У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2014 року
м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Ткачука О.С.

Суддів:Висоцької В.С., Гримич М.К.,
Колодійчука В.М., Умнової
О.В.,розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про застосування
наслідків недійсності правочину,
стягнення грошової суми, за касаційною
скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного
суду Запорізької області від 21 січня 2014
року,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом, в якому просив стягнути
з відповідача на його користь грошову
суму у розмірі 207 890 грн. на
відшкодування майна (вартість
соняшника), отриманого відповідачем за
недійсним договором.

Позов мотивовано тим, що 5 березня 2004
року між позивачем та відповідачем
ОСОБА_6 був укладений договір міни,
згідно якого позивач обміняв 50 тон
соняшника на земельну ділянку площею
6,70 га, що належала відповідачу.
Оскільки, рішенням Вільнянського
районного суду Запорізької області від
30 липня 2012 року зазначений договір був
визнаний недійсним, позивач звернувся
до суду з позовом про застосування
наслідків недійсності правочину.

Рішенням Вільнянського районного
суду Запорізької області
від 2 липня 2013 року позов задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь
позивача 57 814,75 грн. У задоволенні іншої
частини позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 21 січня 2014 року
апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилено,
апеляційну скаргу ОСОБА_5
задоволено. Рішення місцевого суду
скасовано з ухваленням нового рішення,
яким позов задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_6 на користь позивача 207 890 грн.
Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Відповідач, не погоджуючись з даним
рішенням суду апеляційної інстанції
подав касаційну скаргу, в якій,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
та порушення норм процесуального
права, просить його скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали цивільної
справи, перевіривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, частково
задовольняючи позовні вимоги виходив
з того, що у договорі міни не
конкретизований один із предметів
обміну «соняшник», а сторони по різному
стверджують про домовленість щодо
обміну насіння соняшника та рослинної
частини соняшника, тому вважав
правильним стягнути з відповідача
вартість переданої по договору
земельної ділянки, що відповідає
вартості соняшника, який був предметом
договору. При цьому, суд вважав
неможливим повернення майна в натурі
через невизначеність предмету обміну.

Скасовуючи рішення місцевого суду з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову суд апеляційної
інстанції, посилаючись на приписи
ст. 216 ЦК України виходив з того, що
згідно довідки Головного управління
статистики у Запорізькій області від 14
березня 2013 року середня ціна продажу
насіння соняшнику
сільськогосподарськими
підприємствами у Вільнянському районі
Запорізької області за
січень-лютий 2013 року за всіма каналами
реалізації, згідно державного
статистичного спостереження за формою
№ 21-заг «Реалізація
сільськогосподарської продукції»
склала 4157,8 грн. за тону. Згідно п.5
договору міни відповідач отримав
соняшник до підписання договору. В ході
розгляду справи представник
відповідача визнав отримання
відповідачем від позивача 50 тон
соняшника. За таких обставин
апеляційний суд дійшов висновку про
наявність правових підставі для
застосування наслідків недійсності
правочину, шляхом стягнення з
відповідача на користь позивача
вартості 50 тон соняшника, що дорівнює 207
890 грн.

Вказані висновки суду апеляційної
інстанції відповідають фактичним
обставинам справи та узгоджуються з
нормами матеріального права, які
регулюють спірні правовідносини.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 5 березня 2004 року між
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 був укладений договір
міни, згідно з яким ОСОБА_5 обміняв
належні йому 50 тон соняшника на належну
ОСОБА_6 земельну ділянку розміром 6,70 га.

Заочним рішенням Вільнянського
районного суду Запорізької області від
30 липня 2012 року, що набрало законної
сили зазначений договір був визнаний
недійсним. При цьому, сторони у
попередній стан приведені не були.

Суд апеляційної інстанції
задовольняючи позов та стягуючи з
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 вартість 50 тон
соняшника правильно виходив із змісту
умов договору міни, у якому зазначено,
що відповідач отримав соняшник (50 тон)
до підписання договору, та з
урахуванням того, що вказаний правочин
визнаний судом недійсним суд дійшов
обґрунтованого висновку про наявність
правових підстав для застосування
правових наслідків недійсності такого
правочину.

Крім того, стягуючи з відповідача
суму у розмірі 207890 грн. суд апеляційної
інстанції дав належну оцінку довідці
Головного управління статистики у
Запорізькій області від 14 березня 2013
року, відповідно до якої середня ціна
продажу насіння соняшнику
сільськогосподарськими
підприємствами у Вільнянському районі
Запорізької області за
січень-лютий 2013 року за всіма каналами
реалізації, згідно державного
статистичного спостереження за формою
№ 21-заг «Реалізація
сільськогосподарської продукції»
складає 4157,8 грн. за тону.

Висновки суду апеляційної інстанції
щодо наявності правових підстав для
задоволення позову належним чином
мотивовані та обґрунтовані.

При встановлені фактичних обставин
справи апеляційним судом не було
порушено норми процесуального права, а
при ухваленні судового рішення
правильно застосовано норми
матеріального права.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для встановлення
неправильного застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, не спростовують
висновків суду, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваного рішення. При вирішенні
даної справи апеляційним судами
правильно визначений характер
правовідносин між сторонами, вірно
застосовано закон, що їх регулює, повно
і всебічно досліджено матеріали справи
та надано належну правову оцінку
доводам сторін і зібраним у справі
доказам.

За таких обставин, відповідно до ст. 337
ЦПК України касаційну скаргу слід
відхилити і залишити оскаржуване
рішення суду апеляційної інстанції без
змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 344 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Запорізької області від 21 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Ткачук О.С. судді Висоцька
В.С. Гримич М.К. Колодійчук В.М.
Умнова О.В.