У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Юровської Г.В.,

суддів: Гончара В.П., Нагорняка
В.А.,

Мазур Л.М., Савченко
В.О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
поділ майна подружжя, за касаційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення
Олександрівського районного суду
Кіровоградської області від 27 вересня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Кіровоградської області від 16 січня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ
спільного майна подружжя.

Позивачка посилалась на те, що з 29
травня 1993 року по 11 червня 2012 року
перебувала в зареєстрованому шлюбі з
відповідачем. З 1995 року вони проживали
у АДРЕСА_1, який був подарований ОСОБА_4
його матір'ю. За час спільного
проживання ними, як подружжям, було
проведено численну кількість
перебудов для облаштування житла. Крім
того, у 2007 році ними за спільні кошти
був придбаний автомобіль.

ОСОБА_3 просила стягнути з відповідача
33 505 грн 50 коп. у рахунок відшкодування
1/2 частини витрат на
ремонтно-будівельні роботи в будинку
за період спільного сумісного
проживання та 5 577 грн 10 коп. вартості 1/2
частини за придбаний під час шлюбу
автомобіль, а також понесені судові
витрати.

Рішенням Олександрівського районного
суду Кіровоградської області від 27
вересня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Кіровоградської області від 16 січня 2014
року, позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 15 216
грн у рахунок відшкодування 1/2 частини
витрат на ремонтно-будівельні роботи в
будинку АДРЕСА_1 та 5 577 грн 10 коп.
вартості 1/2 частини транспортного
засобу. Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить змінити рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
задовольнити позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача на її користь
відшкодування 1/2 частини витрат на
ремонтно-будівельні роботи в будинку у
сумі 33 444 грн 75 коп. При цьому посилалась
на те, що вартість будинку збільшилась
до 66 889 грн 50 коп. (69 441 грн (вартість
будинку з урахуванням збільшення
загальної площі на 32,2 кв. м.) - 2 551
грн 50 коп. (вартість будинку з
урахуванням індексації за договором
дарування від 28 серпня 1992 року)).

В іншій частині судові рішення не
оскаржуються та, відповідно, в
касаційному порядку не переглядаються.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що право власності
на житловий будинок з надвірними
будівлями по АДРЕСА_1 зареєстровано за
ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом
на право власності на будинок,
довідками ОКП «Кіровоградське ООБТІ»,
довідкою сільської ради.

01 лютого 1989 року ОСОБА_5 склала заповіт,
яким все своє майно заповіла ОСОБА_6

Згідно з договором дарування від 28
серпня 1992 року ОСОБА_6 подарувала
вказаний будинок ОСОБА_4

Відповідно до довідки Івангородської
сільської ради зазначений будинок
належить відповідачу ОСОБА_4

Згідно з довідками ОКП «Кіровоградське
ООБТІ» по АДРЕСА_1 було самочинно
зведено: сарай літ. «З» розміром (8,2 x 4,56)
у 1998 році, прибудова «а1» розміром (3,32 x
5,5) + (6,57 x 2,43) в 1998 році, тераса літ. «а2»
розміром (2,65 x 2,85) в 1998 році, самочинно
збільшена житлова площа на 10,8 кв. м,
загальна площа збільшена на 32,2 кв. м.

Також встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4
перебували у зареєстрованому шлюбі з 22
травня 1993 року по червень 2012 року, від
якого мають дитину - ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, яка знаходиться на
утриманні позивачки.

Згідно з довідкою Івангородської
сільської ради Олександрівського
району Кіровоградської області
позивачка ОСОБА_3 проживає у АДРЕСА_1 з 16
листопада 1998 року по даний час.

Відповідно до довідки Івангородської
сільської ради згідно з рішенням
сімнадцятої сесії Івангородської
сільської ради у 1997 році АДРЕСА_1 була
перейменована на АДРЕСА_1.

Також судами встановлено, що в
житловому будинку з надвірними
будівлями АДРЕСА_1 були проведені
ремонтно-будівельні роботи.

Вирішуючи спір в частині відшкодування
1/2 частини витрат на
ремонтно-будівельні роботи у будинку,
суд першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що позивачка своєю
працею та за рахунок своїх коштів
примножила власність відповідача, а
тому має право на повернення
затрачених коштів.

При визначенні вартості витрат на
придбання матеріалів та оплату за
використання праці інших осіб суд,
враховуючи висновок експертизи, дійшов
висновку про те, що вартість
будівельно-ремонтних робіт, виконаних
сторонами, становить 30 442 грн (69 441 грн
(вартість будинку з урахуванням
збільшення загальної площі на 32,2 кв. м.)
- 39 019 грн (вартість будинку без
урахування збільшення загальної площі
на 32,2 кв. м).

Відповідно до ч. 1 ст. 62 СК України якщо
майно дружини, чоловіка за час шлюбу
істотно збільшилося у вартості
спільних трудових чи грошових затрат
або затрат другого з подружжя, воно у
разі спору може бути визнане за
рішенням суду об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко - і
відеозаписів і висновків експертів.

Частиною 1 ст. 143 ЦПК України
встановлено, що для з'ясування
обставин, що мають значення для справи
і потребують спеціальних знань у
галузі науки, мистецтва, техніки,
ремесла тощо, суд призначає експертизу
за заявою осіб, які беруть участь у
справі.

Згідно з висновком судової
будівельно-технічної експертизи від 08
серпня 2013 року № 968-969 з часу договору
дарування будинку в 1992 році до часу
проведення експертизи згідно з
наданими технічними паспортами на
будинок були виконані наступні
ремонтно-будівельні роботи: самочинно
збудовані прибудова літ. «а1» та тераса
літ. «а2», збільшено площу житлового
будинку із 41,30 кв. м до 73,50 кв. м,
побудовано сарай літ. «З», колодязь літ.
«К», убиральню літ. «О», ж/яму літ «Ж, Ш»,
огорожу, ворота, фіртку, замощення літ.
«П».

Вказаним висновком експертизи
встановлено, що вартість будинку з
урахуванням збільшення загальної
площі на 32,2 кв. м становить 69 441 грн,
вартість будинку без урахування
збільшення загальної площі на 32,2 кв. м -
39 019 грн.

Отже, судом правильно визначено
вартість будівельно-ремонтних робіт,
виконаних сторонами, у сумі 30 442 грн (69 441
грн (вартість будинку з урахуванням
збільшення загальної площі на 32,2 кв. м.)
- 39 019 грн (вартість будинку без
урахування збільшення загальної площі
на 32,2 кв. м)).

За таких обставин суд першої інстанції,
з висновком якого погодився
апеляційний суд, дійшов правильного
висновку про стягнення з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 15 216 грн у рахунок
відшкодування 1/2 частини витрат на
ремонтно-будівельні роботи в будинку
АДРЕСА_1.

З урахуванням вказаних норм колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ не знаходить
підстав для задоволення касаційної
скарги та вважає, що судові рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводи касаційної скарги про
неправильне застосування норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права безпідставні.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Олександрівського районного
суду Кіровоградської області від 27
вересня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Кіровоградської області від 16
січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Г.В. Юровська

Судді: В.П.
Гончар

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

В.О. Савченко