АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22ц - 791/217/2014 Головуючий в І інстанції: Скорик С.А.
Категорія 53 Доповідач: Бугрик В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року січня місяця « 27» дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Бугрика В.В.,

Суддів: Лісової Г.Є., Семиженка Г.В.

при секретарі: Філімонову Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комсомольського районного суду міста Херсона від 08 листопада 2013 року за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної пенітенціарної служби України в Херсонській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 в позовній заяві до суду вказує, що наказом начальника управління пенітенціарної служби України в Херсонській області № 13 від 20.03.2013 р., його було звільнено з посади інспектора Білозерського районного підрозділу кримінально виконавчої інспекції Управління за п. 64 «ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з 25.03.2013 р. При зверненні щодо остаточних розрахунків при звільненні до Управління Державної пенітенціарної служби України в Херсонській області з'ясувалося, що у нього залишилося не використаними 7 (сім) діб чергової відпустки за 2005 року, за що він 04.07.2013 р. отримав грошову компенсацію в сумі 423грн.01коп. Вважаючи, що на день звільнення зі служби 25.03.2013 р., в порушення вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП України повний розрахунок з ним проведено не було, посилаючись на ч. 1 ст. 117 КЗпП України, просив суд стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, відповідно до наданих розрахунків, а саме 68 робочих днів х 136грн.71 коп. середньоденної заробітної платні, що складає 9 296грн.28коп., а також компенсацію спричиненої несвоєчасною виплатою заробітною платою моральної шкоди в розмірі 2000грн.

Рішенням суду в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду, та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, зазначає, що суд повинен керуватися ч. 8 ст. 8 ЦПК України, яка передбачає, що, якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини, а за відсутності такого закону суд виходить із загальних засад законодавства.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, ОСОБА_1 було звільнено 25.03.2013 р. наказом начальника Управління пенітенціарної служби України в Херсонській області № 13 від 20.03.2013р. з посади інспектора Білозерського підрозділу Дніпровського міжрайонного відділу кримінально виконавчої інспекції управління ДДУ ПВП в Херсонській області. 02.07.2013 р., після звернення позивача до Управління Державної пенітенціарної служби України в Херсонській області йому було виплачено компенсацію за невикористані дні відпустки ( 7 календарних днів) в розмірі 423грн.01. коп. Несвоєчасність виплати компенсації за невикористанні дні відпустки не заперечується представником Управління Державної пенітенціарної служби України в Херсонській області та складає, відповідно до розрахунків позивача, 66 робочих дня, а саме з 26.03.2013р. по 02.07.2013р. Відповідно до розрахунків позивача, підлягає стягненню з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 9 022 грн.86 коп., а також компенсація моральної шкода в розмірі 2000грн.

Суд прийшов до висновку, що згідно вимог п. 5 ст. 23 Закону України «Про державну кримінально - виконавчу службу України» на осіб рядового і начальницького складу кримінально - виконавчої служби поширюються дія статей 22 та 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ. На працівників кримінально - виконавчої служби поширюються умови оплати праці, передбачені для працівників органів внутрішніх справ, які не мають спеціальних звань. Оскільки позивач проходив службу в органах кримінально-виконавчої служби, то правовідносини, які складуються при її проходженні є публічн-правовими і, відповідно, на них не може розповсюджуватись дія ст. ст. 116-117 КЗпП України, на які посилається позивач як на підставу задоволення своїх вимог. Суд, керуючись нормами цивільно-процесуального кодексу, відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 у зв'язку з тим, що відносини, які виникли з проходженням його служби в органах кримінально-виконавчої служби регулюються спеціальним законодавством у сфері проходження служби в органах внутрішніх справ.

Дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з порушенням процесуального права, тому апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду підлягає скасуванню. Так, згідно вказаних обставин спірні правовідносини виникли з приводу проходження та звільнення позивача з публічної служби, що відноситься до компетенції адміністративних судів згідно ст. 2 та п. 2 ч. 2 ст. 17 КАС України і такі спори розглядаються в порядку адміністративного судочинства. Таким чином дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, тому провадження у справі слід закрити відповідно п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 205, 303, 307, 310, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 08 листопада 2013 року скасувати і провадження у справі закрити.

Ухвала може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту проголошення.

Головуючий:

Судді: