АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 177/3241/13-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/2410/К/14
Доповідач Митрофанова
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Митрофанової Л.В.

суддів - Остапенко В.О.,
Савіної Г.О.

при секретарі - Петренко К.І.

за участю: представника Служби
автомобільних доріг у
Дніпропетровській області - Мухи
Романа Анатолійовича;

представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі апеляційну
скаргу Служби автомобільних доріг у
Дніпропетровській області на рішення
Криворізького районного суду
Дніпропетровської області від 31 жовтня
2014 року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_3 до Служби автомобільних доріг у
Дніпропетровській області, треті особи
Софіївський районний відділ
внутрішніх справ Управління
міністерства внутрішніх справ України
у Дніпропетровській області, Дочірнє
підприємство "Дніпропетровський
облавтодор" Відкритого акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України"
про стягнення матеріальної та
моральної шкоди завданої власнику
транспортного засобу внаслідок
неналежного утримання автомобільних
доріг, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2013 року позивач звернувся з
позовом до Служби автомобільних доріг
у Дніпропетровській області, треті
особи Софіївський районний відділ
внутрішніх справ Управління
міністерства внутрішніх справ України
у Дніпропетровській області, Дочірнє
підприємство "Дніпропетровський
облавтодор" Відкритого акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України"
про стягнення матеріальної та
моральної шкоди завданої власнику
транспортного засобу внаслідок
неналежного утримання автомобільних
доріг і після остаточного уточнення
позовних вимог 18.07.2014 року просив суд
стягнути з Служби автомобільних доріг
у Дніпропетровській області 23 962 грн. - в
рахунок відшкодування матеріальних
збитків завданих пошкодженням
транспортного засобу, 8000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди,
зумовленої душевними стражданнями з
приводу пошкодження майна, а також 600
грн. витрат за проведення
автотоварознавчого дослідження
визначення суми збитків, 50 грн. за
перевірку розвалу-сходження, 59,76 грн.
витрат за направлення телеграми, а
також судові витрати по справі в сумі
469,46 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що 17.08.2012 року о 21-00
годині, в темну пору доби, керуючи
автомобілем марки Опель дн АЕ 5455 АВ, він
рухався по автомобільній дорозі
П'ятихатки-Апостолове-Зеленодольськ на
32 км. 600 м., з включеним дальнім світлом
фар, зі швидкістю 70 кмгод. Під час руху
він побачив попереду перешкоду, а саме
яму, але об'їхати її було неможливо,
оскільки на зустрічній смузі руху
рухався автомобіль, по бокам
автодороги були перешкоди, а дорожнє
покриття було вузьке. В цей момент він
відчув сильний удар з правого боку
автомобіля, а вийшовши з автомобіля
побачив, що праві передній та задній
скати і диски пошкоджені. Працівник
ДАІ, який прибув за його викликом,
здійснив замір ями, яка стала причиною
ДТП, розмір якої складав 1,8 м. на
дорожньому покриттю шириною 2,7 м., а
глибина до 9 см.

Вважаючи, що його вини в ДТП не має,
позивач наполягав на тому, що причиною
ДТП є неналежна якість дороги,
утримання якої відносить до
компетенції відповідача, а тому вважає,
що бездіяльність відповідача по
незабезпеченню виявлення неналежної
якості дороги та ремонту дороги є
причиною ДТП, знаходиться в причинному
зв'язку з наслідками ДТП, а тому просив
задовольнити позов.

Рішенням суду від 31 жовтня 2014 року
позовні вимоги позивача задоволені
частково, стягнуто з Служби
автомобільних доріг у
Дніпропетровській області на користь
ОСОБА_3 24 612 грн., в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди, 1000
грн., в рахунок відшкодування моральної
шкоди, 256 грн. 20 коп., в рахунок оплати
судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач
ставить питання про скасування рішення
суду та ухвалення нового рішення по
справі про відмову у задоволенні
позовних вимог позивача посилаючись на
те, що суд першої інстанції, всупереч ч.1
ст. 143 ЦПК України, ч.1 ст.1166 ЦК України,
дійшов висновку про наявність
причинно-наслідковому зв'язку між
станом автомобільної дороги та ДТП без
призначення експертизи. Розмір
матеріальної шкоди, завданої позивачу
необґрунтований, оскільки звіт № 297/12
від 09.10.2012 року про оцінку вартості
матеріального збитку, згідно ст. 57 ЦПК
України, не є доказом по справі, в
даному випадку також відсутній
висновок експертизи про розмір
завданої матеріальної шкоди.

Крім того, позивачем не надано доказів
спричинення йому моральної шкоди.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Так судом першої інстанції
встановлено, що 17.08.2012 року о 21 годині,
ОСОБА_3 керуючи належним йому на праві
власності автомобілем Опель Вектра д/з
НОМЕР_1, рухаючись зі сторони м.
П'ятихатки в сторону м. Кривого Рогу, в
с. Мар'янівка Софіївського району, по
автодорозі
П'ятихатки-Апостолове-Зеленодольськ на
32 км. 600 м., з ввімкненим дальнім світлом
фар та з допустимою швидкістю 80-90 кмгод,
виявив на автодорозі яму. Не маючи
можливості її об'їхати, оскільки на
зустрічній смузі руху рухався
автомобіль, з обох боків були перешкоди
для руху, а дорога була вузькою, він
в'їхав у неї та відчув при цьому сильний
удар в праву частину автомобіля.
Технічної можливості зупинити
автомобіль позивач не мав. В результаті
ДТП автомобіль було пошкоджено. Час,
місце та обставини ДТП, яка мала місце
17.08.2012 року за участю водія ОСОБА_3
підтверджується протоколом про
адміністративне правопорушення від
17.08.2012 року, схемою місця ДТП з якої
вбачається, що в місці ДТП на
дорожньому покритті мала місце вибоїна
діаметром 1,3 м., глибиною від 5 см. до 9 см.

Наведені обставини також встановлено
та підтверджено постановою
Саксаганського районного суду м.
Кривого Рогу від 06.11.2012 року, якою
провадження у справі про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КупАП закрито,
у зв'язку з відсутністю в його діях
складу адміністративного
правопорушення.

З додатку до протоколу про
адміністративне правопорушення
вбачається, що автомобіль позивача
Опель АЕ 5455 АВ у вказаній ДТП отримав
видимі (зовнішні) пошкодження:
деформовані передні та задні праві
диски (легкосплавні), розрубана задня
права шина. Аналогічні пошкодження
автомобіля зафіксовані в довідці ДАІ
Софіївського РВ, а також
підтверджуються письмовими
поясненнями ОСОБА_5, яка в момент ДТП
перебувала в салоні автомобіля Опель
Вектра в якості пасажира.

Протоколом огляду транспортного
засобу від 24.09.2012 року здійсненого
судовим експертом автотоварознавцем
ОСОБА_6, встановлено характер та обсяг
пошкоджень автомобіля, висновком
експертного авто товарознавчого
дослідження встановлено розмір
матеріального збитку завданого
пошкодженням автомобіля, що становить
14195,02 грн., а ремонтною калькуляцією
визначено орієнтовну вартість
відновлювального ремонту, яка склала
24004 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог позивача суд першої
інстанції виходив з того, що ДТП
сталося з вини служби автомобільних
доріг Дніпропетровської області, тобто
відповідача по справі, тому саме
відповідач має відшкодовувати шкоду
завдану позивачу своєю бездіяльністю.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, виходячи з наступного.

Згідно з ч.3 ст. 386 ЦК України власник,
права якого порушені, має право на
відшкодування завданої йому
матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 22 ЦК України
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільних
прав, має право на їх відшкодування, при
цьому збитками є втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі. Збитки
відшкодовуються в повному обсязі.

Стаття 1166 ЦК України визначає, що
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про
дорожній рух» власники доріг, вулиць та
залізничних переїздів або
уповноважені ними органи несуть
відповідальність за створення
безпечних умов руху на дорогах, вулицях
та залізничних переїздах, що
знаходяться у їх віданні. Власники
доріг, керівні працівники
дорожньо-експлуатаційних
організацій несуть
відповідальність, якщо
дорожньо-транспортна пригода
сталася з їх вини.

Відповідно до ст. 11 Закону «Про
автомобільні дороги» основними
обов'язками органу
державного управління
автомобільними дорогами загального
користування, серед іншого, є: розробка
та реалізація заходів з безпеки
дорожнього руху; забезпечення
безперервних, безпечних, економічних
та зручних умов руху транспортних
засобів з нормативними технічними
характеристиками і навантаженнями;
організація будівництва,
реконструкції, ремонту та утримання
автомобільних доріг за
встановленими для них
будівельними нормами, державними
стандартами і нормами; виявлення
аварійно-небезпечних місць (ділянок) та
місць концентрації
дорожньо-транспортних пригод на
автомобільних дорогах і здійснення
заходів щодо їх ліквідації; завчасне
оповіщення користувачів автомобільних
доріг про строки та порядок
тимчасового обмеження або припинення
руху транспортних засобів.

Стаття 13 Закону України «Про
автомобільні дороги», визначає. що саме
орган державного управління
автомобільними дорогами
загального користування відповідає,
серед іншого, за стан
автомобільних доріг загального
користування відповідно до діючих
норм та фінансування; якість робіт з
проектування, будівництва,
реконструкції, ремонту та утримання
автомобільних доріг загального
користування; а також за відшкодування
збитків користувачам автомобільних
доріг

загального користування у порядку,
визначеному законом.

Пункт 11 Постанови КМ України від 30
березня 1994 р. N 198 «Про затвердження
Єдиних правил ремонту і утримання
автомобільних доріг, вулиць,
залізничних переїздів, правил
користування ними та охорони»
визначає, що власники дорожніх об'єктів
або уповноважені ними органи,
дорожньо-експлуатаційні організації
зобов'язані: відшкодовувати в
установленому законодавством порядку
збитки власникам транспортних засобів,
якщо дорожньо-транспортна пригода
сталася внаслідок незадовільного
утримання доріг, вулиць,
залізничних переїздів.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається із матеріалів справи
Органом управління Державної служби
автомобільних доріг України в
Дніпропетровській області є - служба
автомобільних доріг у
Дніпропетровській області, яка є
юридичною особою.

Автодорога Т-04-19
П'ятихатки-Апостолове-Зеленодольськ,
км. 18+804 - км. 84+230 знаходиться на балансі
вказаної служби, а тому саме вказана
служба, зобов'язана була утримувати
вказану дорогу у належному стані,
відповідно державних стандартів, тому
суд першої інстанції дійшов вірного
висновку про те, що ДТП сталася з вини
служби автомобільних доріг
Дніпропетровської області, яка і має
відшкодовувати шкоду завдану позивачу
своєю бездіяльністю.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд першої інстанції, всупереч ч.1 ст. 143
ЦПК України, ч.1 ст.1166 ЦК України, дійшов
висновку про наявність
причинно-наслідковому зв'язку між
станом автомобільної дороги та ДТП без
призначення експертизи по справі не
можуть бути підставою для скасування
рішення та відмови позивачу у
задоволенні позову з огляду на
наступне.

На підтвердження
причинно-наслідкового зв'язку між
станом автомобільної дороги та ДТП
позивачем надано постанову
Саксаганського районного суду м.
Кривого Рогу від 06.11.2012 року, якою
провадження у справі про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КупАП закрито,
у зв'язку з відсутністю в його діях
складу адміністративного
правопорушення та додаток до протоколу
про адміністративне правопорушення із
якого вбачається, що автомобіль Опель
АЕ 5455 АВ у вказаній ДТП отримав видимі
(зовнішні) пошкодження: деформовані
передні та задні праві диски
(легкосплавні), розрубана задня права
шина. Аналогічні пошкодження
автомобіля зафіксовані в довідці ДАІ
Софіївського РВ, а також
підтверджуються письмовими
поясненнями ОСОБА_5, яка в момент ДТП
перебувала в салоні автомобіля Опель
Вектра в якості пасажира.

Згідно з ч.4 ст. 61 ЦПК України постанова
у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкова для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено постанову суду, з питань чи
мали місце ці дії та вчинені вони цією
особою.

Постановою Саксаганського районного
суду м. Кривого Рогу від 06.11.2012 року
встановлено той факт, що вказана ДТП
сталася не з вини водія ОСОБА_3,
вказаний факт є доведеним і
доказуванню не підлягає, а тому доводи
відповідача в частині того, що
відсутній причинно-наслідковий зв'язок
між станом автомобільної дороги та ДТП
є необґрунтованим, а зворотного
відповідачем не доведено.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

В суді апеляційної інстанції
представнику відповідача роз'яснено
ст.ст. 10,60 ЦПК України та встановлено,
що для спростування наданих позивачем
даних про причинно-наслідковий зв'язок
між станом автомобільної дороги та ДТП
відповідачем не заявлялось клопотання
про призначення експертизи, в той час
як відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК
України, саме відповідач має довести
обставини на які він посилається
заперечуючи позовні вимоги.

Також не можуть бути підставою для
скасування законного рішення доводи
апеляційної скарги про те, що розмір
матеріальної шкоди, завданої позивачу
необґрунтований, оскільки звіт № 297/12
від 09.10.2012 року про оцінку вартості
матеріального збитку, згідно ст. 57 ЦПК
України, не є доказом по справі, в
даному випадку також відсутній
висновок експертизи про розмір
завданої матеріальної шкоди.

Так, ч.1 ст. 57 ЦПК України передбачено, що
доказами по справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

На підтвердження спричиненого
матеріального збитку позивачем суду
першої інстанції надано звіт № 297/12 від
09.10.2012 року, який відповідно до вимог ч.1
ст. 57 ЦПК України, колегія суддів вважає
належним та допустимим доказом по
справі.

Крім того, у зв'язку із незгодою та для
спростування розміру матеріального
збитку відповідачем, відповідно до
вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не надано
належних доказів та не заявлялось
клопотання про призначення експертизи.

Доводи апеляційної скарги про те, що
позивачем не надано доказів
спричинення йому моральної шкоди
колегія суддів не може прийняти до
уваги, оскільки потрапляння людини у
дорожньо-транспортну пригоду саме по
собі є стресом, у зв'язку із чим людина
переживає моральні страждання, крім
того позивачем були обґрунтовані
вимоги про відшкодування шкоди, та суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку про часткове задоволення цих
позовних вимог в розмірі 1000 грн. з
урахуванням п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995
року з подальшими змінами «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди».

В іншій частині рішення суду не
оскаржено.

Отже, на думку колегії суддів,
вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції в досить повному обсязі
встановив права і обов'язки сторін,
обставини по справі, перевірив доводи і
дав їм правову оцінку, ухвалив рішення
яке відповідає вимогам закону.

На підставі викладеного колегія суддів
вважає, що висновки суду відповідають
обставинам справи та вимогам закону, а
тому, підстав, для скасування рішення
суду немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Служби
автомобільних доріг у
Дніпропетровській області відхилити.

Рішення Криворізького районного суду
Дніпропетровської області від 31 жовтня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий:

Судді: