Провадження №2-з/761/305/2014
У Х В А Л А

12 вересня 2014 року суддя
Шевченківського районного суду м.
Києва Сіромашенко Н.В., розглянувши
заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення
позову ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Міський
комерційний банк» стягнення грошових
коштів за депозитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
позовом до Публічного акціонерного
товариства «Міський комерційний банк»,
в якому просить стягнути депозитні
грошові кошти за договором
банківського вкладу в сумі 71 813, 54 Євро,
що еквівалентно 1 287 594, 73 грн., 3% річних
від простроченої суми банківського
вкладу в розмірі 454, 49 Євро, що
еквівалентно 8 148, 86 грн.

В порядку забезпечення позову
позивач просив накласти арешт на
грошові кошти Публічного акціонерного
товариства «Міський Комерційний банк»
в межах ціни позову, а саме на 1 295 743, 59
грн., оскільки невжиття такого заходу
забезпечення позову, може утруднити
або зробити неможливим виконання
рішення суду.

Розглянувши заяву про
забезпечення позову, суд вважає, що
заява не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

У відповідності до ч.3 ст.151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду. При цьому
згідно до п. 1 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов
забезпечується, в тому числі,
накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб.

У відповідності до п.4 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 9 від
22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

При встановленні зазначеної
відповідності слід враховувати, що
вжиті заходи не повинні перешкоджати
господарській діяльності юридичної
особи або фізичної особи, яка здійснює
таку діяльність і зареєстрована
відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про
забезпечення позову, суд має брати до
уваги інтереси не тільки позивача, а й
інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів. Наприклад,
обмеження можливості господарюючого
суб'єкта користуватися та
розпоряджатися власним майном іноді
призводить до незворотних наслідків.

Приймаючи до уваги наведені норми
процесуального законодавства, з
врахуванням роз'яснення Верховного
Суду України, виходячи з оцінки
обґрунтованості доводів позивача щодо
необхідності вжиття заходів
забезпечення позову з урахуванням
розумності, обґрунтованості і
адекватності вимог заявника щодо
забезпечення позову; забезпечення
збалансованості інтересів сторін;
наявності зв'язку між заходом щодо
забезпечення позову і предметом
позовної вимоги, в тому числі,
спроможності заходів, який заявник
просить вжити у порядку забезпечення
позову, забезпечити фактичне виконання
судового рішення в разі задоволення
позову; імовірності утруднення
виконання або невиконання рішення суду
в разі невжиття таких заходів; суд
вважає, що заява про забезпечення
позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 151-153 УПК, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви
позивача ОСОБА_1 про забезпечення його
позову до Публічного акціонерного
товариства «Міський Комерційний Банк»
про стягнення грошових коштів за
депозитним договором.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду м. Києва протягом 5
днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: