АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/1313/14
інстанції Кузьміна О.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року травня місяця 27 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого: Орловської Н.В.

Суддів: Майданіка В.В.

Кутурланової
О.В.

при секретарі : Гончар
К.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Херсоні цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2,
діючої від імені ОСОБА_3 на рішення
Суворовського районного суду м.
Херсона від 12 березня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
витребування майна з чужого
незаконного володіння,

В С Т А Н О В И Л А :

27 січня 2014 року ОСОБА_3 звернувся
до суду із позовом до ОСОБА_4 про
витребування майна з чужого
незаконного володіння вказуючи, що 1/2
частини квартири АДРЕСА_1 належить йому
на праві власності, а решту 1/2 цієї ж
квартири він успадкував, як
спадкоємець першої черги, після матері
ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1., оскільки
на день смерті постійно проживав із
спадкодавцем та прийняв спадщину.

Рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 15.01.2014р.
визнано незаконним видане ОСОБА_6
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом від 06.02.2013р., проте останній
уклав із ОСОБА_4 договір купівлі -
продажу від 12.02.2013р., що перешкоджає
здійсненню його права власності на
спадщину.

Просив витребувати у ОСОБА_4
спірну частину квартири.

Рішенням Суворовського районного
суду м. Херсона від 12 березня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
діюча від імені ОСОБА_3, просить рішення
суду скасувати, ухвалити нове про
задоволення позову посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення вимог
процесуального законодавства.

Заслухавши доповідача,
перевіривши законність рішення суду в
межах визначених ст. 303 ЦПК України,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню виходячи
з наступного.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог суд першої інстанції
виходив з того, що позивач за
відсутності у нього свідоцтва про
право власності на спірну частину
квартири в порядку спадкування не є її
власником, а тому права витребування
майна у добросовісного набувача за
договором, згідно діючого
законодавства, не має.

Проте такого висновку суд дійшов
внаслідок неправильного застосування
норм матеріального права.

Судом встановлено і підтверджено
наявними у справі письмовими
доказами, що квартира АДРЕСА_1
перебуває у спільній частковій
власності де позивачу, згідно
свідоцтва про право власності від 14
червня 2005р. належить 1/2 її частина.
Решта 1/2 частина цієї ж квартири
належала ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1. та за життя на випадок
своєї смерті заповіла належне їй майно
ОСОБА_6, який отримав свідоцтво про
право на спадщину за заповітом на
вказане майно. На підставі договору
купівлі - продажу від 12.02.2013р. продав
спірну частину квартири ОСОБА_4, який є
добросовісним набувачем вказаного
нерухомого майна.

За результатом вирішення спору
щодо права власності на спадкове майно
після смерті ОСОБА_5 рішенням
апеляційного суду Херсонської області
від 15 січня 2014р. визнано недійсним
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом від 06.02.2013р., видане ОСОБА_6,
оскільки суд визнав встановленим той
факт, що спадкоємець за заповітом у
визначений законодавством строк
спадщину не прийняв, а тому право на
спадкування не набув.

Рішенням Суворовського районного
суду м. Херсона від 01.11.2013р., в частині,
що залишена без змін цим же рішенням
суду апеляційної інстанції після його
апеляційного перегляду, відмовлено у
визнанні недійсним оспореного
позивачем договору купівлі - продажу
спірної частини квартири, укладеного
між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 та відмовлено у
задоволенні позовної вимоги про
визнання за ОСОБА_3 права власності на
спадкове майно за законом після смерті
матері ОСОБА_5 і скасуванні реєстрації
права власності на це ж майно за
ОСОБА_6 через наявність не скасованого
договору купівлі - продажу від 12.02.2013р.
спірної частини квартири.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 388 ЦК
України, якщо майно за відплатним
договором придбане в особи, яка не мала
права на його відчуження, про що
набувач не знав і не міг знати
(добросовісний набувач), власник має
право витребувати це майно від
набувача у разі, якщо майно вибуло із
володіння власника не з його волі.

Спадкоємець за заповітом ОСОБА_6,
згідно рішення суду права на спадщину
не набув, тоді як позивач ОСОБА_3, як
спадкоємець першої черги за законом, на
час відкриття спадщини проживав і був
зареєстрований у квартирі, частина
якої є спадковим майном, а також подав
заяву про прийняття ним спадщини як
спадкоємець першої черги за законом, а
тому за ч.3,5 ст.1268 ЦК України прийняв
спадщину, яка належить спадкоємцю з
моменту її відкриття незалежно від
часу прийняття.

До складу спадщини, згідно ст.1218 цього
Кодексу, входять всі права і обов'язки,
що належали спадкодавцеві на час
відкриття спадщини і не припинялись
внаслідок його смерті.

Статтею 396 ЦК України встановлено, що
особа, яка має речове право на чуже
майно, має право на захист цього права
відповідно до положень глави 29 ЦК
України, в тому числі і витребування
майна у добросовісного набувача.

Враховуючи, що спірна частина квартири,
яка належить до спадкового майна після
смерті ОСОБА_5, продана особою, яка
права власності на нерухоме майно та
її продаж не мала, тоді як спадкодавець
за життя волі на продаж цього майна не
мала, а тому спадкові права ОСОБА_3
підлягають захисту шляхом
витребування предмета спадкування у
набувача.

Оскільки суд першої інстанції
вказаним обставинам справи належної
оцінки не надав, не застосував норми
права, що підлягали застосуванню у
спірних правовідносинах, а також не
врахував правову позицію Верховного
Суду України, викладену у постанові
від 23.01.2013р. у справі № 6-164цс12, а тому
висновок про відмову у задоволенні
вимог про витребування спірної частини
квартири, не можна визнати правильним,
що є підставою для скасування рішення
та ухвалення нового про задоволення
цих вимог.

На підставі викладеного, ст.ст. 388,
1218, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 303, 307,
309 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, діючої
від імені ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Суворовського районного
суду м. Херсона від 12 березня 2014 року
скасувати і ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_3
задовольнити.

Витребувати у ОСОБА_4 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 1420 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає чинності негайно з моменту
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції з часу
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: