АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22-ц/791/1501/2014
Головуючий в І інстанції: Пилипенко С.В.
Доповідач: Бездрабко В.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2014 року травня місяця 22 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справах апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Бездрабко
В.О.Суддів:Приходько Л.А. Прокопчук
Л.П.при секретарі:Мироненко І.С.за
участю прокурора: Пуляєва І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
прокурора м. Нова Каховка, діючого в
інтересах держави в особі
Новокаховської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області на заочне рішення
Новокаховського міського суду
Херсонської області від 28 березня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7, третя особа: регіональна
універсальна товарна біржа
«Таврійська» про визнання угоди
купівлі-продажу дійсною та визнання
права власності на майно,

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2013 року позивачка звернулася до
суду з вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що 24 січня 2001 року
між нею та ОСОБА_7 був укладений договір
купівлі-продажу нерухомого майна, а
саме: житлового будинку АДРЕСА_1,
посвідчений регіональною
універсальною товарною біржею
«Таврійська».

Позивач вважає себе добросовісним
набувачем нерухомого майна, оскільки в
повному обсязі виконала умови договору
та сплатила відповідачці до підписання
договору за придбаний будинок 3000грн.,
про що свідчить п. 2 зазначеного вище
договору.

У теперішній час їй відмовлено у
вчиненні нотаріальних дії щодо
розпорядження на свій розсуд придбаним
житловим будинком з посиланням на те,
що договір купівлі-продажу не був
посвідчений у нотаріальному порядку, у
зв'язку з чим на підставі ст. 47 ЦК УРСР (в
редакції 1963 року), ст. 12 ЗУ «Про
власність» ОСОБА_6 просила визнати
договір купівлі- продажу житлового
будинку АДРЕСА_1, укладений 24 січня 2001
року, дійсним та визнати за нею право
власності на будинок.

Заочним рішенням Новокаховського
міського суду Херсонської області від
28 березня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_6
задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду,
прокурор м. Нова Каховка, діючий в
інтересах держави в особі
Новокаховської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області, подав апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи та порушення судом норм
матеріального права, просить заочне
рішення суду скасувати та ухвалити
нове про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, осіб, які
з'явилися в судове засідання,
перевіривши законність та
обґрунтованість заочного рішення суду
першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з
матеріалів справи, що 24 січня 2001 року
між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 був укладений
договір купівлі-продажу житлового
будинку АДРЕСА_1, посвідчений
регіональною універсальною товарною
біржею «Таврійська» (а.с.6).

18 квітня 2005 року договір
зареєстрований Каховським державним
бюро технічної інвентаризації (а.с.7-8).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з посиланням на ст.47
ЦК України, в редакції 1963року, ст.220 ЦК
України, ст.15 Закону України «Про
товарну біржу», вважав, що оскільки
позивачем повністю виконані умови
договору купівлі-продажу та відсутня
можливість посвідчити договір в
нотаріальному порядку у зв'язку з
неможливістю встановити
місцезнаходження відповідача ОСОБА_7,
то існують підстави для визнання
договору дійсним та визнання права
власності на майно.

Проте з таким висновком суду
погодитися не можна.

Відповідно до п.4 Прикінцевих і
перехідних положень ЦК України 2003 року,
що набрав чинності з 01 січня 2004 року,
цей Кодекс застосовується до цивільних
відносин, які виникли після набрання
ним чинності.

Таким чином, на спірні правовідносини
поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року,
чинного на час їх виникнення.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п. 4 постанови від 28 квітня 1978
року "Про судову практику в справах про
визнання угод недійсними", щоб не
допустити неправильного визнання
дійсними угод на підставі ч.2 ст.47 ЦК,
суд повинен перевірити, чи підлягала
виконана угода нотаріальному
посвідченню, чому вона не була
нотаріально посвідчена і чи не містить
вона протизаконних умов.

Як визначено ст.41 ЦК (в редакції 1963 року)
угодами визнаються дії громадян і
організацій, спрямовані на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав або обов'язків.

Частиною 1 ст.42ЦК (в редакції 1963 року)
передбачено форми угод, в яких їх може
бути укладено: усно або в письмовій
формі (простій чи нотаріальній).

Стаття 47 ЦК (в редакції 1963 року)
встановлює, що нотаріальне посвідчення
угод є обов'язковим лише у випадках,
зазначених у законі. Недодержання в цих
випадках нотаріальної форми тягне за
собою недійсність угоди з наслідками,
передбаченими частиною другою ст.48
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР договір
купівлі-продажу житлового будинку
повинен бути нотаріально посвідчений,
якщо хоча б однією з сторін є
громадянин. Недодержання цієї вимоги
тягне недійсність договору (стаття 47
цього Кодексу).

Однак, ухвалюючи рішення у справі,
місцевий суд вищенаведені положення
законодавства не врахував та залишив
поза увагою те, що станом на час
укладення спірного договору
купівлі-продажу від 04 січня 2001 року
вимагалося дотримання обов'язкової
нотаріальної форми для договорів
купівлі-продажу нерухомого майна, а
тому відсутні підстави для задоволення
позовних вимог в порядку ст.47 ЦК
України (в редакції 1963року).

Закон України від 10 грудня 1991 року
№1965-ХІІ «Про товарну біржу» є
спеціальним нормативним актом щодо
визнання правових умов створення і
діяльності товарних бірж на території
України та загальним стосовно
укладення договорів. З останнього
питання спеціальними є норми
Цивільного кодексу.

Зважаючи на наведене, колегія суддів
дійшла висновку щодо відсутності
правових підстав для задоволення
позовних вимог, а тому заочне рішення
суду першої інстанції підлягає
скасуванню на підставі ст.309 ЦПК
України з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора м. Нова
Каховка, діючого в інтересах держави в
особі Новокаховської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області, задовольнити.

Заочне рішення Новокаховського
міського суду Херсонської області від
28 березня 2013 року скасувати, ухвалити у
справі нове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя
особа: регіональна універсальна
товарна біржа «Таврійська» про
визнання угоди купівлі-продажу дійсною
та визнання права власності, відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий :

Судді :