-батькові записано за вказівкою
відповідачки.

У зв'язку з цим, позивач просив суд
визнати його батьком ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 10 грудня 2013 року
позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано
ОСОБА_3 батьком ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 14 січня 2014 року рішення
районного суду скасовано та ухвалено
нове рішення, яким у задоволенні позову
ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3
- ОСОБА_7, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Задовольняючи позов та визнаючи ОСОБА_3
батьком ОСОБА_8, суд першої інстанції
виходив із того, що позивач вважає себе
батьком дитини, відповідачка свідомо
ухиляється від проведення
судово-медичної
молекулярно-генетичної експертизи.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в позові,
апеляційний суд виходив із того, що
позов пред'явлено до неналежного
відповідача, оскільки батьком дитини
на момент ухвалення рішення суду
визначено третю особу - ОСОБА_11, який у
силу ст. 129 СК України і має бути
відповідачем у справі, а не третьою
особою.

Проте повністю погодитись із таким
висновками судів не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судові рішення не
відповідають.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_4 народила доньку - ОСОБА_8.

У свідоцтві про народження, виданому 1
грудня 2006 року, батьком ОСОБА_8 було
зазначено ОСОБА_10.

8 травня 2013 року, під час розгляду
справи районним судом і до ухвалення
рішення суду, Донецьким міським
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Головного управління
юстиції у Донецькій області було
повторно видано свідоцтво про
народження ОСОБА_8, у якому батьком
дитини вказано ОСОБА_11, а по батькові
дитини замість «ОСОБА_8» зазначено
«ОСОБА_8». Зміни та доповнення внесені
до актового запису про народження
дитини на підставі спільної заяви
батьків про визнання батьківства від 8
травня 2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України при
народженні дитини у матері, яка не
перебуває у шлюбі, у випадках, коли
немає спільної заяви батьків, заяви
батька або рішення суду, запис про
батька дитини у Книзі реєстрації
народжень провадиться за прізвищем та
громадянством матері, а ім'я та по
батькові батька дитини записуються за
її вказівкою.

Згідно зі ст. 128 СК України позов про
визнання батьківства приймається
судом, якщо запис про батька дитини у
Книзі реєстрації народжень вчинено
відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу.

Як убачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до суду із позовом у
жовтні 2012 року і судом було
встановлено, що актовий запис про
народження дочки, ОСОБА_8, зроблений за
місцем проживання відповідачки, ім'я та
по батькові записано за вказівкою
відповідачки згідно з ч. 1 ст. 135 СК
України, тоді як зміни до актового
запису про народження дитини були
внесені вже під час розгляду справи
судом у травні 2013 року.

Ухвалюючи рішення, апеляційний суд
послався на ст. 129 СК України, згідно з
якою особа, яка вважає себе батьком
дитини, народженої жінкою, яка в момент
зачаття або народження дитини
перебувала у шлюбі з іншим чоловіком,
має право пред'явити до її чоловіка,
якщо він записаний батьком дитини,
позов про визнання свого батьківства.

При цьому, формально пославшись на те,
що позов пред'явлено до неналежного
відповідача, апеляційний суд не
врахував, що ОСОБА_8 в момент зачаття
або народження дитини не був чоловіком
відповідачки, не перевірив доводів
відповідачки про недоведеність
позовних вимог позивача та не дав їм
належної правової оцінки.

Разом з тим, не може залишатися в силі й
рішення суду першої інстанції, так як
рішення суду було ухвалено 10 грудня 2013
року, тобто вже після внесення змін до
актового запису про народження дитини
(8 травня 2013 року), якими батьком дитини
визначено ОСОБА_11, якого районний суд
не залучив відповідачем до участі у
справі в порядку, визначеному ст. 33 ЦПК
України.

Також у порушення ч. 4 ст. 10 ЦПК України,
якою передбачено, що суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом,
районний суд не роз'яснив позивачу
права на уточнення позовних вимог.

У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 15 травня 2006
року № 3 «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
судам роз'яснено, що особа, котра вважає
себе батьком дитини, народженої жінкою,
яка в момент зачаття або народження
дитини перебувала в шлюбі з іншим
чоловіком, має право пред'явити до
останнього, якщо того записано батьком,
позов про визнання свого батьківства.

Згідно зі ст. 129 СК України зазначена
особа може звернутися з такими
вимогами у межах строку позовної
давності (один рік), перебіг якого
починається з дня, коли ця особа
дізналася або могла дізнатися про своє
батьківство. У тих випадках, коли
батьком дитини записано конкретну
особу, вимоги про визнання батьківства
мають розглядатись одночасно з
вимогами про виключення відомостей про
цю особу як батька з актового запису
про народження дитини.

У порушення вимог ст. ст. 212 - 214 ЦПК
України суд першої інстанції на
вказані вимоги закону уваги не звернув.
Апеляційний суд, не звернувши уваги на
вказані порушення та у порушенням
вимог ст. ст. 303, 307, 316 ЦПК України,
вказаних недоліків суду першої
інстанції не усунув.

За таких обставин
ухвалені у справі судові рішення не
можуть вважатись законними й
обґрунтованими, тому відповідно до ст.
338 ЦПК України вони підлягають
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 -
ОСОБА_7, задовольнити частково.

Рішення Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 10 грудня 2013 року та
рішення апеляційного суду Донецької
області від 14 січня 2014 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

М.Є. Червинська

В.А. Черненко