22-ц/775/620/2014(м)
Єдиний унікальний номер 221/124/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/620/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Троян Л.Г.
Доповідач Ігнатоля Т.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області у
складі:

головуючого Ігнатоля Т.Г.,

суддів Гаврилової Г.Л.,
Попової С.А.,

при секретарі Бєльченко Б.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк»)
до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Приват Банк» на рішення
Волноваського районного суду
Донецької області від 13 березня 2014
року,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року позивач звернувся
до суду з даним позовом. Посилався на
те, що 28 грудня 2006 року він, відповідно
до кредитного договору №DOVWRX86340072, надав
відповідачу кредит в сумі 1479,50 грн., зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 12% на рік на суму
залишку заборгованості, з кінцевим
терміном повернення 28 грудня 2007 року.
Відповідач умови договору не виконав, у
зв'язку з чим, станом на 23 грудня 2013
року,утворилася заборгованість за
процентами за користування кредитом - 4
309,81 грн., пеня за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором -8790,04 грн.,
штраф - 500 грн. (фіксована частина), штраф
- 654,99 грн. (процентна складова),
загальна сума 14254,84 грн., які позивач
просив стягнути з боржника, а також
відшкодувати витрати на оплату
судового збору у сумі 243,60 грн.

Рішенням Волноваського районного
суду Донецької області від 13 березня 2014
року ПАТ «КБ «Приватбанк» відмовлено
у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивач
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги банку, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи та неправильне
застосуванням норм матеріального
права.

Представник ПАТ КБ
«ПриватБанк» в судове засідання
апеляційного суду не з'явився, будучи
належним чином повідомленим про час та
місце розгляду справи. Відповідач
подав заяву про розгляд справи у його
відсутність, просив скаргу відхилити,
а рішення суду залишити без зміни. Тому,
відповідно до ч.2 ст.305 та 197 ЦПК України,
справа розглянута у відсутність
сторін та без технічної фіксації
судового процесу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Судом встановлено і це
підтверджується матеріалами справи,
що 28 грудня 2006 року між Закритим
акціонерним товариством «Комерційний
банк «ПриватБанк», правонаступником
якого є Публічне акціонерне товариство
«Комерційний банк «ПриватБанк» та
ОСОБА_1 було укладено договір
№DOVWRX86340072, на підставі якого банк
надав відповідачу кредит в сумі 1479,50
грн. зі сплатою відсотків за
користуванням кредитом в розмірі 12 % на
місяць на суму залишку заборгованості
за кредитом, з кінцевим терміном
повернення 28 грудня 2007 року, який він
отримав в той же день, що підтверджено
власним підписом на заяві позичальника
(а.с.7).

Як вбачається з розрахунку
заборгованості, відповідач взяті на
себе зобов'язання не виконав та,
станом на 23 грудня 2013 року, сума
заборгованості становить 14 254,84 грв.,
яка складається з : заборгованості за
відсотками за користування кредитом -
14309,81 грв.; пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором -
8790,04 грв.; штрафу - 500 грн. (фіксована
частина) та штрафу - 654,99 грв. (процентна
складова) (а.с. 5-6).

Відмовляючи в позові про
стягнення суми заборгованості з
ОСОБА_1, суд виходив з того, що
позивачем пропущено строк позовної
давності.

Між тим, колегія суддів не
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції, оскільки вони не
відповідають обставинам справи та
вимогам закону.

Відповідно до ст.257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст. 259 ЦК України, позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.
Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Згідно зі ст.253 ЦК України, перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Згідно з ч.5 ст.261 ЦК України, за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

У відповідності з ч.ч. 2. 3 ст. 264 ЦК
України, позовна давність
переривається у разі пред'явлення
особою позову до одного із кількох
боржників, а також якщо предметом
позову є лише частина вимоги, право на
яку має позивач. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново. Час, що минув до переривання
перебігу позовної давності, до нового
строку не зараховується.

Відповідно до п.5.5 умов надання
споживчого кредиту термін позовної
давності по вимогам про стягнення
кредиту, відсотків за користування
кредитом, винагороди, неустойки - пені,
штрафів за даним Договором
встановлюється сторонами тривалістю 5
років.

Як вбачається з матеріалів справи,
на підставі заяви ПАТ «КБ «Приват Банк»
06 листопада 2008 року Волноваським
районним судом Донецької області
видано судовий наказ про стягнення з
ОСОБА_1 1887,56 грв., яка утворилася станом
на 07 жовтня 2008 року та складається з
заборгованості по тілу кредиту - 679,65
грв.; заборгованості за відсотками за
користування кредитом - 809,92 грв;
заборгованості по комісії - 118,35 грв.
та пені - 279,64 грв. (а.с. 4,36-38).

На підставі судового наказу було
відкрите виконавче провадження, яке
знаходилося на виконанні відділу
державної виконавчої служби
Волноваського районного управляння
юстиції. Постановою державного
виконавця від 20 травня 2010 року
виконавчий лист було повернуто ПАТ КБ
«ПриватБанк», як стягувачу, у зв'язку з
тим, що місцезнаходження боржника не
було встановлено - за місцем
реєстрації його вказаним у виконавчому
документі ( а.с. 39).

З розрахунку заборгованості
ОСОБА_1, копії його паспорту, заяви
боржника про скасування судового
наказу, яка наведена в ухвалі від 14
березня 2014 року, вбачається, що
боржник дійсно був зареєстрований в
АДРЕСА_1 , однак, не проживав за місцем
реєстрації, фактичне місце його
проживання було в АДРЕСА_2, про зміну
місця проживання він банк не
повідомляв; з жовтня 2008 року будь - яких
платежів ним не здійснювалося; станом
на 7 жовтня 2008 року у нього існувала
прострочена заборгованість за тілом
кредиту в сумі 679,65 грв.

Оскільки, погашення
заборгованості за судовим наказом не
відбулося, то відповідно договірні
правовідносини між сторонами не
припинилися і банк мав право
нараховувати пеню та проценти.

З урахуванням видачі судового
наказу, повернення його без виконання
у травні 2010 року, положень ст.264 ЦК
України, умов кредитного договору щодо
збільшення строку позовної давності,
та дати пред'явлення позову - 16 січня 2014
року, колегія суддів вважає, що строк
позовної давності для звернення до
суду з вимогами позивачем не пропущено.

Однак, вирішуючи справу, суд першої
інстанції на наведене уваги не звернув
та помилково дійшов до висновку про
пропущення строку позовної давності,
який не відповідає обставинам справи
і вимогам закону, що є підставою для
задоволення апеляційної скарги та
скасування рішення суду з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позову банку з таких
підстав.

Відповідно до ст.509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію або
утриматися від певної дії, а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку.

У відповідності з вимогами ст.ст.
525,526, ЦК України, одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу і в
установлений строк їх виконання.

Згідно з вимогами ст.546, 549 цього
Кодексу, виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою.
Неустойкою є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Відповідно до ч.2 ст.551 цього
Кодексу, розмір неустойки може бути
встановлений договором.

Згідно зі ст. 611 даного Кодексу, у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Колегія суддів вважає, що оскільки
зобов'язання за кредитним договором
ОСОБА_1 не виконані, тому,
заборгованість, яка утворилася станом
на 23 грудня 2013 року підлягає стягненню
з боржника.

Проте, колегія суддів не може
погодитися з розміром заборгованості.

Відповідачем заявлялося в суді
про застосування строків позовної
давності ( а.с. 29).

З розрахунку заборгованості
вбачається, що проценти за
користування кредитом нараховані за
період з 7 жовтня 2008 року по 23 грудня
2013 року в розмірі 4309,81 грв.

Виходячи з умов договору, з
урахуванням 5 річного терміну позовної
давності, який передбачений договором,
проценти повинні бути нараховані за
період з 31 грудня 2009 року по 23 грудня 2013
року і розмір їх становить 3290,67 грв. (
1829,06 - 809,92=1019,14; 4309,81 -1019,14 = 3290,67).

Відповідно до ч.1 ст. 549 та ч. 3 ст. 551
ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею)
є грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові
у разі порушення боржником
зобов'язання.

Згідно зі ст.258 цього Кодексу,
позовна давність до вимог про
стягнення неустойки застосовується в
один рік.

У відповідності з положеннями п. 5.1
Умов надання споживчого кредиту, при
порушенні позичальником будь - якого
із зобов'язань, передбачених Заявою та
п.3.2.2 та 3.2.3 даних Умов Банк має право
нарахувати, а позичальник
зобов'язується сплатити Банку пеню в
розмірі 0,15 % від суми простроченого
платежу, але не менше 1 грв. за кожний
день прострочення платежу.

Виходячи з наведених норм закону
щодо скорочених строків позовної
давності до вимог про стягнення пені
та умов договору, колегія суддів
вважає, що пеня повинна бути стягнута
за період з 29 грудня 2012 року по 23 грудня
2013 року та її розмір за вказаний
період буде становити 2 596,25 грв.( 6473,43
-279,64=6193,79; 8790,04 - 6193,79 = 2596,25).

У зв'язку зі зміною розміру
процентів та пені, не може
залишатися без зміни і процентна
складова штрафу.

Згідно з п.5.3 договору про
споживчий кредит, при порушенні
позичальником строків по будь - якому з
грошових зобов'язань, передбачених
договором більш ніж на 30 днів,
позичальник зобов'язаний сплатити
банку штраф у розмірі 500 грв. + 5% від
суми заборгованості.

Оскільки в суму заборгованості
входить заборгованість за процентами
та пеня, що разом становить 5 886,92 грв.
(2,596,25 грв.+ 3290,67 грв. = 5886,92), розмір
процентної складової штрафу (5%) від
цієї суми буде становити 294,35 грв. (
5886,92х5:100).

Таким чином, загальна сума
заборгованості, яка підлягає
стягненню з відповідача на користь ПАТ
КБ «Приват Банк», станом на 23 грудня 2013
року, становить 6 181,27 грв. та
складається з: заборгованості за
відсотками за користування кредитом в
сумі 3290,67 грв.; пені - 2596,25 грв.;
фіксованої частини штрафу -500 грв. та
процентної складової штрафу - 294,35 грв.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з
відповідача на користь ПАТ «КБ «Приват
Банк» підлягає стягненню судовий збір
в розмірі 243,60 грв. за подачу позову та
121,80 грв. за подачу апеляційної скарги,
а всього 365,40 грв.

Керуючись ст.ст. 307,309,313-314,316 ЦПК
України, колегія суддів,-

в и р і ш и л
а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Рішення Волноваського районного суду
Донецької області від 13 березня 2014
року скасувати.

Позов Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«ПриватБанк» задовольнити частково.

Стянути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Приват Банк»
заборгованість за кредитним договором
від 28 грудня 2006 року, яка утворилася
станом на 23 грудня 2013 року, в розмірі 6
181,27 грв. та складається з:
заборгованості за відсотками за
користування кредитом в сумі 3290,67 грв.;
пені - 2596,25 грв.; фіксованої частини
штрафу -500 грв. та процентної складової
штрафу - 294,35 грв.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Приват Банк»
витрати на оплату судового збору в
розмірі 365,40 грв.

Рішення набирає законної сили
з моменту проголошення і може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Судді