Справа №
Провадження № 2/621/534/14
РІШЕННЯ

іменем України

29.05.2014 року
м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської
області в складі:

головуючого судді
- Бережної Н.М.,

за участю секретаря судового
засідання - Друпової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Змієві
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до Нижньобишкинської сільської
ради Зміївського району Харківської
області про визнання права власності
на спадщину в порядку спадкування за
законом, третя особа - приватний
нотаріус Зміївського районного
нотаріального округу Харківської
області - ОСОБА_2,

встановив:

16.04.2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із
позовом до Нижньобишкинської
сільської ради Зміївського району
Харківської області про визнання права
власності на спадщину в порядку
спадкування за законом, третя особа -
приватний нотаріус Зміївського
районного нотаріального округу
Харківської області - ОСОБА_2, в якому
вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Нижній
Бишкин Зміївського району Харківської
області помер його батько - ОСОБА_3, що
підтверджується свідоцтвом про його
смерть серії НОМЕР_1 (копія свідоцтва
додається), який за життя був власником
житлового будинку АДРЕСА_1, що
підтверджується відповідними записами
технічного паспорту та даними
Нижньобишкинської сільської ради
Зміївського району Харківської
області. Земельна ділянка під будинком
- не приватизована, оскільки ані мати,
ані батько позивача не отримували
державного акту на землю. Мати ОСОБА_1 -
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2. На момент
смерті ОСОБА_3 у вказаному вище будинку
ніхто, окрім нього, не був
зареєстрований і не проживав.

14.03.2013 року ОСОБА_1 звернулася до
приватного нотаріуса Зміївського
районного нотаріального округу
Харківської області ОСОБА_2 із заявою
про прийняття спадщини. Її брат ОСОБА_5
та сестра ОСОБА_6 спадщину після смерті
батька не приймали: не проживали разом
з ним на момент смерті та не зверталися
до нотаріальної контори з відповідними
заявами. Отже, позивач є єдиною
спадкоємицею після смерті батька.

Після її звернення до нотаріуса з
приводу оформлення спадкового майна,
ОСОБА_1 було повідомлено про те, що їй
необхідно надати правовстановлюючі
документи на майно - свідоцтво про
право власності на будинок. Однак,
такого документу немає, так як ні мати,
ні батько за життя не оформили
свідоцтва, а станом на момент побудови
будинку (1967 рік) такої необхідності не
було і будинки реєструвалися у
сільській раді. На такі твердження
ОСОБА_1 нотаріус рекомендував мені
звернутися до суду з позовом.

На підставі вищенаведеного, ОСОБА_1
просила визнати за нею право власності
на спадщину в порядку спадкування за
законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.
Нижній Бишкин Зміївського району
Харківської області її батька - ОСОБА_3,
у вигляді житлового будинку за адресою:
АДРЕСА_1 (літ. А-1, загально площею 60,7 кв.
м, житлова площа 45,8 кв. м) з надвірними
будівлями.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її
представник, адвокат ОСОБА_7 не
з'явилися. ОСОБА_7 надав суду заяву про
розгляд справи за його відсутності,
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі і просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, до суду надійшов
лист Нижньобишкинського сільського
голови Северіна В.О., яким повідомлено,
що Нижньобишкинська сільська рада
визнає позов ОСОБА_1 і не заперечує
проти його задоволення. Справу просили
розглядати за відсутності
представника Нижньобишкинської
сільської ради Зміївського району
Харківської області.

Третя особа приватний нотаріус
Зміївського районного нотаріального
округу Харківської області - ОСОБА_2 у
судове засідання не з'явилася, про дату
судового засідання була повідомлена
належним чином, надала заяву про
розгляд справи за її відсутності.

У зв'язку з неявкою осіб, які беруть
участь у справі, відповідно до положень
ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув
цивільну справу без здійснення
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального запису.

Суд, оцінивши належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, прийшов до
наступного висновку.

ОСОБА_1 01.08.1974 року зареєструвала шлюб
із ОСОБА_8, актовий запис № 3399 /а.с. 11/.

Батьками ОСОБА_1, відповідно до копії
Свідоцтва про її народження, серія
НОМЕР_2, були ОСОБА_3 та ОСОБА_4, актовий
запис № 39 /а.с. 10/.

Батьки позивача перебували у
зареєстрованому шлюбі, що
підтверджується копією Свідоцтва про
одруження, серія НОМЕР_3, актовий запис
№ 11 /а.с. 13/.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла - копія
Свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_4,
актовий запис № 26 /а.с. 12/.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 - копія
Свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_5,
актовий запис № 20 /а.с. 9/.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася
спадщина на житловий будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1, з
надвірними будівлями.

Відповідно до копії Довідки
виконавчого комітету
Нижньобишкинської сільської ради
Зміївського району Харківської
області від 21.11.2013 року № 02-22/638 ОСОБА_3
дійсно мешкав та був зареєстрований за
адресою АДРЕСА_1, починаючи з 1969 року і
по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1. В період на
момент його смерті і по теперішній час,
окрім померлого в будинку за вказаною
адресою більше ніхто не мешкав і не був
зареєстрований /а.с. 19/.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 могли
б бути його батьки, дружина та діти.
Батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 померли,
оскільки, як вбачається з їх Свідоцтв
про народження, батькам би виповнилося
більше 100 років. Дружина ОСОБА_3 також
померла ще до його смерті. Отже,
спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 є
його діти, а саме позивач ОСОБА_1, її
брат ОСОБА_5 та сестра ОСОБА_6. ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 спадщину після смерті батька не
приймали, не проживали разом з ним на
момент смерті та не зверталися до
нотаріальної контори з відповідними
заявами. Навпаки, надали заяви про
відмову від спадщини на користь ОСОБА_1
/а.с. 13, 14, 21, 22, 23/.

З матеріалів справи - копії Витягу про
реєстрацію в Спадковому реєстрі, листа
Зміївської державної нотаріальної
контори Харківської області від 12.05.2014
року та копії листа приватного
нотаріусу Зміївського районного
нотаріального округу Харківської
області - ОСОБА_2 від 06.05.2014 року,
вбачається, що ОСОБА_1 прийняла
спадщину після смерті матері - ОСОБА_4
шляхом подання відповідної заяви до
нотаріальної контори. Свідоцтва про
право на спадщину позивач не
отримувала. Після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_1
звернулася до приватного нотаріуса
ОСОБА_2 із заявою про прийняття
спадщини після смерті батька, на
підставі якої нотаріусом було відкрито
спадкову справу № 14/2013. Для оформлення
спадкових прав та отримання Свідоцтва
про право на спадщину ОСОБА_1 повинна
була надати нотаріусу
правовстановлюючі документи на
спадкове майно, а саме житловий будинок
за адресою: АДРЕСА_1 (літ. А-1, загально
площею 60,7 кв. м, житлова площа 45,8 кв. м) з
надвірними будівлями, які у позивача
відсутні, через що остання змушена
звернутися до суду із даним позовом
/а.с. 20, 34/.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків /спадщини/ від фізичної
особи, яка померла /спадкодавця/, до
інших осіб /спадкоємців/.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Порядок та умови прийняття в
експлуатацію об'єктів будівництва
вперше на законодавчому рівні було
визначено постановою КМУ від 05.08.1992
року № 449 «Про порядок прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів державного замовлення». Тобто,
до цього моменту, до 05.08.1992 року, не
передбачалась процедура введення
приватних житлових будинків в
експлуатацію при оформленні права
власності.

У зв'язку з тим, що відповідно до ст. 58
Конституції України
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, загальні правила
прийняття в експлуатацію не можуть
поширюватись на приватні житлові
будинки з господарськими будівлями і
спорудами, які збудовані до 05.08.1992 року.

Згідно п. 3.1 Порядку прийняття в
експлуатацію індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних
будинків, господарських (присадибних)
будівель і споруд, прибудов до них,
громадських будинків та будівель і
споруд сільськогосподарського
призначення І та II категорій
складності які збудовані без дозволу
на виконання будівельних робіт і
проведення технічного обстеження їх
будівельних конструкцій та інженерних
мереж затвердженого Наказом
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України № 95 від 19.03.2013
року - документом, який засвідчує
відповідність закінчених будівництвом
до 05 серпня 1992 року індивідуальних
(садибних) житлових будинків, садових,
дачних будинків, господарських
(присадибних) будівель і споруд,
прибудов до них, які не підлягають
прийняттю в експлуатацію, вимогам
законодавства, будівельних норм,
державних стандартів і правил, зокрема
для потреб державної реєстрації прав
власності на нерухоме майно, є
технічний паспорт, складений за
результатами технічної
інвентаризації.

Таким чином, факт належності ОСОБА_3
житлового будинку АДРЕСА_1,
підтверджується: копією технічного
паспорту на вказаний будинок; копією
довідки КП «Зміївське БТІ» від 01.04.2014
року № 1381, з якої вбачається, що згідно
архівних матеріалів КП «Зміївське
БТІ», житловий будинок АДРЕСА_1
значиться за ОСОБА_3, згідно довідки
виконкому Нижньобишкинської сільської
ради від 29.04.1988 року № 137. Згідно наказу
Мінрегіонбуду від 19.03.2013 року № 95 щодо
порядку прийняття в експлуатацію
об'єктів нерухомого майна, збудованих
до 05.08.1992 року, одним із документів, що
свідчить про прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта,
відповідно до вимог законодавства, є
технічний паспорт на житловий будинок;
дані Нижньобишкинської сільської ради
Зміївського району Харківської
області від 21.01.2014 року № 02-19/39, якими
підтверджено, що згідно
погосподарського обліку сільської
ради вищезгаданий будинок належить
померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 в ОСОБА_3 /а.с. 15-17,
18, 24/.

Земельна ділянка під будинком - не
приватизована, оскільки ні мати, ні
батько позивача не отримували
державного акту на землю, лише
рішеннями виконавчого комітету
Нижньобишкинської сільської ради
народних депутатів Зміївського району
Харківської області від 22.02.1996 року № 63
та № 64 ОСОБА_4 виділялись земельні
ділянки /а.с. 25, 26/.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Отже, встановлено, що померлий ОСОБА_3
фактично був власником житлового
будинку АДРЕСА_1, на підставі
зазначених вище доказів, його донька
ОСОБА_1 прийняла у спадщину даний
будинок, шляхом звернення до
нотаріальної контори, але Свідоцтво
про право на спадщину не отримувала,
оскільки не мала можливості надати
правовстановлюючий документ на
спадкове майно. Рідні брат та сестра
ОСОБА_1 відмовилися від прийняття
спадщини на її користь. Таким чином,
позивач позбавлена можливості
оформити своє право на спадщину інакше,
ніж через суд, тому суд приходить до
висновку про обґрунтованість позовних
вимог та можливість їх задоволення.

Керуючись ст. ст. 1216, 1218, 1261 ЦК України,
ст. ст. 10, 11, 60, 174, 197, 209, 212, 214, 215 ЦПК
України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Нижньобишкинської
сільської ради Зміївського району
Харківської області про визнання права
власності на спадщину в порядку
спадкування за законом, третя особа -
приватний нотаріус Зміївського
районного нотаріального округу
Харківської області - ОСОБА_2 -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
спадщину в порядку спадкування за
законом після смерті 05 жовтня 2012 року
її батька ОСОБА_3 на житловий будинок
АДРЕСА_1 з надвірними будівлями (літ. А-1,
загально площею 60,7 кв. м, житлова площа
45,8 кв. м).

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Зміївський районний суд Харківської
області шляхом подання апеляційної
скарги в десятиденний строк з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий: