Справа № 446/220/14-ц
Провадження № 2/161/3735/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

01 грудня 2014 року Луцький
міськрайонний суд Волинської області в
складі:

головуючого - судді
Кихтюка Р.М.,

при секретарі -
Стецюку Р.В.,

з участю представника відповідача -
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Луцька
справу за позовом Державної іпотечної
установи до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за договором
про іпотечний кредит, -

в с т а н о в и в :

Державна іпотечна установа звернулась
в суд з позовом до відповідачів про
стягнення заборгованості за договором
про іпотечний кредит.

Позовні вимоги мотивує тим, що 11.08.2008
року між комерційним банком ТзОВ
«Західінкомбанк» та ОСОБА_2 був
укладений договір про іпотечний кредит
№1108/08-961, за умовами якого останній
отримав грошові кошти в сумі 500000,00 грн.
строком по 11.08.2038 року зі сплатою 14,00%
річних.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань відповідачем ОСОБА_2 за
кредитним договором, між комерційним
банком ТзОВ «Західінкомбанк» та ОСОБА_3
був укладений договір поруки №
№1108/08-961/1 від 11.08.2008 року.

Вказує, що 16.10.2008 року між Державною
іпотечною установою та КБ ТзОВ
«Західінкомбанк» був укладений
договір відступлення права вимоги
№2079/08, згідно якого банк передав
установі всі права вимоги за договором
про іпотечний кредит, іпотечним
договором та договором поруки.

Зазначає, що відповідач ОСОБА_2 свої
зобов'язання щодо погашення
заборгованості не виконав і станом на
17.12.2013 року сума його боргу складає
679349,46 грн., з яких:459910,24 грн. - основна
сума, 175010,26 грн. - нараховані відсотки,
42388,33 грн. - пеня за прострочення сплати
кредитних коштів, 2040,63 грн. - інфляційні
втрати.

У зв'язку з чим, просить суд стягнути
солідарно з відповідачів на користь
Державної іпотечної установи вказану
заборгованість та судові витрати,
пов'язані з розглядом справи.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав з
підстав, викладених у заяві та просив
їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні просив в задоволенні позову
відмовити з підстав, викладених у
письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази в справі, суд прийшов до
висновку, що позов до задоволення не
підлягає з наступних підстав.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу.

Судом встановлено, що 11.08.2008 року між
комерційним банком ТзОВ
«Західінкомбанк» та ОСОБА_2 був
укладений договір про іпотечний кредит
№1108/08-961, за умовами якого останній
отримав грошові кошти в сумі 500000,00 грн.
строком по 11.08.2038 року зі сплатою 14,00%
річних (а.с. 9-12).

16.10.2008 року між Державною іпотечною
установою та КБ ТзОВ «Західінкомбанк»
був укладений договір відступлення
права вимоги №2079/08, згідно якого банк
передав установі всі права вимоги за
договором про іпотечний кредит,
іпотечним договором та договором
поруки.

Відповідно до умов п. 1.3. договору
відступлення права вимоги установа
передає, а банк приймає права вимоги за
договорами, вказаними в п. 1.1. цього
договору та у вимозі зворотнього
відступлення прав вимоги (а.с. 24).

Згідно п. п. 2.2., 2.3. договору
відступлення права вимоги пункт 1.3.
цього договору набирає чинності па
наступний робочий день з дня отримання
від установи вимоги. Установа має право
надіслати банку вимог на наступний
робочий день з дня прострочення
позичальником сплати чергового
платежу за іпотечним кредитом та
відсотків, згідно умов кредитного
договору, протягом двох місяців (а.с. 24).

Відповідно до умов п. 4.1. договору про
відступлення права вимоги, не пізніше
наступного робочого дня з дня
виявлення обставин, зазначених у
пункті 2.3. цього договору, установа
зобов'язана за допомогою державного
підприємства спеціального зв'язку або
електронної пошти НБУ доставити в банк
вимоги, у якій наводяться підстави для
набрання чинності пункту 1.3. нього
договору, визначається сума (розмір)
зобов'язань банку по зворотному
відступленню права вимоги та кінцева
дата для перерахування банком на
користь установи усіх платежів за
зворотне відступлення права вимоги
(а.с. 25).

Статтями 628, 629 ПК України передбачено,
що зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства. Договір с
обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з представлених доказів,
13.05.2010 року за вих. №2672-1 Державна
іпотечна установа надіслала на адресу
ПАТ «Західінкомбанк» повідомлення про
відступлення права вимоги за договором
про іпотечний кредит № 1108/08-961 від 11.08.2008
року зазначивши, що з 18.05.2010 року
вважаються відступленими права вимоги
за іпотечним кредитом, які були набуті
установою у відповідності до договору
відступлення права вимоги. При цьому,
банк зобов'язаний був здійснити не
пізніше 21.05.2010 року перерахування на
рахунок Державної іпотечної установи
коштів за відступлені права вимоги в
сумі 491 013,42 грн. (а.с. 72).

У зв'язку з простроченням банком щодо
перерахування на рахунок Державної
іпотечної установи коштів за
відступлені права вимоги в сумі 491 013,42
грн., іпотечна установа звернулась до
Господарського суду Волинської
області з позовом до ПАТ
«Західінкомбанк» про стягнення
вищевказаних коштів і рішенням
Господарського суду Волинської
області 16.08.2010 року даний позов
задоволено. В подальшому, постановою
Львівського апеляційного
господарського суду від 03.11.2010 року,
рішення Господарського суду
Волинської області від 16.08.2010 року
залишено без змін (а.с. 73-74, 75-77).

Таким чином, даними рішеннями було
встановлено, що в п. 1.3. договору
відступлення права вимоги, сторони
передбачили право Державної іпотечної
установи здійснити зворотне
відступлення права вимоги банку за
умови настання певних обставин,
зокрема, передбачених п. 2.3.1. - на
наступний робочий день з дня
прострочення позичальником сплати
чергового платежу за іпотечним
кредитом та відсотків, згідно умов
кредитного договору, протягом двох
місяців. У зв'язку з настанням
обставини, передбаченої п.п.2.3.1.
договору, 14.05.2010 року Державною
іпотечною установою було направлено
повідомлення (вимогу) про відступлення
права вимоги, відповідно до якого Банк
повідомлявся про те, що 18.05.2010 року
вважаються відступленими права вимоги
№ 2079/08 від 16.10.2018 року та вказувався
рахунок і сума заборгованості за
відступлені права, яку банк повинен
перерахувати Державній іпотечній
установі не пізніше 21.05.2010 року (а.с. 72).

Крім того, вищевказані обставини
підтверджуються ухвалою Апеляційного
суду Волинської області від 14.05.2013 року
у справі № 0308/17501/12 за позовом ІІАТ
«Західінкомбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення кредитної заборгованості та
ухвалою Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 08.08.2013 року, згідно яких в
позові ПАТ «Західінкомбанк» про
стягнення заборгованості з
відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3
відмовлено.

Крім того, відповідно ч. 10 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
якщо кредитодавець на основі умов
договору про надання споживчого
кредиту вимагає здійснення внесків,
строк сплати яких не настав, або
повернення споживчого кредиту, такі
внески або повернення споживчого
кредиту можуть бути здійснені
споживачем протягом тридцяти
календарних днів з дати одержання
повідомлення про таку вимогу від
кредитодавця. Якщо протягом цього
періоду споживач усуне порушення умов
договору про надання споживчого
кредиту, вимога кредитодавця втрачає
чинність.

Згідно з ст. ст. 1050, 1054 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець мас право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилась, та
сплати належних йому процентів.

Проте, як з'ясовано в судовому
засіданні, позивачем не представлено
жодних доказів звернення до
відповідачів з письмовою вимогою
достроково погасити всю суму боргу (як
строкову так і прострочену) за
договором про іпотечний кредит та
зазначенням відповідного терміну для
цього.

Таким чином, дослідивши та оцінивши
зібрані і досліджені докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги до задоволення не
підлягають.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК
України, ст. ст. 628, 629, 1050, 1054 ЦК України,
суд ,-

в и р і ш и в :

В задоволенні позову Державної
іпотечної установи до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
договором про іпотечний кредит -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Волинської області
через Луцький міськрайонний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Р.М.
Кихтюк