Справа № 187/1326/14-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"23" грудня 2014 р.

Петриківський районний суд
Дніпропетровської області у складі
головуючої судді Іщенко І.М. при
секретарі Клисак Н.Г.,за участю
позивача ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2
,представника відповідача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третьої особи:
Приватного нотаріуса
Дніпродзержинського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 про
визнання договору купівлі-продажу
недійсним в частині визначення
покупця,скасування державної
реєстрації та визнання права власності
на житловий будинок

В С Т А Н О
В И В

В листопаді 2014 року до суду
звернувся ОСОБА_1 із зазначеним позовом
в якому вказав, що в 1999 році він із
дружиною ОСОБА_6 вирішили купити для
сумісного проживання житловий будинок
в с. Петриківка Дніпропетровської
області. В 2001 році він знайшов такий
будинок, який розташований по АДРЕСА_1

В колі своєї родини було вирішено
оформити цей будинок на його тестя
ОСОБА_4, так як йому як працівнику
міліції Петриківського РВ повинна бути
виділена квартира від держави , а при
оформленні купівлі-продажу на своє ім'я
він не мав би можливості отримати таку
б квартиру і поліпшити житлові умови.

1.11.2001 року він разом із батьком
дружини ОСОБА_4 і продавцем будинку
ОСОБА_7 поїхали до приватного нотаріуса
ОСОБА_5 і оформили договір
купівлі-продажу будинку на відповідача
, а він віддав 6000 доларів США продавцю
ОСОБА_7

17.01.2014 року відповідач ОСОБА_4
звернувся із позовом до суду про його
виписку із вищезазначеного житлового
будинку, що порушує його право на
спірний будинок

Позивач вважає, що договір
купівлі-продажу житлового будинку від
1.11.2001 року є недійсний в частині
покупця, оскільки фактичним покупцем
був він. Просить суд визнати цей
договір недійсним, скасувати державну
реєстрацію права власності ОСОБА_4 і
визнати за ним право власності на

житловий будинок по АДРЕСА_1,який
знаходиться на приватизованій
земельній ділянці розміром 0,428 га.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримав позовні вимоги в повному
обсязі. Пояснив, що він працював в
органам міліції з 1989 по 2006 рік. В 1993 році
керівництвом Петриківського РВ МВС
спочатку було виділено йому сімейний
гуртожиток в АДРЕСА_2, а потім він став
на квартирний облік для покращення
житлових умов. На початку 2001 року від
домовився із ОСОБА_7 щодо купівлі в неї
за 6000 доларів США житлового будинку по
АДРЕСА_1. Гроші були його особисті та
його батьків, він також позичив в 2001
році 2000 доларів США у знайомих ОСОБА_8
та ОСОБА_9.

1.11.2001 року був оформлений договір
купівлі продажу вищезазначеного
будинку, але покупцем був оформлений не
він, а його тесть ОСОБА_4 по уснім між
ними домовленості, а після підписання
договору він віддав онуці продавця
ОСОБА_10 6000 доларів США за будинок. В
спірному будинку був прописаний з 2007
року і там проживав із сім'єю. Потім
розлучився із дружиною. Рішенням
Петриківського суду в березні 2014 року
був виселений з цього будинку за
позовом ОСОБА_4,як власника будинку. Має
власне житло в АДРЕСА_2, але там
відсутні комунальне обладнання.
Просить суд задовольнити позов, так як
вважає, що будинок належить йому, а не
ОСОБА_4.

Представник відповідача ОСОБА_3 в
суді позов не визнав, пояснивши що дії
нотаріуса при оформленні договору
купівлі-продажу 1.11.2001 року між ОСОБА_7
та ОСОБА_4 були правомірні, укладені
відповідно до закону,відповідач не має
відношення до цього правочину і має
власне житло, після укладання купівля
будинку пройшло 13 років, пройшли всі
строки давності звернення до суду,
позивач виписаний із спірного будинку
по судовому рішенню, крім того
відповідач ОСОБА_4, працюючи шахтарем
мав власні кошти на які купив будинок.
Просить суд відмовити в позовних
вимогах.

Третя особа - приватний нотаріуса
Дніпродзержинського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 до суду не
з'явилась, була належним чином
повідомлена про день і час слухання
справи, направлено заява про слухання
справи у її відсутність.

Заслухавши сторони, свідків,
ознайомившись із матеріалами справи,
суд вважає відмовити ОСОБА_1 в
задоволенні позовних вимог з наступних
підстав.

Судом було встановлені наступні
юридичні факти і правовідносини.

Судом встановлено, що 1 листопада 2001
року ОСОБА_7 та ОСОБА_4 уклали договір
купівлі-продажу житлового будинку за
АДРЕСА_1, що підтверджується копією
договору ( а.с.86), оглянутим в суді
оригіналом договору і не
заперечувалось сторонами в суді.

Приватним нотаріусом ОСОБА_5
договір був нотаріально посвідчений і 5
грудня 2001 року було зареєстровано
право власності на вказаний житловий
будинок за ОСОБА_4 в БТІ м.
Дніпродзержинська, що підтверджується
реєстраційним написом,а також
технічним паспортом на будинок (
а.с.86,87).

Рішенням Петриківського райсуду від
11 березня 2014 року було усунено
перешкоди в користуванні житлового
будинку розташованого по АДРЕСА_1,який
належить ОСОБА_4 на праві власності
шляхом зняття із реєстрації позивача
ОСОБА_1 і сам позивач не заперечував
проти позовних вимог ОСОБА_4 в судовому
засіданні,визнавав позовні вимоги
ОСОБА_4, не оспорюючи його право на цей
будинок як власника. ( а.с.24-25) .

Відповідно копії паспорту ОСОБА_1 28
квітня 2014 року був знятий з реєстрації
по вищезазначеній адресі і з 20
листопада 2014 року зареєстрований і
проживає в АДРЕСА_2 і ці обставини не
заперечувались позивачем в суді.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити
Цивільному Кодексу України, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства.

В зазначеній нормі закону наданий
вичерпний перелік загальних вимог,
додержання яких є необхідним для
чинності правочину, а саме : обсяг
цивільної дієздатності сторін
правочину, їх вільне волевиявлення,
письмова форма, реальне настання
правових наслідків і щоб правочин не
суперечив інтересам дітей. Норма щодо
визнання недійсності правочину в
частині визначення покупця відсутня.

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.2009 року
« Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсним» особами які
беруть участь у справі про визнання
правочину недійсним є, насамперед
сторони правочину.

Сторони купівлі-продажу від 1.11.2001
року ОСОБА_7 та ОСОБА_4 були ознайомлені
з вимогами чинного законодавства щодо
недійсності угод, розуміли значення
своїх дій, що зазначено в договорі ,
позивач ОСОБА_1 добровільно, без
тиску,погодився на укладення правочину
покупцем по продавцем, на протязі 13
років не оспорював зазначений обставин
і погоджувався із позовними вимогами
відповідача про його виселення з
будинку.

Пояснення свідків ОСОБА_8, ОСОБА_11,
ОСОБА_9 в тій частині, що ОСОБА_1 в 2001
році позичав в них по 1000 доларів США на
купівлю спірного будинку та пояснення
свідка ОСОБА_10 в тій частині, що гроші в
розмірі 6000 доларів після купівля
будинку їй передав ОСОБА_1, а не ОСОБА_4
не мають юридичного значення для
вирішення спору по суті заявлених
вимог, так як пояснення цих свідків не
підтверджують факт недійсності
правочину від 1.11.2014 року, а крім того
відповідачу ОСОБА_4, працюючому
шахтарем нараховувалась заробітна
плата ( а.с.109).

Ураховуючи наведене, суд не вбачає
правових підстав для визнання договору
купівлі-продажу від 1.11.2001 року
житлового будинку укладеного між
ОСОБА_7 та ОСОБА_4 недійсним, а тому в
позовних вимогах ОСОБА_1 необхідно
відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 79, 84, 88, 209,
212, 218, 224-227 ЦПК України, ст.. 203 ЦК України,
суд

В И Р І Ш И В

В позовних вимогах ОСОБА_1 до
ОСОБА_4,третьої особи:приватного
нотаріуса Дніпродзержинського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
про визнання договору купівлі-продажу
недійсним в частині визначення
покупця,скасування державної
реєстрації та визнання права власності
на житловий будинок - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через суд першої інстанції
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя: І. М. Іщенко