ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 грудня 2014 р.
Справа № 174/1165/14-ц

п/с 2/174/555/2014

Вільногірський
міський суд Дніпропетровської
області,

в складі:
головуючого судді Шаповала
Г.І.

при секретарі
Пелипас Н.І.

з участю:
позивача ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Вільногірську, Дніпропетровської
області, цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання дитини,

У С Т А Н О В И В:

Згідно позову, що надійшов до суду
01.12.2014 р., позивачка зазначила, що шлюб
між нею та відповідачем було укладено
та зареєстровано відділом державної
РАГС Вільногірського міського
управління юстиції Дніпропетровської
обл., 14 листопада 2003 року, актовий запис
№ 178.

В шлюбі з відповідачем у них народилась
спільна дитина - донька ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на цей час проживає
разом з нею та фактично перебуває на її
утриманні.

Відповідач на цей час мешкає окремо від
неї та дитини та добровільно ніякої
участі в утриманні дитини не приймає та
їй коштів для цих цілей не надає без
поважних на те причин.

Вона на цей час працює
бункерувальницею в TOB «Вільногірське
скло», де отримує заробітну платню, що і
є єдиним джерелом її існування та
джерелом існування їхньої з
відповідачем дитини.

Відповідно до ст. 180 CK України,
відповідач, як батько дитини, повинен
нести витрати на утримання дитини та
надавати для цих цілей матеріальну
допомогу.

Будь-які причини, що унеможливлюють або
звільняють відповідача від обов'язку
щодо сплати аліментів на утримання
неповнолітньої дитини, на цей час
відсутні. Стан здоров'я відповідача
дозволяє утримувати з нього аліменти. З
відповідача інших виплат, в тому числі
й аліментних на будь-чию користь, не
стягується.

Відповідач на цей час працює водієм
самоскиду ГТВ філії «Вільногірський
ГМК» ПрАТ «Кримський ТИТАН», де він
щомісячно отримує заробітну плату,
розмір якої є значно більшим за її та є
достатнім для стягнення з нього
аліментів на її користь на утримання
їхньої неповнолітньої дитини.

Їхня дитина перебуває на «Д» обліку в
ОКЗ Дніпропетровській обласній
дитячій клінічній лікарні із
захворюванням органів травлення, що
потребує від неї додаткових витрат на
лікування дитини, про що відповідачу
також відомо.

Оскільки відповідач працює на
підприємстві, де він отримує постійний
та систематичний дохід у вигляді
заробітної плати, вона вважає, що
аліменти з нього на її користь слід
стягувати в частині до його заробітної
плати.

На підставі зазначеного та відповідно
до вимог ст. 180 СК України, позивачка
прохає:

1. Стягнути з відповідача на її користь
аліменти на утримання неповнолітньої
дитини - доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
розмірі 14 частини з усіх видів доходів
відповідача, але не менше ніж 30%
прожиткового мінімуму для дітей
відповідного віку до досягнення
дитиною повноліття.

2. Допустити до негайного виконання
рішення суду в частині стягнення
аліментів в межах платежу за один
місяць.

3. Стягнути з відповідача на її користь
зазнані нею витрати на правову
допомогу адвоката за складання
позовної заяви в сумі 150 грн.

В судовому засіданні позивачка позовні
вимоги та їх обгрунтування підтримала
в повному обсязі. З її додаткових
пояснень витікає, що вона хоче
гарантовано отримувати допомогу від
відповідача на утримання їхньої
спільної дитини, визнає той факт, що
спільно з відповідачем не проживає
близько одного місяця, що відповідач
надавав їй матеріальну допомогу після
того, як перестали спільно проживати, в
сумі 700 грн., із яких вона сплатила 400
грн. за утримання будинку, в якому вона
мешкає та який належить на праві
власності відповідачу. Вона згодна, що
перед цим, коли вони ще мешкали спільно,
відповідач надав 1100.00 грн. на лікування
дочки та 600 грн. для лікування її самої.
Шлюб між нею та відповідачем не
розірвано. Вона та відповідач мають
задовільний стан здоров'я, їхня дитина
перебуває на «Д» обліку у лікарні. Її
середньомісячний заробіток складає
близько 1600.00 грн. Вона погоджується з
твердженням відповідача, що його
середньомісячна заробітна плата
складає близько 6000.00 грн.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнав в повному обсязі та пояснив,
що він та позивачка дійсно спільно не
мешкають, приблизно з 15 листопада 2014 р.
Позивачка з дитиною мешкають в
належному йому на праві власності
будинку і стосовно цього ніяких
перешкод він не чинить. Він повністю не
згодний з твердженням позивачки, що
він, начебто, взагалі не надає ніякої
допомоги позивачці на утримання
дитини, оскільки він повністю утримує
дитину та будинок, в якому мешкають
позивачка та дитина. В листопаді 2014 р.,
він отримавши на роботі аванс - 1500.00
грн., надав позивачці 700 грн., перед цим
він надав 1100.00 грн. на лікування дитини
та 600 грн. на лікування самої позивачки,
і в майбутньому від надання такої
допомоги не відмовляється. Стан
здоров'я у нього та позивачки
задовільний, їхня дитина дійсно хворіє
гастритом та перебуває на «Д» обліку в
лікарні. Він не згодний відшкодовувати
позивачці судові витрати, в виді оплати
адвокату - 150 грн. за правову допомогу,
оскільки вважає, що підстав для
звернення до суду не було.

Вислухавши сторони, дослідивши надані
письмові докази, а саме: копію сторінок
паспорту громадянки України на ім'я
ОСОБА_1; копію свідоцтва про одруження,
згідно якого ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали
шлюб 14.11.2003 р., після укладення шлюбу
подружжю присвоєне спільне прізвище:
ОСОБА_2; копію свідоцтва про народження
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, батьками якої
зазначені сторони; квитанцію від 01.12.2014
р. про сплату ОСОБА_1 150 грн. адвокату
ОСОБА_5 за складання позовної заяви;
довідку адресно-довідкового
підрозділу ГУДМС, УДМС України у
Дніпропетровській області від 09.12.2014 р.,
згідно якої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
зареєстрований за місцем проживання в
АДРЕСА_1; копію договору дарування
жилого будинку від 19.05.2006 р., згідно
якого ОСОБА_6 подарувала, а ОСОБА_2
прийняв у дар жилий будинок АДРЕСА_2 - та
оцінивши зазначені докази в їх
сукупності та взаємозв'язку, керуючись
законом, суд дійшов висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню, з
наступних підстав.

Суд вважає, що між сторонами мають
місце правовідносини, які виникли із
факту спору, стосовно виконання
встановленого законом обов'язку
батьком дитини, щодо його участі в
утриманні дитини, яка мешкає окремо з
матір'ю.

Сторони мають спільну дитину - доньку
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка страждає
захворюванням та перебуває на «Д»
обліку у лікарів, потребує лікування
та перебуває на утриманні позивачки та
відповідача .

Позивачка має дохід в виді заробітної
плати - близько 1600.00 грн. в місяць,
дитина сторін власних доходів не має,
що взаємно визнано сторонами.

Відповідач також працевлаштований і
має дохід в виді заробітної плати,
близько 6000.00 грн., що взаємно визнано
сторонами.

Позивачка та відповідач мають
задовільний стан здоров'я, на утриманні
інших непрацездатних осіб не мають, що
взаємно визнано сторонами.

Визначаючи розмір аліментів, суд
приймає до уваги, згідно ч.1 ст. 182 СК
України, стан здоров'я та матеріальне
становище дитини, позивачки та
відповідача, а також керується
вимогами ст.ст.10,11,60 ЦПК України, згідно
яких суд розглядає справу в межах
заявлених позовних вимог і на підставі
доказів сторін, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 180 СК України, батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму дитини
відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, розмір
аліментів визначається у частці від
заробітку (доходу) одного із батьків, з
якого будуть стягуватися аліменти.

Суд доходить висновку, що будь-які
причини, що унеможливлюють або
звільняють відповідача від обов'язку,
щодо сплати аліментів на утримання
дитини, на цей час відсутні. Дитина
потребує матеріальної допомоги, стан
здоров'я відповідача та його
матеріальне становище дозволяють йому
сплачувати аліменти на утримання
дитини у розмірі 1/5 частки його доходу,
але не менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму дитини відповідного віку.

При цьому суд приймає до уваги, що
відповідач утримує належний йому на
праві приватної власності будинок, в
якому мешкають позивачка та спільна
дитина сторін, наявність захворювання
у дитини, разом з тим, суд вважає, що
зазначений позивачкою розмір
аліментів на утримання дитини, 1/4
частка доходу відповідача, є
необґрунтованим, оскільки відповідач
несе витрати з утримання житла, в якому
мешкає позивачка та дитина, що ? частка
заробітку відповідача значно
перевищує мінімальний розмір
аліментів, установлений законом для
однієї дитини, і буде складати близько
1500.00 грн., окрім того, позивачка має
право звернутися до суду з окремим
позовом для стягнення з відповідача
саме, додаткових витрат на дитину, які
обумовлені особливими обставинами,
відповідно до ст. 185 СК України, що не
являється предметом розгляду в даному
судовому засіданні. Таким чином, суд
доходить висновку, що розмір аліментів
слід визначити в 1/5 частину заробітку
(доходу) відповідача, що буде складати,
близько 1200.00 грн., та буде відповідати
вимогам розумності та справедливості.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, суд дійшов висновку про
покладення судових витрат в виді
судового збору - 243.60 грн. на
відповідача, а також про покладення на
відповідача 19/20 частин витрат від
понесених позивачкою - 150.00 грн. на
оплату правової допомоги адвоката
ОСОБА_5, тобто пропорційно сумі
задоволених позовних вимог, що
становить - 142.50 грн., та про покладення
1/20 частини цих витрат, тобто 07.50 грн. від
загальної суми цих витрат - 150.00 грн., на
позивачку ОСОБА_1, тобто пропорційно
розміру позовних вимог, в задоволенні
яких

відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 88, 209 ч.3, 212-215, 222, 223, 292-294, 367 ч.1 п.1
ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця м. Вільногірська,
Дніпропетровської області, ІПН №
НОМЕР_1, працюючого водієм в філії
Вільногірський ГМК ПрАТ «Кримський
Титан», зареєстрованого за місцем
проживання по АДРЕСА_1, на користь
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки м.
Вільногірська, Дніпропетровської
області, ІПН № НОМЕР_2, зареєстрованої
за місцем проживання по АДРЕСА_2,
аліменти у розмірі 1/5 частини місячного
заробітку (доходу) відповідача, але не
менше 30% прожиткового мінімуму дітей
відповідного віку, на утримання дитини
- доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно,
починаючи з дати подачі позову до суду,
тобто, з 01 грудня 2014 року, і по день
настання повноліття дитини.

Допустити негайне виконання рішення в
частині стягнення аліментів у межах
суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави
України судовий збір - 243.60 грн., за
задоволену позовну вимогу про
стягнення аліментів, та на користь
ОСОБА_1 - 142.50 грн. для відшкодування
витрат з оплати правової допомоги
адвоката ОСОБА_5, тобто пропорційно
розміру позовних вимог, які задоволено,
поклавши частину - 07.50 грн. від
загальної суми цих витрат - 150.00 грн., на
позивачку ОСОБА_1, тобто пропорційно
розміру позовних вимог, в задоволенні
яких відмовлено.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення через
Вільногірський міський суд,
Дніпропетровської області. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Копію рішення, протягом двох днів з
часу виготовлення його в повному
обсязі, надіслати рекомендованим
листом з повідомленням про вручення
сторонам.

Головуючий суддя
Шаповал Г.І.