Справа №601/2440/14-ц
Провадження № 2/601/1003/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2014 року
Кременецький районний суд
Тернопільської області в складі:
головуючого судді Зембри Є.Й.,

за участю секретаря Логвинюк
Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
Сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Біла криниця», інтереси
якого представляє Кашуба В’ячеслав
Володимирович про визнання договору
купівлі-продажу квартири в житловому
будинку дійсним та визнання права
власності житлового будинку, -

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні позивачка
заявлені позовні вимоги підтримала та
просить визнати договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 09
лютого 2007 року дійсним та визнати право
власності на вказану квартиру.

Вона також пояснила, що в 1988 році її
сім'ї була надана вище вказана
квартира, в якій вони фактично
проживають до сьогодні.

Позивачка також пояснила, що тільки 9
лютого 2007 року між СВК «Біла криниця»
та нею був укладений договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, яким
були обумовлені усі необхідні істотні
умови договору, а також те, що на
сьогоднішній день даний договір є не
посвідчений нотаріально, оскільки
голова правління СВК «Біла криниця»
ухиляється від нотаріального
посвідчення договору.

В судовому засіданні представник
відповідача заявлені позовні вимоги
визнав та просить їх задоволити.

Він також пояснив, що у зв'язку з тим, що
СВК «Біла криниця» на даний час не веде
господарської діяльності, а тому
відсутні кошти на нотаріальне
посвідчення договору купівлі-продажу
даної квартири.

Представник відповідача також пояснив,
що дійсно квартира, на яку хоче ОСОБА_1
визнати право власності знаходилася на
балансі СВК «Біла криниця».

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні
пояснив, що двічі, а саме 05 березня та 15
квітня 2007 року він отримав від
позивачки прояви Г.В. кошти в сумі по 10500
гривень, які він від свого імені
перерахував на рахунок СВК «Біла
криниця».

Він також пояснив, що разом з
позивачкою зверталися до голови СВК
«Біла криниця» по питанню
нотаріального посвідчення договору
купівлі-продажу квартири, однак
останній ухилявся від нотаріального
посвідчення договору, посилаючись на
те, що у сільськогосподарського
виробничого кооперативу відсутні
кошти на посвідчення даного договору.

Суд, дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін приходить
до переконання про відмову в
задоволенні позову з наступних
підстав.

Відповідно до статей 626-629 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства. Договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до пункту 13 постанови
Пленуму Верховного Суду України №9 від
16 листопада 2009 року «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними»,
вирішуючи спір про визнання правочину,
який підлягає нотаріальному
посвідченню, дійсним, необхідно
перевіряти, чи підлягав правочин
нотаріальному посвідченню, чому він не
був нотаріально посвідчений, чи дійсно
ухилялася сторона від його посвідчення
і чи немає підстав для визнання
правочину нікчемним (невідповідність
умовам законодавства). У кожному
конкретному випадку підлягає
встановленню, який правочин вчинено та
яка форма передбачена саме для цього
правочину законом, що діяв на момент
вчинення.

З договору купівлі-продажу житлового
будинку від 09 лютого 2007 року
вбачається, що між сторонами виникли
правовідносини з купівлі-продажу
нерухомого майна, які регулюються
нормами глави 54 ЦК України.

Відповідно до статті 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає, або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає, або зобов'язується
прийняти майно (товар) і оплатити за
нього певну грошову суму.

Згідно статті 334 ЦК України (в редакції
чинній на момент укладення договору
купівлі-продажу) встановлено, що право
власності на майно за договором, який
підлягає нотаріальному посвідченню,
виникає у набувача з моменту такого
посвідчення або з моменту набрання
законної сили рішенням суду про
визнання договору, не посвідченого
нотаріально, дійсним. Якщо договір про
відчуження майна підлягає державній
реєстрації, право власності у набувача
виникає з моменту такої реєстрації.

Отже, права на нерухоме майно, які
підлягають державній реєстрації,
виникають з дати такої реєстрації
відповідно до закону. До 01 січня 2013 року
правочини щодо нерухомості підлягали
державній реєстрації, а з 01 січня 2013
року при нотаріальному посвідченні,
нотаріус виконує одночасно функцію і
державного реєстратора.

Відповідно до частини 1 статті 209 ЦК
України (в редакції, чинній на момент
укладення договору купівлі-продажу)
правочин, який вчинений у письмовій
формі, підлягає нотаріальному
посвідченню лише у випадках,
встановлених законом або домовленістю
сторін.

Згідно статті 657 ЦК України договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації, крім договорів
купівлі-продажу майна, що перебуває в
податковій заставі.

Відповідно до частини 1 статті 220 ЦК
України (в редакції, чинній на момент
укладення договору купівлі-продажу) у
разі недодержання сторонами вимоги
закону про нотаріальне посвідчення
договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до частини 2 статті 220 ЦК
України (в редакції, чинній на момент
укладення договору купівлі-продажу),
якщо сторони домовилися щодо усіх
істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і
відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася
від його нотаріального посвідчення,
суд може визнати такий договір дійсним.
У цьому разі наступне нотаріальне
посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до частини 1 статті 210 ЦК
України правочин підлягає державній
реєстрації лише у випадках,
встановлених законом. Такий правочин є
вчиненим з моменту його державної
реєстрації.

Відповідно до частини 3 статті 640 ЦК
України договір, який підлягає
нотаріальному посвідченню або
державній реєстрації, є укладеним з
моменту його нотаріального
посвідчення або державної реєстрації,
а в разі необхідності і нотаріального
посвідчення, і державної реєстрації - з
моменту державної реєстрації.

Отже, на підставі вищенаведеного норма
частини 2 статті 220 ЦК України не
застосовується щодо правочинів, які
підлягають і нотаріальному
посвідченню, і державній реєстрації,
оскільки момент вчинення таких
правочинів відповідно до статей 210 та 640
ЦК України пов'язується з державною
реєстрацією, тому вони є неукладеними і
не створюють прав та обов'язків для
сторін.

Виходячи із системного аналізу
правовідносин, що склалися між
учасниками судового процесу та норм
цивільного законодавства станом на
дату виникнення спірних правовідносин,
суд приходить до висновку, що спірний
договір купівлі-продажу квартири
підлягав, як нотаріальному
посвідченню, так і державній
реєстрації.

Слід також відмітити те, що
представником відповідача не надано
жодних доказів того, що за СВК «Біла
криниця» було зареєстроване спірне
майно, а представлена лише копія
інвентарного списку основних засобів,
яка не є документом, який би
підтверджував право власності
відповідача на квартиру.

Крім цього, представником відповідача
не наведено жодних відомостей за які
саме кошти збудований житловий будинок
в якому знаходиться квартира, чи за
кошти господарства чи за кошти
соцкультупобуту, які на той час
виділялися державою для будівництва
житла в сільській місцевості, а тому у
випадку останнього, приватизація житла
повинна була проводитися безкоштовно.

Отже, дослідивши усі обставини справи,
судом встановлено, що позивачкою не
доведено безповоротного ухилення
відповідача від нотаріального
посвідчення договору купівлі-продажу,
оскільки він постійно з'являється в
судові засідання, наявний за місцем
праці та місцем проживання, тому може
з'явитися в нотаріального контору для
укладення договору купівлі-продажу
належним чином, а мотивація
представника відповідача, що в СВК
«Біла криниця» відсутні кошти на
вчинення нотаріальної дії не є
підставою для звернення до суду з
позовом про визнання договору
купівлі-продажу квартири дійсним та
визнання права власності на квартиру,
оскільки суд в своїй діяльності не
повинен підміняти інші державні органи
та установи.

З урахуванням встановленого, правових
підстав для визнання договору
купівлі-продажу від 09 лютого 2007 року
дійсним, суд не вбачає.

Враховуючи вищенаведене, керуючись
Постановою Пленуму Верховного Суду
України №9 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» від 06 листопада
2009 року, статтею 19 ЗУ «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», статтями 209, 210, 220,
334, 392, 626-629, 640 ЦК України, статтями 10,15, 30,
88, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Біла криниця», інтереси
якого представляє Кашуба В’ячеслав
Володимирович про визнання договору
купівлі-продажу квартири в житловому
будинку дійсним та визнання права
власності житлового будинку -
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Тернопільської області через
Кременецький районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий: