Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1405/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Кореняк В. К.
Доповідач Єгорова С. М.
УХВАЛА

Іменем України

28.05.2014 року Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі: головуючого судді:
Єгорової С.М.

суддів: Дьомич Л.М.,
Дуковського О.Л.

із секретарем: Гончар А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору - ОСОБА_4, про
стягнення вартості безпідставно
набутого майна, за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 26
березня 2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернулась в
суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
45000 грн. - безпідставно набутого майна у
вигляді невід'ємних поліпшень
відтворення інженерних комунікацій
енергопостачання, системи
індивідуального опалення та
газопостачання в житловому будинку
АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову зазначала, що
30.03.2002 року між нею та ОСОБА_5 було
укладено та нотаріально посвідчено
угоду про завдаток, за умовами якої
позивач передала ОСОБА_6 завдаток в
розмірі 2500 грн. в рахунок належних з неї
3750 грн. по договору купівлі-продажу
належного ОСОБА_6 на праві власності
житлового будинку АДРЕСА_1.

ОСОБА_6, одержавши завдаток,
зобов'язався оформити договір
купівлі-продажу вказаного будинку до
01.09.2002 року. Проте, договір
купівлі-продажу будинку оформлено не
було, в 2005 році ОСОБА_6 помер, а в 2011 році
під час розгляду іншої цивільної
справи позивачка дізналась, що
власником 1/2 частини вищевказаного
будинку є відповідачка у справі.

З 23.04.2002 року позивач зареєстрована у
вказаному будинку і фактично проживає
в ньому на даний час, за час проживання
здійснила ряд поліпшень будинку, а
саме: - будівництво прибудови до
будинку розміром 2м х 3м; - перекриття
шифером прибудови та частини будинку
площею 8,7м х 2,75м; - демонтування сходів
входу до будинку; - демонтування старих
та встановлення нових 3 дерев'яних
вікон; - встановлення 2 пластикових
вікон та 1 пластикових дверей в
прибудові; - встановлення автономного
опалення будинку, газового котла,
колонки, радіаторів; - проведення
водопроводу в будинок, встановлення
унітазу, умивальника, мийки; -
демонтування старої та встановлення
нової електропроводки в будинку; -
монтування однієї перегородки з
гіпсокартону; - встановлення 6 дверей в
кімнатах будинку; - штукатурки та
клеєння шпалер в кімнатах будинку; -
утворення двох отворів під двері в
капітальних стінах будинку; -
бетонування всього двору; -
встановлення паркану в дворі
домоволодіння; - будівництво зливної
ями; - перекриття шифером даху сараю; -
штукатурку стін сараю; - встановлення 3
вікон та вхідних дверей до сараю.

Позивач зверталась до Ленінського
районного суду м. Кіровограда з позовом
про визнання за нею права власності на
зазначений будинок за набувальною
давністю. Рішенням суду їй було
відмовлено у задоволенні позову, тому
наявні передбачені законом підстави
для стягнення з відповідачки половини
вартості здійснених поліпшень будинку,
а саме 45000 грн. Посилаючись на вказані
обставини з підстав, передбачених ч. 4
ст. 390 і ч. 1 ст. 1212 ЦК України, позивач
просила задовольнити її позов.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 26.03.2014 року в
задоволенні позову відмовлено в
повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивачем з
підстав неправильного застосування
судом норм матеріального та порушення
процесуального права ставиться
питання про скасування судового
рішення і ухвалення нового рішення по
суті позовних вимог. Зазначається, що
висновки суду не відповідають
обставинам справи, оскільки позивач є
добросовісним набувачем ? частки
будинку і з урахуванням вимог ст. 1212 ЦК
України відповідач повинна
відшкодувати вартість безпідставно
набутого майна, що відповідає половині
розміру витрат на поліпшення будинку .

Заслухавши доповідача, пояснення
позивача та її представника, які
підтримали свою апеляційну скаргу,
представника відповідача, який
заперечував проти її задоволення та
погодився з рішенням суду, вивчивши
матеріали справи, перевіривши в межах,
передбачених ст. 303 ЦПК України,
законність і обґрунтованість судового
рішення, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом установлено і підтверджується
матеріалами справи, що відповідачка є
співвласником будинку АДРЕСА_1 згідно
договору купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Кіровоградського
міського нотаріального округу ОСОБА_7,
зареєстрованого у реєстрі за номером
3010, від 22.08.1996 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_9
і ОСОБА_6 та ОСОБА_3, від імені якої діяла
її мати ОСОБА_4 (а.с.28).

30.03.2002 року між позивачкою та ОСОБА_6
було укладено угоду про завдаток, яка
посвідчена приватним нотаріусом
Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_10, номер у
реєстрі 1216, згідно якої ОСОБА_2 передала
ОСОБА_6 завдаток в розмірі 2500 грн. в
рахунок належних з неї 3750 грн. по
договору купівлі-продажу належного
ОСОБА_6 на праві власності житлового
будинку АДРЕСА_1. З свого боку, ОСОБА_6,
одержавши завдаток, зобов'язався
оформити договір купівлі-продажу
вказаного будинку до 01.09.2002 року (а.с.27).

ІНФОРМАЦІЯ_1 рокуОСОБА_6 помер, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть (а.с.29).

Згідно інформації щодо кола
спадкоємців після смерті ОСОБА_6,
наданої державним нотаріусом
Кіровоградської міської державної
нотаріальної контори № 1 від 20.11.2013 року
за вих. № 1820/01-16, у Спадковому реєстрі
відсутні дані щодо спадкової справи та
заповіту від імені померлого (а.с.85-87).

У будинку АДРЕСА_1 зареєстровані:
ОСОБА_4, її донька ОСОБА_3, ОСОБА_2 та її
син ОСОБА_11, що підтверджується
довідкою від 26.11.2013 року № 683, виданою
головою квартального комітету № 13
Ленінського району м. Кіровограда
(а.с.77).

Згідно довідки від 03.12.2013 року № 688,
виданої квартальним комітетом № 13
Ленінського району м. Кіровограда, на
час смерті ОСОБА_6, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, в будинку АДРЕСА_1
були зареєстровані: померлий, ОСОБА_4,
та ОСОБА_3 (а.с.84).

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 635 ЦК України
попереднім є договір, сторони якого
зобов'язуються протягом певного строку
(у певний термін) укласти договір в
майбутньому (основний договір) на
умовах, встановлених попереднім
договором. Зобов'язання, встановлене
попереднім договором, припиняється,
якщо основний договір не укладений
протягом строку (у термін),
встановленого попереднім договором,
або якщо жодна із сторін не направить
другій стороні пропозицію про його
укладення.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Стаття 570 ЦК України визначає, що
завдатком є грошова сума або рухоме
майно, що видається кредиторові
боржником у рахунок належних з нього за
договором платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання. Якщо не буде встановлено, що
сума, сплачена в рахунок належних з
боржника платежів, є завдатком, вона
вважається авансом.

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно ставляться
(ст. 526 ЦК України).

Договір купівлі-продажу будинку
АДРЕСА_1 між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 не було
укладено.

Будинок АДРЕСА_1 знаходиться у
приватній спільній власності
померлого ОСОБА_6 та ОСОБА_3, що
підтверджується копією витягу з
державного реєстру прав (а.с.191).

ОСОБА_2 не надала доказів щодо підстав
свого володіння та користування
спірним будинком.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 13.05.2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Кіровоградської області від 09.07.2013
року, у задоволенні її позову про
визнання права власності на цей
будинок за набувальною давністю
відмовлено (а.с.23-24).

Не було доведено, що володіння ОСОБА_2
будинком є добросовісним з моменту
передачі їй майна, на
недобросовісність володіння вказує і
те, що на момент укладення угоди про
завдаток, реєстрації в будинку, ОСОБА_6
не був одноособовим власником цього
будинку, а згода на це співвласника -
ОСОБА_3 не була отримана.

Спір між сторонами виник з приводу
відшкодування позивачці вартості
здійснених нею витрат з відновлення,
переобладнання та поліпшення жилого
будинку АДРЕСА_1, обсяг та вартість яких
визначена висновками
будівельно-технічного експертного
дослідження (а.с.8) та судової
будівельно-технічної експертизи
(а.с.156).

Відповідно до експертних висновків
встановлено, що на серпень 2013 року
проведені ремонтно-будівельні роботи
по будинку: будівництво прибудови,
перекриття шифером прибудови та
частини будинку, демонтування сходів
входу до будинку, демонтування старих
та встановлення нових дерев"яних вікон,
встановлення пластикових вікон та
дверей у прибудові, встановлення
автономного опалення, в тому числі
газового котла, колонки, радиаторів,
проведення водопроводу, встановлення
унитазу, умивальника, мийки,
демонтування старої та встановлення
нової електропроводки в будинку,
встановлення міжкімнатних дверей,
штукатурка ті обклеювання шпалер в
кімнатах будинку, утворення дверних
отворів в капітальних стінах будинку;
по благоустрою території подвір"я та
господарським будівлям і спорудам:
бетонування двору, встановлення
паркану в дворі домоволодіння,
будівництва зливної ями, перекриття
шифером даху сараю, штукатурка стін
сараю, встановлення вікон і дверей до
сараю. Обсяги та вартість
проведених у період з 2002 року по 2013 рік
ремонтно-будівельних робіт не
встановлені.

Технічна документація та відповідні
дозволи на влаштування прибудов та
капітальні перебудови позивачкою не
надано.

Застосовуючи до спірних правовідносин
положення ст. ст. 1212, 1213 ЦК України,
позивачка не врахувала, що предметом
регулювання інституту безпідставного
отримання чи збереження майна є
відносини, які виникають у зв'язку з
безпідставним отриманням чи
збереженням майна і які не
врегульовані спеціальними інститутами
цивільного права.

Обов'язковими умовами для
виникнення зобов'язання з
безпідставного збагачення є: - набуття
або збереження майна; - набуття або
збереження майна за рахунок іншої
особи (збільшення або збереження майна
у особи є наслідком втрати або
недоотримання цього майна іншою
особою); - відсутність правової
підстави для набуття або збереження
майна за рахунок іншої особи
(відсутність положень закону,
адміністративного акта, правочину або
інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК
України).

Обґрунтовуючи свої вимоги, ОСОБА_2
зазначала, що користувалась і володіла
будинком з дозводу та за згодою його
власника з домовленістю про перехід
права власності на це нерухоме майно у
майбутньому, а відновлення, поліпшення
та переобладнання будинку
здійснювалось з метою її проживання з
членами своєї сім'ї.

Відповідно положень цивільного та
житлового законодавства особи, які
користуються житлом, в тому числі члени
сім"ї власника, наймачі, піднаймачі,
тимчасові мешканці, зобов'язані
дбайливо ставитися до жилого будинку
(квартири), забезпечувати його
збереження, підтримання у належному
стані, брати участь у витратах по
утриманню будинку (квартири) і
придомової території та проведенню
ремонту. Спори щодо розміру участі у
витратах вирішуються в судовому
порядку.

Добросовісний або недобросовісний
набувач (володілець) майна має право
вимагати від власника майна
відшкодування необхідних витрат на
утримання, збереження майна,
здійснених ним з часу, з якого
власникові належить право на
повернення майна, або на передання
доходів (частина третя статті 390 ЦК). У
цьому разі необхідними є такі витрати,
без яких стан майна істотно погіршився
би, унаслідок чого його не можна було б
використати за прямим призначенням.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1212 ЦК України особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Застосування до спірних правовідносин
положень ст. ст. 1212, 1213 ЦК України є
помилковим.

Відмовляючи у задоволенні даного
позову, суд першої інстанції врахував,
що позивачка не була законним
власником або володільцем будинку і
зазначені нею прибудови та ремонтні
роботи з поліпшення будинку робила на
власний ризик, та не довела підстав для
стягнення з відповідачки вартості
понесених на ці роботи витрат.
Судом першої інстанції з
дотриманням ст.ст. 212-214 ЦПК України
повно, всебічно досліджено і оцінено
обставини у справі, надані сторонами
докази, правильно визначено юридичну
природу спірних правовідносин та
закон, який їх регулює.

Рішення суду першої інстанції ухвалено
з додержанням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, що відповідно до ст. 308
ЦПК України є підставою для відхилення
апеляційних скарг і залишення рішення
без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 26 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: