АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 681/1384/13-ц
Провадження № 22-ц/792/1029/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючого - судді
Корніюк А.П.,

суддів: Талалай О.І., П'єнти І.В.,

з участю секретаря: Сацюк Г.О.

представника відповідача ОСОБА_1
ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Полонського районного суду
Хмельницької області від 20 березня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1, третя особа - відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Полонському
районі про встановлення факту
перебування в трудових відносинах,
відшкодування шкоди та страхових
виплат.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника відповідача ОСОБА_2,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

В липні 2013 року ОСОБА_3 звернувся
із вказаним позовом і в обґрунтування
своїх вимог зазначав, що він надав всі
необхідні документи для
працевлаштування та з 01.11.2011р. був
фактично допущений до роботи на посаду
експедитора на підприємстві „Брок
Бебі", власником якого є відповідач.
Позивач зазначає, що 13-14 лютого 2012 року
він отримав від відповідача пакет
документів та разом з водієм ОСОБА_4
виїхав в рейс для поставки товару
клієнтам, проте 19.02.2012р., повертаючись
із вказаного рейсу, потрапив у ДТП,
внаслідок чого отримав каліцтво, яке
відноситься до 2-ї групи інвалідності.
Не зважаючи на це, відповідач не визнає
факту перебування у трудових
відносинах з позивачем, а ОСОБА_3 просив
суд встановити факт його перебування у
трудових відносинах із ФОП ОСОБА_1,
зобов'язати відповідача протягом 3-х
календарних днів з моменту набрання
рішенням законної сили оформити його
на посаду експедитора з 01.11.2011р. та
занести стаж роботи до трудової книжки;
зобов'язати СДП-ФО ОСОБА_1 організувати
проведення спеціального розслідування
нещасного випадку на виробництві та
видати акти форми Н-1, Н-5; винести окрему
ухвалу щодо притягнення відповідача до
відповідальності та стягнути з СПД-ФО
ОСОБА_1 на його користь: невиплачені
належні страхові виплати у зв'язку з
каліцтвом на виробництві при виконанні
службових обов'язків; витрати на
лікування в сумі 12 000 грн., моральну
шкоду в розмірі 700 000 грн. та 1 000 000 грн.
упущеної вигоди.

Рішенням Полонського районного
суду від 20 березня 2014р. в задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вважає
рішення суду незаконним, просить його
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити його позовні вимоги
в повному обсязі. Посилається на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, а також
порушення норм матеріального та
процесуального права. Зокрема, судом не
взято до уваги надані позивачем
письмові докази та покази свідків
ОСОБА_5, ОСОБА_6, а також ФОП ОСОБА_7 та
ФОП ОСОБА_8, які були допитані в порядку
судового доручення. Крім того, судом
безпідставно відмовлено у приєднанні
до матеріалів справи оригіналів чеків,
що підтверджують витрати на лікування.

Представник відповідача ОСОБА_1
ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнав і
просить її відхилити.

Апелянт, відповідач ОСОБА_1 та
представник відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Полонському
районі до суду не з»явилися, хоча про
день і час слухання справи повідомлені
належним чином, про причини неявки суд
не повідомили.

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав та мотивів.

Відповідно до п. 1, ч. 1 та ч. 2 ст. 307 і
ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом вірно з'ясовані фактичні
обставини справи та дана їм належна
оцінка, а його висновки
підтверджуються матеріалами справи і
ґрунтуються на нормах діючого
законодавства.

Суд першої інстанції вірно
встановив та виходив з того, що
позивачем не надано суду належних та
допустимих доказів того, що він з 01.01.2011
року перебував з СПД-ФО ОСОБА_1 у
трудових відносинах, працюючи на
посаді експедитора та, що позивача
СПД-ФО ОСОБА_1 було фактично допущено до
виконання роботи. А тому і не
підлягають до задоволення і інші
позовні вимоги, так як їх вирішення
прямо залежить від вирішення позовної
вимоги ОСОБА_3 щодо встановлення факту
перебування у трудових відносинах.

Дійшовши такого висновку, суд
обґрунтовано посилався на відповідні
норми матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України
трудовий договір є угода між
працівником і власником підприємства,
установи, організації або
уповноваженим ним органом чи фізичною
особою, за якою працівник
зобов?язується виконувати роботу,
визначену цією угодою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядкові, а
власник підприємства, установи,
організації або уповноважений ним
орган чи фізична особа зобов'язується
виплачувати працівникові заробітну
плату і забезпечувати умови праці,
необхідні для виконання роботи,
передбачені законодавством про працю,
колективним договором і угодою сторін.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 24 КЗпП України
трудовий договір укладається, як
правило, в письмовій формі. Додержання
письмової форми є обов?язковим при
укладенні трудового договору з
фізичною особою.

У разі укладення трудового
договору між працівником і фізичною
особою, фізична особа або за
нотаріальним дорученням уповноважена
нею особа повинна у тижневий строк з
моменту фактичного допущення
працівника до роботи зареєструвати
укладений у письмовій формі трудовий
договір у державній службі зайнятості
за місцем свого проживання у порядку,
визначеному Міністерством праці та
соціальної політики України (ст. 24-1
КЗпП України).

Наказом Міністерства праці та
соціальної політики України № 260 від 8
червня 2001 року «Про затвердження Форми
трудового договору між працівником і
фізичною особою та Порядку реєстрації
трудового договору між працівником і
фізичною особою» затверджено Форму
типового договору між працівником і
фізичною особою та Порядок реєстрації
трудового договору між працівником і
фізичною особою.

Таким чином, закон містить
вказівку на укладення між працівником
та фізичною особою трудового договору
лише у встановленій формі, який у
обов?язковому порядку повинен бути
зареєстрований.

Згідно зі ст. 24 КЗпП України
трудовий договір укладається, як
правило у письмовій формі.

Трудовий договір вважається
укладеним і тоді, коли наказ чи
розпорядження не були видані, але
працівника фактично було допущено до
роботи.

Згідно ч. 1 і ч. 3 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги
в тій частині, що судом першої
інстанції невірно оцінено докази, що
надані позивачем та його
представником, колегія суддів вважає
їх безпідставними, адже судом першої
інстанції було дано оцінку доказам у
відповідності з вимогами ст. 212 ЦПК
України і ці доводи апеляційної скарги
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгодою апелянта з
висновками суду першої інстанції по їх
оцінці.

На думку колегії суддів доводи
апеляційної скарги в тій частині, що
судом першої інстанції було позбавлено
права позивача на захист своїх прав, є
необґрунтованими, адже, як вбачається
із матеріалів справи позивач сам
особисто та з участю представника
представляв свої інтереси у усіх
судових засіданнях, судом 16.08.2013р.,
21.10.2013р. було роз»яснено учасникам
процесу їх права та процесуальні
обов»язки, також судом у відповідності
до ст. 168 ЦПК України розглядалися та
вирішувалися усі заявлені позивачем та
його представником клопотання. ( а.с. 35,
113, 161, 186, 190).

Інші доводи апеляційної скарги на
законність рішення суду не впливають і
його висновки не спростовують.

Процесуальних порушень, які були би
підставою для скасування судового
рішення не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити .

Рішення Полонського районного суду
Хмельницької області від 20 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
А.П. Корніюк

________________________________________________________________________
__

Головуючий у першій інстанції - Горщар
А.Г. Справа: №22ц/792/1029/14

Доповідач - Корніюк А.П.
Категорія: 51