У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

28 травня 2014 року м.
Київ Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

головуючого
Дьоміної О.О.,

суддів: Коротуна
В.М., Ступак О.В.,

Попович О.В.,
Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом державного закладу
«Одеський національного академічний
театр опери та балету» до ОСОБА_3, третя
особа - другий Приморський відділ
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції, про
повернення майна, набутого без
достатньої правової підстави, за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 15 квітня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
07 жовтня 2013 року,

в с т а н о в
и л а:

У серпні 2013 року державний заклад
«Одеський національний академічний
театр опери та балету» звернувся до
суду з указаним позовом та, посилаючись
на ст.ст. 1212, 1213 ЦК України, просив
стягнути

з ОСОБА_3 12 874 грн. прибуткового податку,
зайво сплаченого на користь
відповідача на підставі рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 22 лютого 2011 року, а також 203, 40 грн
судового збору.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 15 квітня

2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
07 жовтня 2013 року, позов задоволено.
Стягнуто з

ОСОБА_3 на користь державного закладу
«Одеський національного академічний
театр опери та балету» безпідставно
отримані кошти в розмірі 12 874 грн. 88 коп.
Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в
розмірі 203 грн. 40 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати судові рішення та ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позову, мотивуючи свою вимогу
порушенням норм процесуального права
та неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився й
апеляційний суд, виходив із того, що
середній заробіток за час вимушеного
прогулу в розмірі 77 608 грн. 17 коп.
виплачений ОСОБА_3 на виконання рішення
суду без вирахування податків та
зборів, які необхідно було сплатити до
місцевого бюджету, внаслідок
бухгалтерської помилки; цей факт було
виявлено після фактичного виконання
рішення суду, але ОСОБА_3 у
добровільному порядку відмовився
повернути надмірно сплачені кошти.
Позивач перерахував до місцевого
бюджету суму в розмірі 15 637,10 грн, тому
суд стягнув з відповідача суму згідно з
наданим позивачем розрахунком.

Проте погодитись із такими висновками
не можна з наступних підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові
рішення не відповідають.

Встановлено, що рішенням Приморського
районного суду

м. Одеси від 22 лютого 2011 року поновлено
ОСОБА_3 на роботі в державному закладі
«Одеський національний академічний
театр опери та балету» на посаді
начальника дільниці
контрольно-вимірювальних приладів та
електронних систем; стягнуто з
відповідача на користь позивача
середній заробіток за час вимушеного
прогулу в розмірі 77 608 грн. 17 коп.
без урахування податків та
обов'язкових платежів, що підлягають
відрахуванню із заробітної плати, на
користь держави 120 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи та судовий збір у
розмірі 784 грн. 58 коп. (а.с.4).

Судове рішення в частині виплати
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу виконано 19 січня 2012 року шляхом
перерахування коштів в розмірі 77 608 грн.
17 коп. на рахунок Другого Приморського
відділу ДВС Одеського МУЮ (а.с.10).

Ухвалою Приморського районного суду м.
Одеси від 16 травня

2012 року за заявою державного закладу
«Одеський національний академічний
театр опери та балету» роз'яснено, що із
стягнутої на користь

ОСОБА_3 суми середнього заробітку за
час вимушеного прогулу в розмірі 77 608
грн. 17 коп. мають бути утримано
передбачені чинним законодавством
податки та обов'язкові платежі, що
підлягають відрахуванню із заробітної
плати (а.с.7).

Обґрунтовуючи позов, позивач посилався
на те, що при перерахуванні коштів
бухгалтером було зроблено лічильну
помилку через незрозумілий текст
судового рішення та середній заробіток
було виплачено без відрахування
прибуткового податку із заробітної
плати, а тому вказані суми одержані
ОСОБА_3 безпідставно і підлягають
поверненню на підставі ст.ст. 1212, 1213 ЦК
України (а.с.41).

Статтею 1212 ЦК України передбачені
загальні положення про зобов'язання у
зв'язку з набуттям, збереженням майна
без достатньої правової підстави.

Разом з цим ст. 1215 ЦК України визначає,
що не підлягає поверненню безпідставно
набуті заробітна плата і платежі, що
прирівнюються до неї тощо, якщо їх
виплата проведена фізичною або
юридичною особою добровільно, за
відсутності рахункової помилки з її
боку і недобросовісності з боку
набувача.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суди не врахували, що виплата
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу на підставі судового рішення
не є добровільною виплатою у розумінні
ст. 1215 ЦК України.

Крім того, усупереч ст.ст. 212-214 ЦПК
України суди не звернули уваги на те, що
резолютивна частина рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 22 лютого 2011 року визначає, що
середній заробіток за час вимушеного
прогулу в розмірі 77 608 грн. 17 коп. на
користь ОСОБА_3 має бути без урахування
податків та обов'язкових платежів, що
підлягають відрахуванню із заробітної
плати, отже не перевірили доводів
відповідача про те, що чи можна визнати
рахунковою помилкою посилання
позивача на те, що бухгалтер при
вчинені дій щодо перерахування коштів
не зрозумів резолютивної частини
судового рішення.

Так, матеріали справи містять складену
власноручно заяву ОСОБА_3 про утримання
із його заробітної плати податків та
обов'язкових платежів, які підлягали
стягненню, з огляду на що суди,
вирішуючи позов, не встановили, чи є
підстави в такому випадку для
застосування положень п. 1 ч. 2 ст. 127 КЗпП
України, відповідно до якої
відрахування із заробітної плати
працівників для покриття їх
заборгованості підприємству, установі
і організації, де вони працюють, можуть
провадитись за наказом
(розпорядженням) власника або
уповноваженого ним органу, зокрема для
повернення сум, зайво виплачених
внаслідок лічильних помилок, якщо
працівник не оспорює підстав і розміру
відрахування. У цих випадках власник
або уповноважений ним орган вправі
видати наказ (розпорядження) про
відрахування не пізніше одного місяця
з дня закінчення строку, встановленого
для повернення авансу, погашення
заборгованості або з дня виплати
неправильно обчисленої суми.

Ураховуючи те, що фактичні обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи, а також характер
правовідносин між сторонами судами не
встановлені, судові рішення
постановлені з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
тобто не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК
України щодо законності й
обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК
України є підставою для їх скасування
із передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 15 квітня

2013 року та ухвалу апеляційного суду
Одеської області від 07 жовтня 2013 року
скасувати.

Справу за позовом Одеського
національного академічного театру
опери та балету до ОСОБА_3, третя особа -
другий Приморський відділ державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції, про повернення
майна, набутого без достатньої
правової підстави, передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.О.
Дьоміна

Судді:
В.М.
Коротун

О.В. Попович

О.В. Ступак

С.П. Штелик