Номер провадження: 22-ц/785/5195/14
Номер справи місцевого суду: 2-6241/10
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Троїцької Л.Л., Кварталової А.М.

при секретарі: Швець В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Вадіта" на заочне
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 26 травня 2010 року по цивільній
справі за позовом ВАТ „ВТБ Банк" в
особі відділення „Одеської
регіональної дирекції" Публічного
акціонерного товариства „ВТБ Банк" до
ОСОБА_4, Товариства з обмеженою
відповідальністю „Вадіта", ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості,

В С Т А Н
О В И Л А:

У січні 2010 року представник Відкритого
акціонерного товариства « ВТБ Банк»
(теперішня назва публічне акціонерне
товариство «ВТБ Банк») звернулося до
Приморського районного суду м. Одеси з
позовом до ОСОБА_4, ТОВ „Вадіта", ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за договором №
13.83-41/08-СК від 09.06.2008 року в розмірі 68 402
965,15 грн., що еквівалентно 8 560 536,28
доларів США за офіційним курсом НБУ,
встановленим на 12.01.2010 року, мотивуючи
це тим, що 09.06.2008 року між ВАТ «ВТБ
Банк», ОСОБА_4 та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Вадіта»
була укладена Генеральна угода № 41,
згідно умов якої Банк зобов'язався
надати ОСОБА_4 кредит в межах суми, що не
перевищує встановлений генеральною
угодою ліміт, а ТОВ «Вадіта»
зобов'язалось користуватись наданими
кредитними коштами на умовах,
встановлених договором, та відповідати
за виконання власних зобов'язань. При
цьому ліміт кредитування, згідно п. 1.2
вказаної угоди був встановлений в
межах 7 000 000 доларів США. На виконання
умов зазначеної генеральної угоди між
позивачем та ОСОБА_4 09.06.2008 року був
укладений кредитний договір
№13.83-41/08-СК, згідно якого ВАТ «ВТБ Банк»
надав відповідачу грошові кошти у сумі
6 850 000 доларів США терміном до 9 червня
2015 року з процентною ставкою за
користування кредитними коштами в
розмірі 18 % річних. Однак, в порушення
вимог кредитного договору, відповідач
ОСОБА_4 з 09.10.2008 року здійснював
погашення кредиту та сплату процентів
за користування кредитними коштами з
простроченням термінів, встановлених
графіком, а з 09.12.2008 року взагалі
припинив здійснювати погашення
кредиту та сплату процентів за
кредитним договором, внаслідок цього
утворилась заборгованість перед
позивачем в розмірі 8 560 536,28 доларів США,
що еквівалентно 68 402 965,15 грн. за
офіційним курсом НБУ, встановленим на
12.01.2010 року, з яких 6 750 000 доларів США -
заборгованість з повернення кредиту, 1
437 647,92 доларів США - сума заборгованості
зі сплати процентів за користування
кредитом, 738 883,30 грн. - сума інфляційних
нарахувань, обчислених відповідно до
ст. 625 ЦК України, що еквівалентно 92 470, 22
доларів США за офіційним курсом НБУ,
встановленим на 12.01.2010 року; 280 418,14
доларів США - сума пені, передбаченої
п.8.1. кредитного договору. Зобов'язання
ОСОБА_4 за кредитним договором №
13.83-41/08-СК від 09.06.2008 року були
забезпечені шляхом укладення
договорів поруки. ТОВ «Вадіта»
поручилося за виконання зобов'язань
ОСОБА_4 за кредитним договором №
13.83-41/08-СК від 09.06.2008 року, згідно
договору поруки № 13.83-41/08-ДП5 від 09.06.2008
року. Інші відповідачі по справі
поручились за виконання зобов'язань
ОСОБА_4 за наступними договорами
поруки: ОСОБА_5, за договором поруки №
13.83-41/08-ДП1 від 09.06.2008 року; ОСОБА_6 за
договором поруки № 13.83-41/08-ДП2 від 09.06.2008
року, ОСОБА_2, за договором поруки №
13.83-41/08-ДП3 від 09.06.2008 року, ОСОБА_3 за
договором поруки № 13.83-41/08-ДП4 від 09.06.2008
року.

21 квітня 2010 року позивач уточнив
позовні вимоги, оскільки протягом
розгляду справи сума заборгованості за
кредитним договором № 13.83-41/08-СК від
08.06.2008 року збільшилася та станом на 20
квітня 2010 року складає 9 178 626,50 доларів
США, що за курсом НБУ станом на 20.04.2010
року еквівалентно 72 748 875,78 гривень, з
яких 6 750 000 доларів США - сума кредиту, 1
741 397,92 доларів США - сума процентів за
користування кредитними коштами, 255 281,41
доларів США - сума інфляційних
нарахувань, що за курсом НБУ станом на
20.04.2010 року еквівалентно 2 023 334, 94 грн., 431
947,17 доларів США, сума пені, що за курсом
НБУ станом на 20.04.2010 року еквівалентно 3
423 570,07 грн.

Заочним рішенням Приморського
районного суду м.Одеси від 26 травня 2010
року позов ВАТ „ВТБ Банк" в особі
відділення „Одеської регіональної
дирекції" ВАТ „ВТБ Банк" задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4, Товариства з
обженою відповідальністю «ВАДІТА»,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3
солідарно на користь Відкритого
акціонерного товариства «ВТБ Банк»
заборгованість за кредитним договором
№ 13.83-41/08-СК від 09.06.2008 року в розмірі 72 748
875,78 грн., що еквівалентно 9 178 626,50
доларів США за курсом НБУ, встановленим
на 20.04.2010 року, державне мито в розмірі
1700 грн. і витрати на ІТЗ 120 грн., а всього
стягнуто 72 750 695 гривень 78 коп.

Ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 02 лютого 2011 року
заочне рішення Приморського районного
суду м.Одеси від 26 травня 2010 року
залишено без змін.

Не погоджуючись з заочним
рішенням Приморського районного суду
м.Одеси від 26 травня 2010 року ОСОБА_2, ,
ОСОБА_3 та ТОВ «Вадіта» звернулися до
суду апеляційної інстанції з
апеляційною скаргою, в якій просять
скасувати вищезгадане рішення та
закрити провадження по справі на
підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України в
частині вимог до ТОВ «Вадіта»,
відмовити у задоволенні вимог до
поручителів ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом
першої інстанції при постановленні
заочного рішення норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
в межах позовної заяви та доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню на таких
підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є:

1)неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими;

3) невідповідність висновків
суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, а також
розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні рішення судді, якому було
заявлено відвід на підставі
обставин, що викликали сумнів у
неупередженості судді, і заяву про
його відвід визнано судом апеляційної
інстанції обґрунтованою; ухвалення
чи підписання постанови не тим суддею,
який розглядав справу.

Норми матеріального права
вважаються порушеними або
неправильно застосованими, якщо
застосовано закон, який не
поширюється на ці правовідносини, або
не застосовано закон, який підлягав
застосуванню.

Порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
або зміни рішення, якщо це порушення
призвело до неправильного вирішення
справи.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із Законом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з`ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог або
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам у
повній мірі не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено,
що:

- 09 червня 2008 року між ВАТ «ВТБ Банк»,
ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Вадіта» була
укладена Генеральна угода № 41, згідно
умов якої Банк зобов'язався надати
ОСОБА_4 кредит в межах суми, що не
перевищує встановлений генеральною
угодою ліміт, а ТОВ «Вадіта»
зобов'язалось користуватись наданими
кредитними коштами на умовах,
встановлених договором, та відповідати
за виконання власних зобов'язань. При
цьому ліміт кредитування, згідно п. 1.2
вказаної угоди був встановлений в
межах 7 000 000 доларів США;

- відповідно до умов зазначеної
генеральної угоди між ВАТ «ВТБ Банк»
та ОСОБА_4 08.06.2008 року був укладений
кредитний договір №13.83-41/08-СК, згідно
якого ВАТ «ВТБ Банк» надав відповідачу
грошові кошти у сумі 6 850 000 доларів США
терміном до 9 червня 2015 року з
процентною ставкою за користування
кредитними коштами в розмірі 18 % річних;

- зобов'язання ОСОБА_4 за кредитним
договором № 13.83-41/08-СК від 08.06.2008 року
були забезпечені шляхом укладення
договорів поруки. ТОВ «Вадіта»
поручилося за виконання зобов'язань
ОСОБА_4 за кредитним договором №
13.83-41/08-СК від 08.06.2008 року, згідно
договору поруки № 13.83-41/08-ДП5 від 09.06.2008
року; ОСОБА_5 за договором поруки №
13.83-41/08-ДП1 від 09.06.2008 року, ОСОБА_6 за
договором поруки № 13.83-41/08-ДП2 від 09.06.2008
року, ОСОБА_2, за договором поруки №
13.83-41/08-ДП3 від 09.06.2008 року, ОСОБА_3 за
договором поруки № 13.83-41/08-ДП4 від 09.06.2008
року.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що
позичальник ОСОБА_4 порушив умови
вказаного договору, внаслідок чого,
відповідно до уточнених позовних
вимог, утворилась заборгованість перед
позивачем в розмірі 9 178 626,50 доларів США,
що за курсом НБУ станом на 20.04.2010 року
еквівалентно 72 748 875,78 гривень, з яких 6 750
000 доларів США - сума кредиту, 1 741 397,92
доларів США - сума процентів за
користування кредитними коштами, 255 281,41
доларів США - сума інфляційних
нарахувань, що за курсом НБУ станом на
20.04.2010 року еквівалентно 2 023 334, 94 грн., 431
947,17 доларів США, сума пені, що за курсом
НБУ станом на 20.04.2010 року еквівалентно 3
423 570,07 грн. Дана заборгованість
підлягає стягненню з боржника та
поручителів у солідарному порядку.

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
наявності підстав для стягнення
заборгованості з боржника та
поручителів, але вважає, що суд набувши
правильного висновку помилково
зазначив суть процесуальної дії.

Пред`являючи позов, банк посилався на
те, що у результаті порушення умов
кредитного договору утворилася
заборгованість у розмірі 9 178 626,50
доларів США, що за курсом НБУ станом на
20.04.2010 року еквівалентно 72 748 875,78
гривень, яку боржник та поручителі у
добровільному порядку сплачувати
відмовились.

Відповідно до п. п. 1, 4, 5 договорів
поруки № 13.83-41/08-ДП5 від 08.06.2008 року, №
13.83-41/08-ДП5 від 09.06.2008 року, № 13.83-41/08-ДП1
від 09.06.2008 року, № 13.83-41/08-ДП2 від 09.06.2008
року, № 13.83-41/08-ДП3, № 13.83-41/08-ДП4 від 09.06.2008
року ТОВ «Вадіта», ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_2, та ОСОБА_3 відповідно
зобов'язалися перед кредитором
відповідати солідарно з боржником за
несвоєчасне виконання зобов'язань, які
виникають з умов кредитного договору,
включаючи повернення основної суми
боргу, сплату процентів, комісій,
відшкодування можливих збитків, сплату
пені та інших штрафних санкцій.

04 листопада 2008 року між ПАТ «ВТБ Банк»
та ОСОБА_4 укладено додаткову угоду до
кредитного договору, за умовами якої
передбачено підвищення процентної
ставки за кредитом з 17,5 % до 18,5% річних з
04 листопада 2008 року (т. 1 а. с. 32)

Того ж дня банк уклав із ТОВ «Вадіта»,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, та ОСОБА_3
додаткові угоди до договорів поруки
(згода забезпечувати змінене
зобов'язання), за змістом яких
передбачено, що сторони досягли згоди
відносно розміру, строку і порядку
виконання зобов'язань, що
забезпечуються відповідно до цього
договору, виходячи із підвищення
процентної ставки за користування
кредитними коштами до 18,5% річних з 04
листопада 2008 року (т. 1 а. с. 36, 38, 39, 42, 44).

Зміст договору як угоди (правочину)
складає сукупність визначених на
розсуд сторін та погоджених ними умов,
в яких закріплюються їх права і
обов'язки, що складають зміст
договірного зобов'язання (ч. 1 ст. 628 ЦК
України).

Відповідно до ч. 3 ст. 509 ЦК України, п. 6 ч.
1 ст. 3 ЦК України зобов'язання має
ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за
договором поруки поручитель перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку.

У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя (ч.1 ст. 554
ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим
заходом майнового характеру,
спрямованим на забезпечення виконання
основного зобов'язання.

Підставою для поруки є договір, що
встановлює зобов'язальні
правовідносини між особою, яка
забезпечує виконання зобов'язання
боржника, та кредитором боржника.

Обсяг зобов'язань поручителя
визначається як умовами договору
поруки, так і умовами основного
договору, яким визначено обсяг
зобов'язань боржника, забезпечення
виконання яких здійснює поручитель.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України
порука припиняється, зокрема, у разі
зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Тобто закон пов'язує припинення
договору поруки зі зміною основного
зобов'язання за відсутності згоди
поручителя на таку зміну та за умови, що
така зміна призведе до збільшення
обсягу відповідальності поручителя, а
не із зміною будь-яких умов основного
договору.

Зміна договору - це трансформація
будь-якої або декількох умов, які
складають зміст договору.

Відповідно до ст. 654 ЦК України зміна
або розірвання договору вчиняється в
такій самій формі, що й договір, що
змінюється або розривається, якщо інше
не встановлено договором або законом
чи не випливає із звичаїв ділового
обороту.

Згода поручителя може бути висловлена
у будь якій формі, зокрема письмового
повідомлення, додаткової угоди тощо.

Погодження поручителя зі змінами до
кредитного договору, які визначають
конкретні умови, порядок та обсяг
збільшення відповідальності
висловелене шляхом підписання
додаткової угоди до договору поруки, не
потребує додаткової згоди поручителя
на збільшення відповідальності.

Указаний висновок викладений у
постанові Верховного Суду України від
05 лютого 2014 року № 6-152цс13, який
відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України.

Разом з тим з матеріалів справи
вбачається, що кожний із поручителів
надав згоду відповідати за виконання
позичальником зобов`язань за кредитним
договором за збільшеним розміром
процентної ставки за користування
кредитними коштами - 18,5% річних з 04
листопада 2008 року.

Відповідно до ст. 541 ЦК України
визначено, що солідарний обов'язок або
солідарна вимога виникають у випадках,
встановлених договором або законом,
зокрема у разі неподільності предмета
зобов'язання.

Згідно із ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі
солідарного обов'язку боржників
кредитор має право вимагати виконання
обов'язку частково або в повному обсязі
як від усіх боржників, так і від
будь-кого з них окремо.

Правові наслідки порушення
зобов'язання, забезпеченого порукою,
передбачені ст. 554 ЦК України.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

При цьому суд, дійшовши висновку про
солідарне стягнення з поручителів
заборгованості за кредитним договором,
залишив поза увагою те, що зміст
вказаної норми передбачає можливість
встановлення поруки щодо виконання
одного й того ж зобов'язання одночасно
з боку декількох осіб. Однак така
порука виникає лише на підставі її
спільного надання у формі укладення
одного договору декількома
поручителями (ч. 3 ст. 554 ЦК України) та
лише у випадку укладення одного
договору декількома поручителями
(спільна порука) поручителі
відповідають перед кредитором
солідарно з боржником та солідарно між
собою.

Враховуючи, що на забезпечення одного і
того ж зобов'язання укладено декілька
договорів поруки, а тому ч. 3 ст. 554 ЦК
України не застосовується, оскільки
поручителі не несуть у такому разі
солідарної відповідальності між собою,
а тому не можна вважати поруку їхньою
спільною відповідальністю. За таких
обставин кредитор має право пред'явити
вимогу до кожного з поручителів на
підставі відповідного договору.

В порушення вказаних вимог, суд першої
інстанції дійшов помилкового висновку
про наявність спільної поруки та
солідарної відповідальності
поручителів.

Тому рішення суду в цій частині
підлягає зміні.

У зв`язку з чим з боржника та з кожного
із поручителів окремо від інших
поручителів підлягає стягненню в
солідарному порядку заборгованість за
кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги про
неможливість розгляду спору з між ПАТ
«ВТБ Бнк» та ТОВ «Вадіта» в порядку
цивільного судочинства не можуть бути
взятими до уваги, оскільки вимоги
позивача заявлені солідарно до
боржника - фізичної особи не суб`єкта
підприємницької діяльності та
поручителів, один з яких є юридичною
собою, що виключає можливість
солідарного стягнення заборгованості
в порядку господарського судочинства і
таким чином порушить право кредитора
щодо можливості взагалі стягнути
заборгованість солідарно.

Доводи апеляційної скарги про те, що
заяву про перегляд заочного рішення
розподілено поза автоматизованої
системи документообігу суду судді,
який постановлював заочне рішення у
справі, не можуть бути прийнятими до
уваги, оскільки предметом
апеляційного перегляду справи є
безпосередньо заочне рішення суду
першої інстанції, а не ухвала про
залишення заяви про перегляд заочного
рішення без задоволення. Разом з тим
законність розподілу позовної заяви у
порядку, що діяв до запровадження
автоматизованої системи
документообігу в судах, за
результатами розгляду якої ухвалено
заочного рішення, апелянтами не
оспорюється.

Доводи апеляційної скарги про те,
що відповідачів належним чином не
сповістили про слухання справи, не
можуть бути прийнятими до уваги,
оскільки самі по собі не є достатніми
підставами для скасування правильного
по суті рішення суду з формальних
підстав.

Доводи апеляційної скарги про те, що
договори поруки фактично припинені у
зв`язку із збільшенням
відповідальності поручителів без їх
згоди, є неспроможними, оскільки не
відповідають матеріалам справи.

Судова колегія доходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду першої інстанції зміні з
викладенням резолютивної частини
рішення в іншій редакції із
зазначенням про стягнення кредитної
заборгованості в солідарному порядку з
боржника та кожного із поручителів
окремо від інших поручителів.

Також підлягає зміні рішення суду в
частині судових витрат, які стягнуті з
відповідачів солідарно, в той час, як
підлягають стягненню у рівних частках.
В іншій частині рішення слід залишити
без змін.

На підставі викладеного і керуючись
ст. ст. 303, 307, 309, 313, 317 ЦПК України, судова
колегія -

В И Р І
Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2,
ОСОБА_3, Товариства з обмеженою
відповідальінстю „Вадіта" -
задовольнити частково.

Заочне рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 26 травня 2010
року змінити.

Викласти резолютивну частину
рішення наступним чином:

Стягнути солідарно з ОСОБА_4,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вадіта» на користь
Публічного акціонерного товариства
«ВТБ Банк» (01004; м. Київ, бульвар Тараса
Шевченка/вулиця Пушкінська 8/26; , поточний рахунок 5031 в ПАТ
«ВТБ Банк»)заборгованість за
кредитним договором № 13.83-41/08-СК від
09.06.2008 року в розмірі 72748875,78 грн., що
еквівалентно 9178626,50 доларів США за
курсом НБУ, встановленим на 20.04.2010 року

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
користь Публічного акціонерного
товариства «ВТБ Банк» (01004; м. Київ,
бульвар Тараса Шевченка/вулиця
Пушкінська 8/26; , поточний
рахунок 5031 в ПАТ «ВТБ Банк»)
заборгованість за кредитним договором
№ 13.83-41/08-СК від 09.06.2008 року в розмірі
72748875,78 грн., що еквівалентно 9178626,50
доларів США за курсом НБУ, встановленим
на 20.04.2010 року

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_6 на
користь Публічного акціонерного
товариства «ВТБ Банк» (01004; м. Київ,
бульвар Тараса Шевченка/вулиця
Пушкінська 8/26; , поточний
рахунок 5031 в ПАТ «ВТБ Банк»)
заборгованість за кредитним договором
№ 13.83-41/08-СК від 09.06.2008 року в розмірі
72748875,78 грн., що еквівалентно 9178626,50
доларів США за курсом НБУ, встановленим
на 20.04.2010 року

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_2 на
користь Публічного акціонерного
товариства «ВТБ Банк» (01004; м. Київ,
бульвар Тараса Шевченка/вулиця
Пушкінська 8/26; , поточний
рахунок 5031 в ПАТ «ВТБ Банк»)
заборгованість за кредитним договором
№ 13.83-41/08-СК від 09.06.2008 року в розмірі
72748875,78 грн., що еквівалентно 9178626,50
доларів США за курсом НБУ, встановленим
на 20.04.2010 року

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_3 на
користь Публічного акціонерного
товариства «ВТБ Банк» (01004; м. Київ,
бульвар Тараса Шевченка/вулиця
Пушкінська 8/26; , поточний
рахунок 5031 в ПАТ «ВТБ Банк»)
заборгованість за кредитним договором
№ 13.83-41/08-СК від 09.06.2008 року в розмірі
72748875,78 грн., що еквівалентно 9178626,50
доларів США за курсом НБУ, встановленим
на 20.04.2010 року

Стягнути в рівних частках з
ОСОБА_4, Товариства з обмеженою
відповідальністю „Вадіта", ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
«ВТБ Банк» (01004; м. Київ, бульвар Тараса
Шевченка/вулиця Пушкінська 8/26; , поточний рахунок 5031 в ПАТ
«ВТБ Банк»)судові витрати у вигляді
судового збору та збору на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в загальній сумі 1820
грн. (1700+120), тобто по 303 грн. 33 коп. з
кожного.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте може
бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили рішенням суду.

Головуючий
О.М. Таварткіладзе

Судді:
Л.Л. Троїцька

А.М. Кварталова