Суддя: Попова В. О.
Справа № 253/8447/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

22 травня 2014 року
Центрально-Міський районний
суд м. Горлівки Донецької області у
складі: головуючого судді -Попової В.О.,
при секретарі Лисенко В.В., за
участю представника позивача
ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2,
представника відповідача
ОСОБА_3, розглянувши у відкритому
судовому засіданні у залі суду в
м. Горлівки цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2
про відшкодування
матеріальної та моральної
шкоди, заподіяної внаслідок
знищення майна, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з
вказаним позовом, мотивуючи тим, що
у серпні 2008 року вона придбала у
власність жилий будинок, придатністю
55,9 %, розташований в АДРЕСА_1 на
земельній ділянці площею 2368 кв. м. Вона
мала намір весною 2013 року
відремонтувати будинок і переїхати
з сім'єю туди жити, але ОСОБА_2 направив
робочих з бульдозером і повністю
зруйнував її будинок. Протиправними
діями ОСОБА_5 її домоволодіння було
доведене до повної непридатності щодо
використання за цільовим призначенням.
Згідно оцінки експерта їй завдано 110
000 гривень матеріальної шкоди, на
стягненні якої наполягає. Крім
того переживання за долю будинку
спричинили їй незручності та
позбавили спокою. Вважає, що
внаслідок руйнування належного їй
жилого будинку за вищевказаною
адресою їй заподіяна моральна
шкода, яку вона оцінює в 30 000
гривень та просить стягнути з
відповідача.

Представник позивача в судовому
засіданні просив задовольнити
позовні вимоги, мотивуючи свої
доводи аналогічно викладеному в
позові.

Відповідач позов не визнав,
мотивуючи тим, що не має
відношення до руйнування жилого
будинку по АДРЕСА_1 , придатністю 55,9 % ,
який належить позивачу. Пояснив, що
він є приватним підприємцем та
восени 2012 року придбав приміщення
швейної фабрики «Горняк» по
АДРЕСА_2 . Поблизу з вказаним
приміщенням знаходилася земельна
ділянка зі спорудами позивача, які
на його погляд були зруйновані ще
до моменту його сусідства з
позивачем . Категорично наполягає на
тому, що будь-яких неправомірних
дій щодо нерухомості позивача він
не здійснював. Найбільш вірогідними
причинами руйнування жилого будинку
вважає природні фактори, час та
той факт, що технічний стан споруд
за вказаною адресою тривалий час
ніхто не підтримував, оскільки в
будинку ніхто не проживав, він не
опалювався , ззовні стіни будівель,
вікна та двері від снігу не
очищувалися.

Представник відповідача вважав
позовні вимоги безпідставними,
обґрунтовуючи свої заперечення
проти позову тим, що вину ОСОБА_2 в
руйнуванні споруд позивача не
доведено , наполягав на тому, що
позивач придбала жилий будинок по
АДРЕСА_1 в 2008 році, придатність
будинку вже на момент покупки
була 55,9 % . До органів досудового
розслідування з приводу руйнування
належної їй нерухомості ОСОБА_4
звернулася 22.12.2012 року. Проте
слідством не встановлено коли
саме, внаслідок чого та ким
зруйновано нерухомість ОСОБА_4
Постаново слідчого кримінальне
провадження за заявою ОСОБА_4 від 22
грудня 2012 року закрито за
відсутністю складу кримінального
правопорушення. Наполягав на тому,
що руйнування належного позивачу
будинку відбулось внаслідок дії
природно-кліматичних факторів, які
призвели до фізичного зносу
споруди, та через відсутність
належного догляду за будинком зі
сторони власників. Просив відмовити
в задоволенні позову за
необґрунтованістю.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, свідків
та дослідивши надані докази в межах
заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК
України), приходить до наступного.

Правовідносини, які виникли між
сторонами, регулюються ст. 1166, ст. 1167
ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини 1 ст. 1167 ЦК
України моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_4 на підставі договору про
купівлі-продажу від 07 серпня 2008 року
придбала жилий будинок, придатністю
55,9 % , розташований в АДРЕСА_1, на
земельній ділянці площею 2368 кв.м.,
(а.с.17). Згідно реєстраційного напису на
зазначеному договорі її право
власності на вказаний житловий
будинок зареєстровано 18 серпня 2008
року, ( а.с.а.с. 17, 19). Документів, які
посвідчують право власності
позивача на земельну ділянку площею
2368 кв.м., на якій розташовано
вищевказаний житловий будинок,
придатністю 55,9 % , суду не надано.

Сторонами не заперечується, що в
конструкції жилого будинку по АДРЕСА_1,
придатність якого на момент
укладення позивачем договору
купівлі-продажу від 07.08.2008 року
складала 55,9 % , станом на кінець
2012 року є значні пошкодження,
руйнування. Спірним є питання коли та
внаслідок чого виникли ці пошкодження,
чи є в цьому вина відповідача
ОСОБА_2

Як вбачається з постанови від
29.12.2012 року про закриття
кримінального провадження , /а.с. 15/,
до Єдиного реєстру досудових
розслідувань під № 0760 22 грудня 2012 року
за заявою ОСОБА_6 внесено відомості
про кримінальне правопорушення,
передбачене ст. 194 ч. 1 КК України. З
мотивувальної частини вказаної
постанови слідчого вбачається, що
в діях ОСОБА_7 формально наявні
ознаки складу злочину за ст. 194 КК
України, але ці дії не є злочином,
оскільки через малозначність не
представляють суспільної небезпеки.
Проте, хто такий ОСОБА_7 та який
процесуальний статус останнього -
суду невідомо. З досліджених в
судовому засіданні матеріалів
кримінального провадження за заявою
ОСОБА_4 від 22.12.2012 року, вбачається,
що ОСОБА_7 під час досудового
розслідування не допитувався. З
резолютивної частини постанови
слідчого про закриття
кримінального провадження від 29.12.2012
року, вбачається що кримінальне
провадження за № 0760 від 22 грудня 2012
року закрито за відсутністю складу
кримінального правопорушення.
Вказана постанова від 29.12.2012 року
про закриття кримінального
провадження ОСОБА_4 отримувалася,
проте не оскаржувалась.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27 березня
1992 року № 6 «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» розглядаючи
позови про відшкодування шкоди, суди
повинні мати на увазі, що відповідно до
статті 440 ЦК (що відповідає ст. 1166 ЦК
2003р.) шкода, заподіяна особі і майну
громадянина або заподіяна майну
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом частини 2 ст. 59, ст. 143 ЦПК
України обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування. Для з'ясування
обставин, що мають значення для справи
і потребують спеціальних знань, суд
призначає експертизу.

В судовому засіданні від 22.05.2014
року особам, які беруть участь у
справі, було роз'яснено можливість
заявити клопотання про призначення
по справі судової будівельно-технічної
експертизи. Проте відповідне
клопотання від сторін не надійшло.

Належних доказів, які б достовірно
підтверджували причини виникнення
пошкоджень та руйнування житлового
будинку будинку по АДРЕСА_1, що ці
пошкодження є наслідком конкретних
винних дій відповідача, що саме між
діями відповідача та завданою шкодою
існує прямий причинний зв'язок,
позивачем та її представником
всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК
України суду не надано.

Суд не бере до уваги пояснення
допитаних за клопотанням
представника позивача в якості
свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 ,
оскільки з пояснень вказаних
свідків не вбачається наявності
неправомірності дій відповідача та
причинного зв'язку між діями
відповідача та шкодою, яка завдана
позивачу пошкодженням.

З урахуванням встановлених під час
розгляду справи обставин, виходячи з
того, що матеріали справи не містять
, а позивачем та її представником
не надано належних та допустимих
доказів щодо винних дій або
бездіяльності відповідача, які
призвели до пошкодження та
руйнування належного позивачу жилого
будинку по АДРЕСА_1 і спричинили
майнову шкоду у вигляді реальних
збитків, суд не вбачає підстав для
задоволення позову.

Питання про судові втрати слід
вирішити на підставі ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.10,11,60,213,214,215,218 ЦПК
України, суд

В И Р І
Ш И В :

В задоволенні позову
ОСОБА_4 до ОСОБА_2
про відшкодування
матеріальної та моральної
шкоди, заподіяної внаслідок
знищення майна - відмовити.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Донецької області через Центрально -
Міський районний суд м. Горлівки
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В. О. Попова