У х в а л а

іменем україни

12 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,суддів:
Наумчука М.І., Остапчука
Д.О.,-розглянувши у попередньому
судовому засіданні справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Долинівське» до
Брусилівської районної ради, ОСОБА_4,
третя особа - відділ
Держкомземагенства у Брусилівському
районі Житомирської області, про
визнання недійсним державного акта від
26 квітня 2000 року, визнання незаконними
рішень Брусилівської районної ради від
26 квітня 2000 року та від 28 вересня 2001
року, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до
Брусилівської районної державної
адміністрації, товариства з обмеженою
відповідальністю «Долинівське», треті
особи: Брусилівська районна рада,
відділ Держкомземагенства у
Брусилівському районі Житомирської
області, про скасування розпорядження
від 14 квітня 2010 року № 107, скасування
договору оренди від 28 квітня 2011 року та
його реєстрацію, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Брусилівського
районного суду Житомирської області
від 27 грудня 2013 року та рішення
апеляційного суду Житомирської
області від 24 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року ТОВ «Долинівське»
звернулося до суду з указаним позовом,
в якому просило визнати недійсним
державний акт серії ЖГ-23 № 000039 від 26
квітня 2000 року на право постійного
користування земельною ділянкою
площею 50 га, виданий на ім'я ОСОБА_4;
визнати незаконним рішення
Брусилівської районної ради від 26
квітня 2000 року про надання ОСОБА_4
дозволу на розроблення проекту для
відведення земельної ділянки; визнати
незаконним рішення Брусилівської
районної ради від 28 вересня 2001 року про
надання дозволу на виготовлення
державного акта на право постійного
користування землею для ведення
селянського (фермерського)
господарства.

На обґрунтування вимог позивач
посилався на те, що на підставі
договору оренди землі від 28 квітня 2011
року є орендарем земельної ділянки з
кадастровим номером :06:000:0287.
Фермер ОСОБА_4 20 травня 2012 року
самовільно приступив до скошування
багаторічних злакових трав на цій
ділянці. 25 травня 2012 року позивач
ознайомився із копією державного акта
на право постійного користування
земельною ділянкою площею 50 га від 26
квітня 2000 року на ім'я ОСОБА_4 Вважає, що
державний акт є недійсним, оскільки він
виданий із грубим порушенням
встановленого законом порядку.

Вказував, що питання про надання
дозволу на розроблення проекту не
входило до компетенції Брусилівської
районної ради. Під час надання дозволу
на виготовлення державного акта на
право постійного користування землею
було порушено положення ст. 5 Закону
України «Про селянське (фермерське)
господарство», а також незаконно
вирішувалося питання щодо земельної
ділянки, на яку вже існував державний
акт.

У жовтні 2012 року ОСОБА_4 подав зустрічну
позовну заяву, в якій просив скасувати
розпорядження голови Брусилівської
районної державної адміністрації № 107
від 14 квітня 2010 року, скасувати договір
оренди земельної ділянки № 30 від 28
квітня 2011 року та його реєстрацію.

На обґрунтування вимог позивач
посилався на те, що на підставі
державного акта серії ЖГ-23 № 000039 від 26
квітня 2000 року користується земельною
ділянкою площею 50 га. Належна йому
земельна ділянка увійшла до складу
земельної ділянки, яку надано в оренду
ТОВ «Долинівське», чим порушені його
права землекористувача. Крім цього,
договір оренди укладений із порушенням
вимог ст. ст. 124, 134 Земельного кодексу
України.

Рішенням Брусилівського районного
суду Житомирської області від 27 грудня
2013 року первісний та зустрічний позови
залишені без задоволення.

Рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 24 лютого 2014
року рішення Брусилівського районного
суду Житомирської області від 27 грудня
2013 року скасовано та ухвалено нове
рішення, яким первісний позов
задоволено.

Визнано незаконним рішення
Брусилівської районної ради від 26
квітня 2000 року в частині надання ОСОБА_4
дозволу на розроблення проекту
відведення у постійне користування
земельної ділянки площею 50 га для
створення селянського (фермерського)
господарства.

Визнано незаконним рішення
Брусилівської районної ради від 28
вересня 2001 року в частині вилучення із
земель запасу Соболівської сільської
ради земельної ділянки площею 50 га
(рілля), надання її в постійне
користування ОСОБА_4 для ведення
селянського (фермерського)
господарства та дозволу виготовити
державний акт на право постійного
користування землею.

Визнано недійсним державний акт від 26
квітня 2000 року серії ЖТ-23 № 000039 на
право постійного користування землею
площею 50 га на території Соболівської
сільської ради для ведення селянського
(фермерського) господарства, виданий
Брусилівською районною радою на ім'я
ОСОБА_4

У задоволенні зустрічного позову
відмовлено за безпідставністю.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує
питання про скасування оскаржуваних
рішень суду із ухваленням нового
рішення про відмову у задоволенні
первісного позову та задоволення
зустрічного позову, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення суду
апеляційної інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстав для його
зміни або скасування не встановлено.

Судом апеляційної інстанції правильно
вирішено питання щодо правовідносин
сторін, застосовано ст. 5 Закону України
«Про селянське (фермерське)
господарство», в редакції чинній на
момент ухвалення рішення районної
ради, ст. 23 Земельного кодексу України
редакції 1991 року, обґрунтовано
задоволено первісний та відмовлено в
задоволенні зустрічного позову.

Доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують та зводяться до
переоцінки доказів, що не відповідає
вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд
касаційної інстанції позбавлений
можливості встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Житомирської області від 24 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова Судді:
М.І. Наумчук Д.О. Остапчук