РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2014 року Хмельницький
міськрайонний суд в складі:

головуючої - судді Демінської А.А.,

з участю секретаря судового засідання
Підвальної Є.З.,

представника позивача - Афадєєва В.В.,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача- ОСОБА_7.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Хмельницький
цивільну справу за позовом Повного
товариства "ХН-Ломбард" Баранова С.О. і
компанія" до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про
визнання договору позики недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2014 року позивач звернувся до
суду з вище вказаним позовом, в якому
просив визнати недійсним договір
позики № 8 від 26.04.2010 року, що укладений
ОСОБА_4 від імені ПТ «ХН-Ломбард»
Балканкар-сервіс і компанія" та ОСОБА_2,
посилаючись на те, що 26 квітня 2010 року
ОСОБА_2 та ОСОБА_4, який виступав від
імені ПТ «ХН-Ломбард» Балканкар-сервіс
і компанія" був підписаний договір
позики № 8, за умовами якого ОСОБА_2 як
позикодавець нібито надала ПТ
«ХН-Ломбард» позику в сумі 158000 грн.
строком до 26.11.2011 р. зі сплатою
процентів в розмірі 5% від суми позики
на місяць. Про існування даного
договору позики керівництву ПТ
«ХН-Ломбард» стало відомо лише у серпні
2014 р., після ознайомлення представника
позивача з матеріалами цивільної
справи № 686/5303/14-ц за позовом ОСОБА_2 до
ПТ "ХН-Ломбард" Баранова С.О. і компанія"
про стягнення боргу в сумі 291070,12 грн.
Вважає, що договір позики №8 від 26.04.2010
року підлягає визнанню недійсним з
кількох підстав. По-перше, він
підписаний представником юридичної
особи ПТ «ХН-Ломбард» ОСОБА_4, який діяв
на підставі довіреності, нотаріально
посвідченої 09.02.2010 р., якою ОСОБА_4 був
уповноважений укладати (підписувати)
лише такі договори позики, за якими
позивач виступає позикодавцем, тоді як
права на укладення договорів позики, за
якими ПТ «ХН-Ломбард» виступає
позичальником, згідно з виданою
довіреністю у ОСОБА_4 не було, більше
того, отримання ломбардом грошових
коштів у позику від фізичної особи
(ОСОБА_2.), яка не є учасником ломбарду,
суперечить вимогам діючого
законодавства, а отже договір позики
від 26.04.2010 р. не відповідає вимогам ч. 1
ст. 238 ЦК України, згідно з якою
представник може бути уповноважений на
вчинення лише тих правочинів, право на
вчинення яких має особа, яку він
представляє. По-друге, договір позики є
укладеним з моменту передання грошей
або інших речей, визначених родовими
ознаками, а у Ломбарду відсутні
будь-які документи, які підтверджували
б отримання в позику коштів від ОСОБА_2
та виплату позивачем відсотків за
користування позикою. По-третє, ОСОБА_4
повідомив, що кошти від ОСОБА_2 він
отримував як приватна особа, до каси
Ломбарду їх не вносив та використав на
власні потреби, тобто, формально діючи
на підставі довіреності, виданої ПТ
"ХН-Ломбард", при підписанні договору
позики від 26.04.2010 р. діяв не у інтересах
ПТ «ХН-Ломбард», а у своїх власних
інтересах, що суперечить вимогам
закону та свідчить про зловживання
представником за довіреністю своїми
повноваженнями.

В судовому засіданні представник
позивача заявлені позовні вимоги
підтримав і просить їх задовольнити з
мотивів, викладених в позовній заяві.
Крім того, вважає, що строк позовної
давності не пропущено, а також звертає
увагу суду на те, що до складання
спірного договору в його остаточній
редакції стосунку не має і при його
підписанні присутній не був.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
та її представник проти позову
заперечили, вказавши, що насправді
ОСОБА_2 укладала договір саме з
ломбардом, а не з ОСОБА_4 як фізичною
особою, у приміщенні відділення ПТ
«ХН-Ломбард» Баранова С.О. і компанія»
за адресою вул. Подільська, 53, к. 9 в м.
Хмельницькому, на договорі підписався
представник та поставив печатку
установи. Обов'язок ведення
бухгалтерських документів
покладається саме на установу, яка
отримала кошти, тому пояснення
позивача щодо відсутності у них
документів про отримання від ОСОБА_2 та
видачу їй коштів свідчить про те, що
вони або приховують дані документи, щоб
уникнути виконання зобов'язання, або
працівники позивача їх належним чином
не оформляли. Крім цього, обставини
щодо укладення спірного договору
позики були встановлені рішенням
апеляційного суду Хмельницької
області від 22 жовтня. 2014 року.
Зазначають також, що директор
Хмельницького відділення ПТ
«ХН-Ломбард» Баранова С.О. і компанія»
Сторожук А.М. та представник позивача
Афадєєв В.В. були присутні під час
укладення договору і після того, як в
травні 2013 року ОСОБА_2 дізналася, що
відділення ломбарду у Хмельницькому
закрилося, вона телефонувала саме до
цього представника позивача з метою
дізнатися, що відбувається. Крім того,
за підписом Сторожука А.М. їй
видавалася довідка про суму виплачених
процентів за договором позики від 26
квітня 2010 року № 8. До Сторожука А.М. як
директора відділення ломбарду вона
також телефонувала за свої кошти,
надані ломбарду. Керівництво ломбарду
знало про наявність спірного договору
і оскільки з моменту його укладення
синуло понад три роки, вважає, що
позивачем було пропущено строк
позовної давності. За сукупності
вказаних обставин просять в позові
відмовити.

В судовому засіданні співвідповідач
ОСОБА_4 суду пояснив, що позовні вимоги
визнає повністю, оскільки він позичив
гроші у ОСОБА_2 на власні потреби,
надавши їй розписку про це, однак
згодом вона попросила, аби в неї не було
підстав хвилюватися за свої кошти, аби
він підписав для неї договір позики
коштів від імені ломбарду як юридичної
особи. Він погодився, оскільки
поступився її наполяганням. В той же
час він не думав, що це може потягти для
ломбарду негативні наслідки, оскільки
тривалий час справно повертав ОСОБА_2
позичені кошти та відсотки за
користування ними - з власних коштів, а
не належних ломбарду. Згодом змінив
свої пояснення і вказав, що кошти
позичав не в ОСОБА_2, а в її чоловіка, а з
ОСОБА_2 взагалі ніяких відносин не мав.
Проценти за користування позикою
дійсно іноді виплачувались ОСОБА_2 в
відділенні ломбарду через касу, однак
не коштами ломбарду, а залишеними для
цієї мети в касі власними коштами
ОСОБА_4

Свідок Сторожук А.М. в судовому
засіданні пояснив, що він за весь час
діяльності Хмельницького відділення
ломбарду (позивача) був єдиним
директором відділення і ОСОБА_4
фактично був його керівником, оскільки
по довіреності представляв інтереси
всього товариства. Йому стало відомо
про оспорюваний договір від третіх
осіб, однак коштів ломбард від ОСОБА_2
не отримував і процентів їй не
виплачував. Він особисто при укладенні
договору не був присутній і кошти йому
не передавалися. ОСОБА_4 часто залишав
свої кошти в касі для виплати іншим
людям, однак свідок не обговорював з
ним договорів, на виконання яких це
робилось.

Заслухавши пояснення представників
сторін, відповідачів, показання свідка,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що в позові слід відмовити з
наступних мотивів.

Рішенням Апеляційного суду
Хмельницької області від 22.10.2014 року в
цивільній справі № 686/5303/14-ц за позовом
ОСОБА_2 до ПТ «ХН-Ломбард» Баранова С.О.
і Компанія» про стягнення боргу було
встановлено, що 26.04.2010 року між фізичною
особою ОСОБА_2 та ПТ «ХН-Ломбард
«Балканкар-сервіс» в особі ОСОБА_4, що
діяв на підставі довіреності,
посвідченої 9.02.2010 року приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, було
укладено договір позики № 8, згідно
якого позикодавець ОСОБА_2 надала
позичальнику ПТ «ХН-Ломбард
«Балканкар-сервіс» позику в сумі 158000
грн. на розвиток матеріально-технічної
бази позичальника. Позичальник за
договором позики не виконав своїх
зобов'язань щодо повернення боргу
ОСОБА_2 у визначений договором строк,
лише за період з 26.05.2010 року по 26.03.2013
року сплатив відсотків на загальну
суму 274885 грн.

У відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Тому суд критично оцінює і не бере до
уваги пояснень позивача, показань
свідка та довідку № 14 від 18.08.2014 року,
надану позивачем та наявну в
матеріалах справи, щодо того, що кошти
насправді не були отримані позивачем
від ОСОБА_2 і відсотки їй позивач не
виплачував. Відтак посилання позивача
на неукладеність оспорюваного
договору позики з огляду на вимоги абз.
2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України (договір позики є
укладеним з моменту передання грошей
або інших речей, визначених родовими
ознаками) є безпідставними.

Не знайшли свого підтвердження в
судовому засіданні пояснення позивача
щодо відсутності в ОСОБА_4 повноважень
на укладення спірного договору,
оскільки, як вбачається з довіреності,
посвідченої 9.02.2010 року приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, за нею
ОСОБА_4 був уповноважений на
представництво інтересів ПТ
«ХН-Ломбард «Балканкар-Сервіс» і
Компанія» з питань укладення будь-яких
угод цивільно-правового характеру, з
правом підписання договорів позики
грошей.

При цьому, згідно частин 1, 3 ст. 91 ЦК
України, юридична особа здатна мати
такі ж цивільні права та обов'язки
(цивільну правоздатність), як і фізична
особа, крім тих, які за своєю природою
можуть належати лише людині. Юридична
особа може здійснювати окремі види
діяльності, перелік яких
встановлюється законом, після
одержання нею спеціального дозволу
(ліцензії).

Як вбачається з витягу є Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців від 27.05.2013
року, наявної в матеріалах справи,
видами діяльності позивача
(правонаступника ПТ «ХН-Ломбард
«Балканкар-Сервіс» і Компанія») є інші
види кредитування та надання інших
фінансових послуг (крім страхування та
пенсійного забезпечення).

Таким чином, ОСОБА_4 був належним чином
уповноважений на укладення
оспорюваного в даній справі договору.
Обмеження на прийняття коштів,
належних ломбарду, в вище зазначеній
довіреності відсутнє, тому суд не бере
до уваги і довідку позивача № 15 від
19.08.2014 року, наявну в матеріалах справи.

Згідно ч. 1 ст. 232 ЦК України, правочин,
який вчинено внаслідок зловмисної
домовленості представника однієї
сторони з другою стороною, визнається
судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Як роз'яснено в п. 22 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.2009 року
N 9 «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», для визнання
правочину недійсним на підставі
статті 232 ЦК необхідним є
встановлення умислу в діях
представника: представник усвідомлює,
що вчиняє правочин всупереч інтересам
довірителя та бажає (або свідомо
допускає) їх настання, а також
наявність домовленості представника
однієї сторони з іншою стороною і
виникнення через це несприятливих
наслідків для довірителя.

Суд не приймає визнання позову ОСОБА_4,
оскільки в судовому засіданні він
пояснив, що при підписанні
оспорюваного договору не передбачав і
не припускав, що його укладення може
будь-яким чином зашкодити ломбарду,
інтереси котрого він представляв.

Тим самим ані з пояснень ОСОБА_4, ані з
будь-яких інших доказів в ході судового
розгляду не було встановлено, що
представник усвідомлював, що вчиняє
правочин всупереч інтересам
довірителя та бажав (або свідомо
допускав) їх настання.

Крім того, позивачем не було надано
суду жодних належних та допустимих
доказів наявності самої зловмисної
домовленості ОСОБА_4 як представника
однієї сторони з ОСОБА_2 як іншою
стороною оспорюваного договору, тоді
як ОСОБА_2 факт такої домовленості
категорично заперечує, а пояснення
свідка Сторожука А.М. в цій частині
судом критично оцінюються і не
беруться до уваги, оскільки він не зміг
пояснити, з яких конкретно джерел йому
відомо про обставину наявності
договору позики між ОСОБА_2 та особисто
ОСОБА_4 Крім того, свідок пояснив, що про
оспорюваний договір, обставини його
укладення, наявність або відсутність
зловмисної домовленості він з ОСОБА_4
не говорив та під час укладення
договору присутній не був.

Також не може бути взята до уваги в
обґрунтування заявлених позовних
вимог і копія витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців від 16.01.2014
року, оскільки в ній вказані відомості
щодо створення відділення позивача у м.
Хмельницький за адресою вул.
Грушевського, 63, тоді як в тексті
оспорюваного договору вказано
відділення за адресою Подільська, 53.

За таких обставин в позові слід
відмовити в повному обсязі. При цьому
суд не враховує в якості підстави
відмови в позові обставини пропуску
позивачем строку позовної давності,
про який заявлено відповідачем ОСОБА_2
та її представником, оскільки сплив
строку позовної давності є самостійною
підставою для відмови в позові в тому
разі, якщо суд знайде вимоги позовної
заяви обґрунтованими, чого у даній
справі встановлено не було.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 5, 8, 10, 11, 60, 212 - 215 ЦПК України, ст. ст. 91,
203, 215, 232, 1046 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові Повного товариства
"ХН-Ломбард" Баранова С.О. і компанія" до
ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання договору
позики недійсним - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Апеляційного суду
Хмельницької області через
Хмельницький міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які були
відсутні під час його проголошення - з
дня отримання копії рішення.

Суддя:

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна і резолютивна частини)

15 грудня 2014 року Хмельницький
міськрайонний суд в складі:

головуючої - судді Демінської А.А.,

з участю секретаря судового засідання
Підвальної Є.З.,

представника позивача - Афадєєва В.В.,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача- ОСОБА_7.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Хмельницький
цивільну справу за позовом Повного
товариства «ХН-Ломбард» Баранова С.О. і
компанія» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про
визнання договору позики недійсним, -

ВИРІШИВ:

В позові Повного товариства
«ХН-Ломбард» Баранова С.О. і компанія»
до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання договору
позики недійсним - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Апеляційного суду
Хмельницької області через
Хмельницький міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які були
відсутні під час його проголошення - з
дня отримання копії рішення.

Суддя: