У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2014 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Кадєтова О.В.,
розглянувши касаційну скаргу
ОСОБА_2 на рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 10 квітня 2014 року та ухвалу
Апеляційного суду Волинської області
від 05 червня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Волинської обласної спілки
споживчих товариств про визнання
правочину недійсним,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до Луцького
міськрайонного суду Волинської
області з позовом до Волинської
обласної спілки споживчих товариств
про визнання правочину недійсним,
посилаючись на те, що 01 січня 2007 року
між позивачем та відповідачем було
укладено договір оренди торговельного
місця, а також 01 січня 2008 року додаткову
угоду до вказаного договору оренди.
Вважав, що зміст цього правочину
ініційований та складений на користь
Волинської обласної спілки споживчих
товариств з чисельними порушеннями
публічного порядку, під впливом обману,
шляхом насильства, без відповідного
дозволу Луцької міської ради та з
іншими порушеннями. Ще 20 листопада 1998
року адміністрація Луцького
госпрозрахункового ринку звернулась
до позивача ОСОБА_2 вимагаючи негайно
заключити договір оренди
торгівельного місця, на якій
знаходиться його приватний торговий
кіоск № НОМЕР_1. Заключаючи даний
договір про оренду торгівельного
місця, позивач вважав, що сплачує за
оренду земельної ділянки, площею 60 кв.
м. В січні 2007 року з вимогою укласти
договір оренди торгівельного місця до
позивача звернулась адміністрація
Волинської обласної спілки споживчих
товариств, з погрозами про розірвання
договорів у будь-який час, демонтажу
приватного кіоску позивача,
адміністрація Волинської обласної
спілки споживчих товариств з року в рік
примушувала і примушує законного
власника до переукладання договорів
оренди торгівельного місця на вигідних
тільки Волинській обласній спілці
споживчих товариств умовах, з
постійним підвищенням ціни орендної
плати. Позивачу стало відомо, що Спілка
орендує цю земельну ділянку у Луцької
міської ради, а отже, має право на
укладання тільки договорів суборенди
даної комунальної ділянки.

Просив суд визнати договір № 9953 оренди
торгівельного місця від 01 січня 2007
року, в тому числі додаткову угоду до
договору від 01 січня 2008 року
недійсними.

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 10 квітня 2014
року, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Волинської області
від 05 червня 2014 року, у задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 порушує
питання про скасування вищезазначених
судових рішень та ухвалення нового
рішення, яким задовольнити позов,
мотивуючи свої вимоги порушенням
судами попередніх інстанцій норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження у
справі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановленні в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що укладений між сторонами
договір оренди торгового місця та
додаткова угода до нього не суперечать
закону, не порушують публічний порядок
і спрямовані на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ними.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень не дають
підстав для висновку, що судами
попередніх інстанцій при розгляді
справи допущено неправильне
застосування норм матеріального чи
порушення норм процесуального права,
які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК
України як підстави для скасування
рішень.

На підставі наведеного та керуючись п.
5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_2 до Волинської обласної
спілки споживчих товариств про
визнання правочину недійсним.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.В.
Кадєтова