У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Кузнєцова В.О.,
Суддів:Ізмайлової Т.Л., Наумчука
М.І.,Мартинюка В.І., Остапчука Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Кредитної спілки «Агро-кредит» до
ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення боргу, за
касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення
Старобільського районного суду
Луганської області від 08 серпня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Луганської
області від 23 вересня 2013 року,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року кредитна спілка
«Агро-кредит» (далі по тексту - КС
«Агро-кредит» звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення
боргу, обґрунтовуючи свої вимоги тим,
що 31 березня 2009 року між нею та
ОСОБА_6 був укладений кредитний
договір, згідно з яким останній отримав
кредит на загальну суму 11 370,00 грн на
строк 12 місяців зі сплатою
відсотків за його користування в
розмірі 60 % річних.

З метою забезпечення виконання
зобов`язання по вищевказаному
кредитному договору між позивачем та
ОСОБА_7 31 березня 2009 року укладено
договір поруки, згідно якого остання
взяла на себе зобов`язання відповідати
перед КС «Агро-кредит» за
зобов'язаннями ОСОБА_6

Оскільки боржник ОСОБА_6 належним чином
не виконував свої зобов'язання по
кредитному договору, позивач просив
стягнути з відповідачів в солідарному
порядку заборгованість за кредитним
договором із сплати процентів за
період з 25 жовтня 2010 року по 13 травня 2013
року в розмірі 11 433,72 грн.

Рішенням Старобільського районного
суду Луганської області від 08
серпня 2013 року, яке залишено без змін
ухвалою апеляційного суду Луганської
області від 23 вересня 2013 року позов
задоволено. Стягнуто солідарно з
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь КС
«Агро-Кредит» заборгованість за
кредитним договором по сплаті
процентів у розмірі 11 433,72 грн. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить
рішення суду першої та апеляційного
інстанцій скасувати, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Увалюючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції, з
яким погодився й апеляційний суд,
виходив із того, що відповідачами було
порушено умови кредитного договору та
договору поруки, в зв'язку з чим останні
допустили заборгованість по процентах
за користування кредитними коштами, а
тому заборгованість має бути стягнута
солідарно як з боржника ОСОБА_6 так і з
поручителя ОСОБА_7, як того вимагають
ст.ст. 526, 527, 554,530, 629 ЦК України.

Проте з висновками судів повністю
погодитись не можна виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує
наступні питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин (ч. 1 ст. 214 ЦПК України).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України,
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 31 березня 2009 року між КС
«Агро-кредит» та ОСОБА_6 був укладений
кредитний договір, згідно з яким
останній отримав кредит на загальну
суму 11 370,00 грн на строк 12 місяців
зі сплатою відсотків за його
користування в розмірі 60 % річних.

Пунктом 3.4 кредитного договору від 31
березня 2009 року встановлений графік
погашення кредиту та сплати процентів
за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання
зобов`язання по вищевказаному
кредитному договору між позивачем та
ОСОБА_7 31 березня 2009 року укладено
договір поруки, згідно якого остання
взяла на себе зобов`язання відповідати
перед КС «Агро-кредит» за
зобов'язаннями ОСОБА_6

Рішенням Старобільського районного
суду Луганської області від 10
листопада 2010 року стягнуто солідарно з
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь КС
«Агро-кредит» заборгованість за
кредитним договором від 31 березня
2009 року з урахуванням процентів за
користування кредитом станом на 25
жовтня 2010 року в розмірі 6 271,60 грн.

Станом на 13 травня 2013 року
заборгованість по тілу кредиту складає
1 385,63 грн, у зв'язку з чим КС
«Агро-кредит» нараховані проценти за
користування кредитом за період з 25
жовтня 2010 року по 13 травня 2013 року в
розмірі 11 433,72 грн.

Пунктом 17 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
роз'яснено, що зобов'язання
припиняються з підстав, передбачених
договором або законом (ч.1 ст. 598 ЦК
України). Такі підстави зокрема,
зазначені в статтях 599-601, 604-609 ЦК
України. Наявність судового рішення
про задоволення вимог кредитора, яке не
виконано боржником, не припиняє
правовідносин сторін кредитного
договору, не звільняє останнього від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України,
оскільки зобов'язання залишається
невиконаним належним чином відповідно
до вимог статей 526,599 ЦК України.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, не врахував вказаних
вимог закону та не звернув уваги, що
кредит надавався строком на 12 місяців
тобто до 31 березня 2010 року, в зв'язку з
чим прийшов до неправильного висновку
про солідарне стягнення з відповідачів
заборгованості зі сплати процентів за
користування кредитом, передбачених
договором за період з 25 жовтня 2010 року
по 13 травня 2013 року в розмірі 11 433,72 грн,
оскільки КС «Агро-кредит» після
закінчення строку дії кредитного
договору, у зв'язку з невиконанням
якого, має право на отримання сум,
передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи
рішення суду першої інстанції без змін,
вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України не
виконав, на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права уваги не звернув,
не перевірив доводів апеляційної
скарги, не зазначив конкретних
обставин та фактів, що спростовують
такі доводи.

За таких обставин, ухвалені судові
рішення в цій частині підлягають
скасуванню з підстав, передбачених ст.
338 ЦПК України, з передачею справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення Старобільського районного
суду Луганської області від 08
серпня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Луганської області від 23
вересня 2013 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді: Т.Л.
Ізмайлова В.І. Мартинюк М.І. Наумчук
Д.О. Остапчук