Єдиний унікальний номер 205/810/14-ц
№ 2-205/1869/2014
№ 205/810/14-ц
Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська у складі:
головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
територіальної громади в особі
Дніпропетровської міської ради, треті
особи Гаражний кооператив «Комунар» та
Друга дніпропетровська державна
нотаріальна контора про визнання права
власності на гараж в порядку
спадкування за законом, -
ОСОБА_1 23 січня 2014 року звернулася
до суду з позовом до відповідача
Дніпропетровської міськради та ГК
«Комунар», третя особа Друга
дніпропетровська держнотконтора про
визнання права власності на гараж в
порядку спадкування за законом.
Ухвалою судді Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 6 лютого 2014
року позов було залишено без руху, а
позивачу запропоновано протягом п'яти
днів з дня отримання копії ухвали
усунути недоліки, задля усунення яких 10
лютого 2014 року позивачем до суду було
подано виправлений позов з додатками.
Позивач у своєму позові
посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
її дідусь ОСОБА_3, після його смерті у
тому числі відкрилася спадщина у
вигляді гаражу АДРЕСА_1, який померлим
був придбаний у ОСОБА_4, про що останнім
було написано відповідну розписку.
Позивач є єдиною спадкоємицею, що
прийняла спадщину, після смерті свого
дідуся. Її мати, яка є спадкоємицею
першої черги після смерті ОСОБА_3,
відмовилася від спадщини на користь
позивача, бабуся на час відкриття
спадщини померла. Постановою про
відмову у вчиненні нотаріальної дії
від 18 січня 2014 року позивачу було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом на гараж у
зв'язку з відсутністю на нього
правовстановлюючих документів.
Позивач у своєму позові просила
визнати за нею право власності на гараж
АДРЕСА_1, в порядку спадкування за
законом після смерті діда ОСОБА_3,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач у своїй
заяві до суду справу просила
розглядати за її відсутності,
ухваливши заочне рішення, яким позовні
вимоги задовольнити.
Представник відповідача
тергромади в особі Дніпропетровської
міськради у судове засідання не
з'явився, про час та місце слухання
справи відповідач повідомлявся
належним чином, про що свідчить
особистий підпис представника на
розписці (а.с. 108), у своїй заяві до суду
представник відповідача судове
засідання просила відкласти у зв'язку з
зайнятістю в інших судових засіданнях.
Суд вважає зазначені у заяві причини
неявки представника відповідача у
судове засідання неповажними, оскільки
під час визначення 8 квітня 2014 року
наступної дати судового засідання нею
не було суд повідомлено про те, що вона
не може з'явитися до суду через
зайнятість в інших судових засіданнях,
а тому на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України
суд вважає можливим розгляд справи за
відсутності представника відповідача.
Представник третьої особи ГК «Комунар»
у судове засідання не з'явився, про час
та місце слухання справи третя особа
повідомлялася належним чином, у своїй
заяві до суду третя особа справу
просила розглянути за відсутності
свого представника, ухваливши рішення,
яким позовні вимоги задовольнити.
Представник третьої особи Другої
дніпропетровської держнотконтори у
судове засідання не з'явився, про час та
місце слухання справи третя особа
повідомлялася належним чином, у своїй
заяві до суду справу просила
розглянути за відсутності свого
Перевіривши матеріали справи,
оцінивши надані та добуті докази, суд
вважає позовну заяву такою, що не
підлягає задоволенню за наступних
Судом встановлено, що 29 листопада 1951
року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було
зареєстровано шлюб (а.с. 76 зворот).
ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 народилася донька ОСОБА_6 (а.с. 63
24 серпня 1974 року ОСОБА_6 зареєструвала
шлюб з ОСОБА_7 та змінила прізвище на
ОСОБА_6 (а.с. 63 зворот).
ІНФОРМАЦІЯ_3 у подружжя ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 народилася донька ОСОБА_1 (а.с. 61
9 жовтня 1999 року ОСОБА_1 зареєструвала
шлюб з ОСОБА_10 та змінила прізвище на
Таким чином, ОСОБА_3 і ОСОБА_1 між собою є
Згідно розписки від 5 грудня 1994 року
ОСОБА_4 в якості продажу гаража АДРЕСА_1
отримав від ОСОБА_3 грошові кошти у
розмірі 2 700 доларів США (а.с. 6). У
встановленому нормами ЦК України в
редакції 1963 року порядку договір
купівлі-продажу між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не
Рішенням виконкому Ленінської
районної Ради народних депутатів № 370
від 16 грудня 1994 року зазначений гараж
було переоформлено з ОСОБА_4 на ім'я
ОСОБА_3 (а.с. 24).

На підставі зазначеного рішення
виконкому ОСОБА_3 було прийнято в члени
ГК «Комунар» (а.с. 94), і він у
встановленому порядку сплачував
необхідні внески, як член кооперативу
(а.с. 9-15).

Право власності на зазначений гараж
ОСОБА_3 оформлено і зареєстровано не
було, що підтверджується листом КП
«ДМБТІ» Дніпропетровської облради №
3395 від 3 квітня 2014 року (а.с. 92) та
інформаційною довідкою з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
щодо об'єкта нерухомого майна (а.с. 115-116).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (а.с. 50).

На підставі ч. 2 ст. 1223 ЦК України у
разі відсутності заповіту, визнання
його недійсним, неприйняття спадщини
або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі неохоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261-1265 ЦК України.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені

після його смерті, той з подружжя, який
його пережив, та батьки.

Абзацом 1 частини 1 статті 1265 ЦК України
у п'яту чергу право на спадкування за
законом мають інші родичі спадкодавця
до шостого ступеня споріднення
включно, причому родичі ближчого
ступеня споріднення усувають від права
спадкування родичів подальшого
ступеня споріднення.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 1269 ЦК України
встановлено, що спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати нотаріусу
заяву про прийняття спадщини.

На підставі ч. 1 ст. 1273 ЦК України
спадкоємець за заповітом або за
законом може відмовитися від прийняття
спадщини протягом строку,
встановленого статтею 1270 ЦК України.
Заява про відмову від прийняття
спадщини подається нотаріусу за місцем
відкриття спадщини.

Після смерті ОСОБА_3, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1, 23 травня 2013 року позивач
звернулася до Другої
дніпропетровської держнотконтори з
заявою про прийняття спадщини (а.с. 49
зворот), дружина померлого ОСОБА_5
померла ІНФОРМАЦІЯ_4, тобто до його
смерті, тому до кола спадкоємців не
входила, донька померлого ОСОБА_8 від
прийняття спадщини заявою від 12 грудня
2013 року відмовилася на користь своєї
доньки ОСОБА_1 (а.с. 64).

Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК України
свідоцтво про право на спадщину
видається спадкоємцям після
закінчення шести місяців з часу
відкриття спадщини.

13 грудня 2013 року Другою
дніпропетровською держнотконторою
позивачу було видано свідоцтво про
право на спадщину за законом після
смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1,
на суму недоотриманої за дні життя
пенсії в Управлінні ПФ України в
Ленінському районі м. Дніпропетровська
за травень 2013 року у розмірі 1 970 гривень
66 коп, яке було зареєстровано в реєстрі
за № 2-1029 (а.с. 74).

13 грудня 2013 року Другою
дніпропетровською держнотконторою
позивачу було видано свідоцтво про
право на спадщину за законом після
смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1,
на грошові внески, які знаходяться в
ПАТ «ПриватБанк» у розмірі 30 542 гривень
14 коп та АТ «Ощадбанк» у розмірі 295
гривень 54 коп, яке було зареєстровано в
реєстрі за № 2-1027 (а.с. 74 зворот).

24 січня 2014 року Другою
дніпропетровською держнотконторою
позивачу було видано свідоцтво про
право на спадщину за законом після
смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1,
на грошові внески в АТ «Ощадбанк» у
розмірі 5 198 гривень 32 коп (а.с. 80 зворот).

Постановою про відмову у вчиненні
нотаріальної дії № 162/02-33 до с/с 351/2013 від
18 січня 2014 року Другою
дніпропетровською держнотконторою у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом на гараж АДРЕСА_1 позивачу
було відмовлено у зв'язку з відсутністю
у спадкоємця правовстановлюючих
документів на цей гараж (а.с. 72).

На підставі ст. 224 ЦК України в редакції
1963 року за договором купівлі-продажу
продавець зобов'язується передати
майно у власність покупцеві, а покупець
зобов'язується прийняти майно і
сплатити за нього певну грошову суму.

В обґрунтуванні позовних вимог ОСОБА_1
зазначає, що її дід придбав гараж
АДРЕСА_1, у ОСОБА_4, але з наданих
позивачем документів вбачається, що
договір купівлі-продажу спірного
гаражу між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не
укладався, ОСОБА_4 ОСОБА_3 було написано
розписку про отримання грошових коштів
за гараж, розписка була підписана лише
отримувачем грошей (а.с. 6), хоча за своїм
змістом відповідно до ст. 224 ЦК України
в редакції 1963 року договір
купівлі-продажу є двостороннім
договором, за яким продавець
зобов'язується передати майно у
власність покупцеві, а покупець
зобов'язується прийняти майно і
сплатити за нього певну грошову суму,
тобто між сторонами договору повинен
був бути укладений письмовий договір
купівлі-продажу з зазначенням
обов'язків, як покупця, так і продавця, і
підписаний ними обома. Надана суду
розписка свідчить лише про передачу
грошових коштів, що не може за своєю
правовою природою прирівнюватися до
договору купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 225 ЦК України в
редакції 1963 року право продажу майна,
крім випадків примусового продажу,
належить власникові.

Крім того, з рішення виконкому
Ленінської районної Ради народних
депутатів № 18 від 15 січня 1993 року (а.с. 95)
випливає, що і сам ОСОБА_4 не був
власником спірного гаража, з листа КП
«ДМБТІ» Дніпропетровської облради №
3395 від 3 квітня 2014 року (а.с. 92) та
інформаційної довідки з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
щодо об'єкта нерухомого майна (а.с. 115-116)
також видно, що право власності на
зазначений гараж за жодною особою
ніколи не оформлювалося і не
реєструвалося. Таким чином, ОСОБА_4
відповідно до положень ст. 225 ЦК України
в редакції 1963 року не мав права бути
продавцем спірного гаража, оскільки
право власності у нього на цей гараж
було відсутнє.

Також слід зазначити, що рішенням
виконкому Ленінської районної Ради
народних депутатів № 18 від 15 січня 1993
року (а.с. 95) та рішенням виконкому
Ленінської районної Ради народних
депутатів № 370 від 16 грудня 1994 року (а.с.
24) право власності не визнавалося,
спірний гараж цими рішеннями лише
переоформлювався, і на підставі цих
рішень особи без набуття права
власності ставали членами ГК «Комунар»
(а.с. 94).

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що у задоволенні позовних
вимог позивачу слід відмовити,
оскільки за життя у ОСОБА_3 були
відсутні підстави для набуття права
власності на спірний гараж.

З урахуванням того, що у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено,
судовий збір, який нею було сплачено
при поданні позову до суду, підлягає
віднесенню за її рахунок.

На підставі викладеного,
керуючись ч. 2 ст. 1223, ст. 1261, абз. 1 ч. 1 ст.
1265, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270, ч. 1 ст. 1273, ч. 1 ст.
1298 ЦК України, ст. ст. 224, 225 ЦК України в
редакції 1963 року, ст. ст. 10, 11, ч. 2 ст. 197,
209, 212-215, 218, ч. 1 ст. 224, ст. ст. 225, 226 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до
територіальної громади в особі
Дніпропетровської міської ради, треті
особи Гаражний кооператив «Комунар» та
Друга дніпропетровська державна
нотаріальна контора про визнання права
власності на гараж в порядку
спадкування за законом відмовити.

Судовий збір віднести за рахунок
ОСОБА_1.

Відповідачем може бути подано заяву
про перегляд заочного рішення протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення позивачем та третіми
особами може бути оскаржено в
апеляційний суд Дніпропетровської
області через Ленінський районний суд
м. Дніпропетровська протягом десяти
днів з дня отримання його копії.

Суддя