Справа № 382/1320/14-ц Головуючий у І
інстанції Бурзель Ю.В.Провадження №
22-ц/780/6900/14 Доповідач у 2
інстанції Журба С.О.Категорія 58
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2014 року м.
Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Лащенка В.Д., Малорода
О.І.,

за участю секретаря Химинець Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою приватного
акціонерного товариства „Страхова
Компанія „Провідна" на рішення
Яготинського районного суду Київської
області від 09 жовтня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до приватного
акціонерного товариства „Страхова
Компанія „Провідна" про стягнення
невиплаченого страхового
відшкодування,

ВСТАНОВИ Л А:

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із позовом, який мотивував
наступним:

20 лютого 2013 року між ПАТ „СК „Провідна"
та ОСОБА_2 було укладено договір
добровільного страхування наземного
транспорту, на підставі якого
відповідач застрахував належний
позивачу автомобіль „Додж Калібер" (Dodge
Caliber), д/н НОМЕР_1.

08 лютого 2014 року сталась
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої автомобіль позивача
отримав пошкодження.

14 березня 2014 року позивач звернувся до
страховика із заявою, у якій просив
розглянути ремонт його автомобіля на
СТО ФОП ОСОБА_4 згідно рахунку № 82 від
14 березня 2014 року у зв'язку з тим, що
його автомобіль постійно
обслуговується на вказаному СТО, крім
того, вартість ремонту на даному СТО є
меншою, ніж вартість ремонту на СТО
офіційного дилера. Також просив
провести додатковий огляд автомобіля у
зв'язку з наявністю скритих пошкоджень.

В порушення п. 29.2.1 договору
добровільного страхування наземного
транспорту страховик не виплатив суму
страхового відшкодування, тому позивач
звернувся до суду за захистом своїх
прав. На час звернення до суду його
автомобіль було відремонтовано.

Вже під час розгляду справи, а саме 07
липня 2014 року страховик сплатив на
користь страхувальника 68110 грн. у
рахунок страхового відшкодування, а 19
вересня 2014 року - 7750 грн. у рахунок
страхового відшкодування та 3179 грн. 57
коп. пені за неналежне виконання
зобов'язань за договором.

З урахуванням виплачених сум позивач
уточнив позовні вимоги та просив суд
стягнути з ПАТ «СК «Провідна» на його
користь 11 005,00 грн. недосплаченого
страхового відшкодування, 5 350,00 грн.
витрат на правову допомогу та
сплачений судовий збір.

Рішенням Яготинського районного суду
Київської області від 09 жовтня 2014 року
позовні вимоги задоволено частково. З
ПАТ „Страхова компанія „Провідна"
стягнуто на користь позивача 11005,00 грн.
невиплаченого страхового
відшкодування та 881 грн. 02 коп. судового
збору. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, неповноту та
неправильність встановлення обставин,
що мають значення для її вирішення,
просив рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове про відмову
в задоволенні позовних вимог.
Обґрунтував скаргу тим, що судом
невірно надано оцінку доказам по
справі. Зазначає, що розмір страхового
відшкодування, який підлягав до
виплати позивачу, склав 75860,00 грн., які 07
липня 2014 року та 19 вересня 2014 року були
сплачені, як і 3179 грн. 57 коп. пені за
неналежне виконання зобов'язань за
договором. Таким чином, відповідач
виконав свої зобов'язання за договором
страхування належним чином та в
повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з огляду на
наступне:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.
Перевіривши матеріали справи, колегія
суддів прийшла до висновку, що рішення
суду в повній мірі відповідає
наведеним вимогам, підстави для його
скасування чи зміни відсутні.

Як було встановлено в ході розгляду
справи, 20 лютого 2013 року між ПАТ „СК
„Провідна" та ОСОБА_2 було укладено
договір добровільного страхування
наземного транспорту, на підставі
якого страхова компанія застрахувала
належний позивачу автомобіль „Додж
Калібер" (Dodge Caliber), д/н НОМЕР_1. 08 лютого
2014 року сталась дорожньо-транспортна
пригода, внаслідок якої застрахований
автомобіль отримав пошкодження.

14 березня 2014 року позивач звернувся до
страховика із заявою, у якій просив
розглянути ремонт його автомобіля на
СТО ФОП ОСОБА_4 Відповідно до рахунку
№82 ФОП ОСОБА_4 від 25 березня 2014 року
вартість відновлювального ремонту
застрахованого автомобіля склала 75860
грн.

Оскільки відповідач в порушення умов п.
29.2.1 договору добровільного
страхування наземного транспорту у
встановлений строк суму страхового
відшкодування не виплатив, за захистом
свого права позивач звернувся до суду.
Вже після подачі позову до суду, а саме
07 липня 2014 року, страховик сплатив на
користь страхувальника в рахунок
страхового відшкодування 68110 грн., а 19
вересня 2014 року - 7750 грн. у рахунок
страхового відшкодування та 3179 грн. 57
коп. пені за неналежне виконання
зобов'язань за договором.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за
договором страхування страховик
зобов'язується у разі настання
страхового випадку виплатити
страхувальникові або іншій особі,
визначеній у договорі, страхову
виплату, а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Згідно зі ст. 990 ЦК України страховик
здійснює страхову виплату відповідно
до умов договору на підставі заяви
страхувальника або іншої визначеної
договором особи і страхового акта
(аварійного сертифіката). Аналогічне
положення містить ст. 25 Закону України
від 07 березня 1996 року «Про
страхування».

Відповідно до п. 14 договору
добровільного страхування наземного
транспорту від 20 лютого 2013 року
вартість відновлювального ремонту
розраховується згідно рахунків СТО
офіційного дилера марки
застрахованого транспортного засобу.
Згідно п. 29.2.1 вказаного договору
страховик здійснює виплату страхового
відшкодування протягом 15 робочих днів
з дня складання страхового акта.

Оскільки страхове відшкодування
згідно встановленої за рахунком №82 ФОП
ОСОБА_4 від 25 березня 2014 року вартості
ремонту 75860,00 грн. у визначений
договором строк сплачене не було,
позивач здійснив фактичний ремонт
автомобіля 06.06.2014 року та сплатив за
нього 86865,00 грн. (а.с. 8-11).

Як вбачається з рахунку від 26.03.2014 року
ТОВ „Автомобільний дім Україна -
Мерседес Банц", який є одним із
офіційних дилерів автомобілів марки
„Додж", вартість відновлювального
ремонту автомобіля позивача склала
89960,33 грн. Відповідно до висновку
експертного товарознавчого
дослідження вартість відновлювального
ремонту авто позивача складає 105789,00
грн.

Зважаючи на вищевикладені обставини,
суд першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог в частині
стягнення різниці між фактично
виплаченою сумою та сумою, фактично
сплаченою за відновлюваний ремонт
авто. Колегія суддів критично
відноситься до посилань апелянта на те,
що фактично розмір його
відповідальності мав би обмежуватися
лише сумою, визначеною рахунком ФОП
ОСОБА_4 від 25 березня 2014 року (з
компенсацією за затримку у виплаті),
вважаючи, що такі твердження не
ґрунтуються на положеннях закону чи
договору. Фактично позивач обмежив
свої вимоги розміром фактично
сплачених за ремонт у непрофільній
станції технічного обслуговування
коштів, в той час як розмір
відшкодування мав встановлюватися
відповідно до розрахунку офіційного
дилера або у разі спору - відповідним
експертним висновком, що в обох
випадках перевищує вартість фактично
проведеного ремонту. При цьому
положень щодо того, що сума
відшкодування має визначатися не у
розмірі фактичної вартості
відновлюваного ремонту, а за первісним
рахунком, і не підлягає корегуванню,
закон чи договір не містять.

З урахуванням наведеного колегія
суддів прийшла до висновку про те, що
суд першої інстанції, розглядаючи спір,
повно та всебічно дослідив і оцінив
обставини справи, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон,
який їх регулює, а його рішення
ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
За таких умов передбачених законом
підстав для скасування рішення суду
першої інстанції при апеляційному
розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства „Страхова
Компанія „Провідна" відхилити.

Рішення Яготинського районного суду
Київської області від 09 жовтня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: