Справа № 2-1316/514/11 Провадження №
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2014 р. Пустомитівський
районний суд Львівської області в
складі:

головуючого-судді Мусієвського В.Є.

при секретарі-Микитів Н.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Пустомити скаргу ОСОБА_1,
заінтересовані особи ОСОБА_2, Головний
державний виконавець Личаківського
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції Турко Наталії Олександрівни,
на неправомірні дії державного
виконавця, скасування постанови про
арешт майна та зобов'язання утриматися
від їх вчинення,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою, в
якій просить визнати неправомірними
дії головного державного виконавця
Личаківського ВДВС Львівського МУЮ
Турко Н.О. щодо накладення арешту на все
майно та звернення до суду з поданням
про винесення рішення щодо визначення
частки, належної йому на праві спільної
сумісної власності у квартирі АДРЕСА_1,
зобов'язати державного виконавця
утриматися від вчинення дій, що
суперечать вимогам ЗУ «Про виконавче
провадження» та інструкції про
проведення виконавчих дій, а саме
скасувати арешт накладений на його
майно, зобов'язати відкликати своє
подання про визначення частки у праві
спільної сумісної власності. Окрім
того, просить поновити йому строк
звернення до суду із вказаною скаргою,
витребувати матеріали виконавчого
провадження та винести окрему ухвалу
щодо неправомірних дій головного
державного виконавця Личаківського
ВДВС Львівського МУЮ Турко Н.О.

Свої вимоги мотивує тим, що державним
виконавцем безпідставно нараховано
йому заборгованість по сплаті
аліментів у розмірі 78906,50 грн., котра
визначена з покликанням на
недостовірні та сфабриковані дані
(витяги з інтернету, ксерокопії
невідомого походження), а
правомірність нарахування такої є
предметом спору у суді.

Щодо мотивувальної частини
оскаржуваного подання про виділення
частки у праві спільної сумісної
власності, скаржник наголошує на тому,
що державний виконавець посилається на
пояснення його батька від 15.06.2012 року, в
той час, як він помер 30.04.2012 року. Окрім
того стверджує, що неправомірним є
покликання державного виконавця на
стягнення з нього аліментів на
утримання дітей в розмірі 1/3 частини
всіх видів заробітку, тоді, коли
рішенням Пустомитівського районного
суду Львівської області від 27.05.2011 року
було змінено розмір аліментів на
тверду грошову суму в розмірі по 300,00
грн. на кожну дитину. Таким чином
наголошує, що зазначене свідчить про
необізнаність державного виконавця у
обставинах виконавчого провадження.

Окрім того, стверджує, що із подання
державного виконавця про виділення
частки у праві спільної сумісної
власності йому стало відомо про те, що
державним виконавцем 11.03.2010 року було
накладено арешт на все його нерухоме
майно, оскільки жодного процесуального
документу з цього приводу ним отримано
не було. Вважає, що такі дії виконавця
свідчать про упереджене ставлення
державного виконавця до нього.

У судовому засіданні скаржник та його
представник ОСОБА_4 заявлені вимоги
підтримали з підстав, вказаних у
скарзі, просили таку задовольнити з
підстав викладених у ній.

Головний державний виконавець
Личаківського ВДВС Львівського МУЮ
Турко Н.О. та ОСОБА_2 у судовому
засіданні проти заявлених вимог
заперечили, вважають такі
безпідставними та необгрунтованими.

Розглянувши матеріали скарги,
оглянувши матеріали цивільної справи
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
зменшення розміру аліментів, суд
приходить до переконання про
необхідність залишення такої без
розгляду в частині визнання
неправомірними дій державного
виконавця щодо накладення арешту на
все майно та зобов'язання скасувати
арешт належного йому нерухомого майна,
а в решті заявлених скаржником вимог
відмовити.

Судом встановлено, що у провадженні
головного державного виконавця
Личаківського ВДВС Львівського МУЮ
Турко Н.О. перебуває виконавче
провадження №15719220 з примусового
виконання виконавчого листа №2-857/09,
виданого 05.11.2009 року Пустомитівським
районним судом Львівської області, про
стягнення аліментів з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 на утримання двох дітей
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно розрахунку заборгованості,
складеного державним виконавцем
Личаківського ВДВС Львівського МУЮ
Турко Н.О., заборгованість по сплаті
аліментів ОСОБА_1 у період з лютого 2009
року по 23.04.2014 року становить 68073,83 грн.
Вказаний розрахунок було здійснено з
врахуванням зміни розміру аліментів на
підставі рішення Пустомитівського
районного суду Львівської області від
27.05.2011 року.

У відповідності із положеннями ст. 385 ч.1
ЦПК України скарга на рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
може бути подано у десятиденний строк з
дня, коли особа дізналася чи повинна
була дізнатися про порушення її прав чи
свобод.

Матеріалами страви підтверджено, що
27.11.2013 року ОСОБА_1 звертався до
Пустомитівського районного суду
Львівської області із скаргою на
неправомірні дії державного виконавця,
у якій він просив визнати
неправомірними дії головного
державного виконавця Личаківського
ВДВС Львівського МУЮ Турко Н.О. щодо
накладення арешту на все його майно та
звернення до суду з поданням про
винесення рішення щодо визначення
частки належної йому на праві спільної
сумісної власності на квартиру
АДРЕСА_1. Окрім того у вказаній скарзі
скаржником заявлялися аналогічні за
своїм змістом вимоги про скасування
арешту накладеного на його майно та
зобов'язання відкликати своє подання
про визначення частки у праві спільної
сумісної власності.

Ухвалою Пустомитівського районного
суду Львівської області від 26.12.2013 року
матеріали скарги ОСОБА_1 було повернуто
скаржнику у зв'язку із неусуненням ним
недоліків такої. Копія вказаної ухвали
була скерована скаржнику 13.01.2014 року за
вих.№103 і згодом отримана ним наручно
22.04.2014 року.

Таким чином з наведеного випливає
висновок про те, що про порушення своїх
прав чи свобод ОСОБА_1 було відомо ще
27.11.2013 року, в той час як із цією скаргою
він звернувся до суду лише 13.05.2014 року.

Пропуск зазначених у ст. 385 ЦПК України
строків, які визначаються як
процесуальні строки, не є підставою для
відмови у прийнятті скарги, оскільки
вони можуть бути поновлені судом за
наявності поважних причин і на них
поширюються правила ст.72 ЦПК України.

Згідно ст. 72 ч. 2 ЦПК України документи,
подані після закінчення процесуальних
строків, залишаються без розгляду, якщо
суд за клопотанням особи, що їх подала,
не знайде підстав для поновлення або
продовження строку.

За таких обставин, не зважаючи на те, що
постанова головного державного
виконавця Личаківського ВДВС
Львівського МУЮ Турко Н.О. від 15.05.2013
року про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження, всупереч тому, що квартира
за адресою АДРЕСА_1 належить на праві
спільної сумісної власності ОСОБА_1 та
померлому ОСОБА_7, було накладено на
квартиру вцілому а не лише на частку,
належну скаржнику, скаргу ОСОБА_1 на
неправомірні дії державного виконавця
слід залишити без розгляду в частині
визнання неправомірними дій
державного виконавця щодо накладення
арешту на все майно та зобов'язання
скасувати арешт належного йому
нерухомого майна.

Щодо вимог про зобов'язання державного
виконавця відкликати своє подання до
Яворівського районного суду
Львівської області від 24.09.2013 року та
визнання неправомірними дій
державного виконавця щодо звернення із
цим поданням, такі не можуть
вирішуватися судом в порядку
здійснення судового контролю за
виконанням судових рішень,
передбаченому главою VII ЦПК України.
Натомість боржник вправі подавати свої
доводи та заперечення безпосередньо у
межах провадження у цивільній справі в
Яворівському районному суді
Львівської області за поданням
державного виконавця про визначення
частки ОСОБА_1 у праві спільної
сумісної власності на квартиру за
адресою АДРЕСА_1.

Разом з тим суд роз'яснює про те, що
вимога про винесення окремої ухвали,
щодо притягнення до дисциплінарної
відповідальності державного виконавця
стосується внутрішньої діяльності
Личаківського ВДВС Львівського МУЮ і
також не може вирішуватися судом в
порядку здійснення судового контролю
за виконанням судових рішень.

Таким чином, в цій частині державний
виконавець діяла у межах наданих їй
повноважень та у відповідності до
вимог ЗУ «Про виконавче провадження»
та Інструкції з організації
примусового виконання рішень,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, за
таких обставин відсутні підстави для
задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 72, 384 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1 в частині визнання
неправомірними дій державного
виконавця щодо накладення арешту на
все майно та зобов'язання скасувати
арешт належного йому нерухомого майна -
залишити без розгляду.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 в частині
визнання неправомірними дій головного
державного виконавця Личаківського
ВДВС Львівського МУЮ Турко Наталії
Олександрівни щодо звернення до суду з
поданням про винесення рішення щодо
визначення частки, належної йому на
праві спільної сумісної власності у
квартирі АДРЕСА_1, зобов'язання
державного виконавця утриматися від
вчинення дій, що суперечать вимогам ЗУ
«Про виконавче провадження» та
інструкції про проведення виконавчих
дій та зобов'язання відкликати своє
подання про визначення частки у праві
спільної сумісної власності -
відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяВ. Є. Мусієвський