Справа № 536/2663/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року

Кременчуцький районний суд
Полтавської області в складі:

головуючого судді Степаненка Ю.І.,

за участю секретаря Левицької І.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кременчуці заяву ОСОБА_1
про перегляд заочного рішення,

В С Т А Н О В И В
:

Відповідач ОСОБА_1 15 грудня 2014
року звернувся до суду із заявою про
перегляд заочного рішення
Кременчуцького районного суду від 26
листопада 2014 року в цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 акціонерного
товариства “АІСЕ Україна” до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_1 про солідарне стягнення
з них на користь позивача
заборгованості за Угодою №179592 у сумі 59
394 гривень 53 копійок та судових витрат з
кожного відповідача по 197 гривень 98
копійок.

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до
суду із заявою про перегляд вказаного
заочного рішення, посилаючись на те, що
його копію, яка була направлена на його
адресу, він не отримував, а 03.12.2014 року
отримав його брат ОСОБА_5, який
поставив свій підпис на поштовому
повідомленні про вручення. Особисто
він дізнався про наявність судового
рішення 10 грудня 2014 року, коли
повернувся додому, де був відсутній
майже три місяці – з 20.09.2014 року. В цей
же день, 10 грудня 2014 року, він дізнався,
що на початку листопада 2014 року на його
адресу з Кременчуцького районного суду
Полтавської області надходила ухвала
суду від 03 листопада 2014 року про
відкриття провадження у справі з
копією позовної заяви та доданих до неї
документів, які отримала його баба
ОСОБА_6.

Про надходження на його адресу
документів його рідні не могли
повідомити, оскільки він в період з 20
вересня 2014 року по 20 листопада 2014 року
перебував за межами України (в
Ізраїлі), а після повернення до України
і до 10 грудня 2014 року - у місті Києві. Це
підтверджується електронними квитками
на літак. Тому він не мав можливості
прибути в судове засідання та надати
свої пояснення чи заперечення, а також
повідомити про це суд.

Позовні вимоги вважає незаконними
та необгрунтованими.

Він визнає, що 06.02.2009 року між ним,
відповідачем ОСОБА_4 та позивачем
укладено договір поруки. За цим
договором він зобов’язався солідарно
з іншим поручителем відповідати перед
позивачем за виконання боржником
ОСОБА_3 зобов’язань, що виникли з угоди
№179592 від 26.12.2007 року з додатками.

Дійсно ОСОБА_3 зобов’язання перед
позивачем не виконані. Однак,
відповідно до п.2.2 статті 2 договору
поруки від 06.02.2009 року строк виконання
боржником зобов’язань по сплаті
кожного ОСОБА_7 внеску настає щомісячно
кожного десятого числа місяця.

Пунктом 3.1 статті 3 договору поруки
визначено, що в разі невиконання
боржником зобов’язань по сплаті
одного або більше ОСОБА_7 внесків,
Співпоручителі зобов’язуються
сплатити Кредиторові грошові кошти в
розмірі несплачених боржником ОСОБА_7
внесків.

Одночасно, згідно з п.17.5. додатку №2
до угоди №179592 від 26.12.2007 року у випадку,
якщо Учасник системи, який отримав
автомобіль, не сплатить два або більше
послідовних або вибіркових ОСОБА_7
внесків, то такий учасник системи
зобов’язаний повністю одноразово
достроково оплатити всі ще не сплачені
внески.

В позовній заяві зазначено, що
ОСОБА_3 припинив сплачувати внески
починаючи з листопада 2012 року.

Таким чином вважає, що строк
виконання основного зобов’язання за
угодою №179592 від 26.12.2007 року та
відповідно його зобов’язань за
договором поруки від 06.02.2009 року настав
у грудні 2012 року.

У зв’язку з тим, що позивачем
станом на червень 2013 року (протягом
шести місяців з настання строку
виконання основного зобов’язання) не
пред’явлено вимоги до нього, як до
поручителя, порука припинилася.

Кредитором не визнається його право
як поручителя на припинення
зобов’язання за договором поруки від
06.02.2009 року, а тому він бажає захистити
своє право шляхом подання зустрічного
позову про визнання поруки такою, що
припинена, тобто після скасування
заочного рішення та призначення
справи до розгляду.

Тому просив переглянути заочне
рішення, скасувати його і призначити
справу до розгляду в загальному
порядку.

Представник позивача ОСОБА_2
акціонерного товариства “АІСЕ
Україна” в судове засідання не
з’явився, направив до суду заяву, в
якій заперечував проти скасування
заочного рішення, вказуючи, що
відповідач ОСОБА_1 не надав суду
належних доказів поважності неявки в
судове засідання та не надав доказів
неповного з’ясування судом обставин
по справі, що мають істотне значення
для вирішення справи. Відтак просив
відмовити в задоволенні заяви про
перегляд заочного рішення та
розглянути заяву без представника
позивача.

Сторони в судове засідання
не з’явилися, хоч були належним чином
повідомлені про час і місце розгляду
справи, що не перешкоджає розгляду
заяви.

Згідно п.1 ч.3 ст.231 ЦПК України у
результаті розгляду заяви про перегляд
заочного рішення суд може своєю
ухвалою залишити заяву без
задоволення.

Відповідно до ст.232 ЦПК України
заочне рішення підлягає скасуванню,
якщо судом буде встановлено, що
відповідач не з'явився в судове
засідання та не повідомив про
причини неявки з поважних причин і
докази, на які він посилається, мають
істотне значення для правильного
вирішення справи.

Заявник ОСОБА_1 не надав суду
доказів, які б вказували на те, що при
повторному розгляді справи, рішення
суду буде інше.

Його твердження у заяві про
перегляд заочного рішення та додані до
них документи, на які він посилається,
не мають істотного значення для
правильного вирішення справи, так як не
спростовують висновків суду у рішенні.

Судом в повній мірі були дотримані
вимоги статей 74, 76, 224 ЦПК України,
відповідач належним чином був
повідомлений про час і місце розгляду
справи, про що свідчить поштова
зворотна розписка на а.с. 43. Проте, він
не з’явився в судове засідання, своїх
пояснень чи заперечень до суду не
надав, тобто в силу диспозитивності
цивільного судочинства розпорядився
своїми процесуальними правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Отже, з урахуванням вище
викладеного, суд залишає заяву ОСОБА_1
про перегляд заочного рішення без
задоволення.

На підставі викладеного,
керуючись статтями 209,210, 231, 232 ЦПК
України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд
заочного рішення Кременчуцького
районного суду Полтавської області від
від 26 листопада 2014 року в цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 акціонерного
товариства “АІСЕ Україна” до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_1 про солідарне стягнення
з них на користь позивача
заборгованості за Угодою №179592 у сумі 59
394 гривень 53 копійок та судових витрат з
кожного відповідача по 197 гривень 98
копійок залишити без задоволення.

На ухвалу може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Полтавської області через
Кременчуцький районний суд протягом
п’яти днів з дня її проголошення. Якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п’яти днів з
дня отримання копії ухвали.

У разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення заочне рішення може бути
оскаржене в загальному порядку,
встановленому ЦПК України. У цьому разі
строк на апеляційне оскарження рішення
починає відраховуватися з дати
постановлення ухвали про залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення.

Суддя
Ю.
І. Степаненко