Справа № 466/5066/13-ц
У Х В А Л А

26 грудня 2014 року

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді
Едера П.Т.

при секретарі
Репета К.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові справу за позовом
Львівської міської ради до фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, треті особи: третя міська
комунальна клінічна лікарня,
управління комунальної власності
департаменту економічної політики
Львівської міської ради, приватний
нотаріус Романчук - ОСОБА_4, приватне
підприємство «Наш ринок» про
встановлення нікчемності договорів
купівлі - продажу та визнання права
власності, -

у с т а
н о в и в :

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова від 28.04.2014 р. задоволено
позов Львівської міської ради до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: третя
міська комунальна клінічна лікарня,
управління комунальної власності
департаменту економічної політики
Львівської міської ради, приватний
нотаріус Романчук - ОСОБА_4, приватне
підприємство «Наш ринок» про
встановлення нікчемності договорів
купівлі - продажу та визнання права
власності, зокрема встановлено
нікчемність договору купівлі-продажу
від 06.09.2010 року, який укладений між
ОСОБА_1 та ОСОБА_3, встановлено
нікчемність договору купівлі-продажу
від 06.09.2010 року, який укладений між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, визнано за
територіальною громадою м. Львова в
особі Львівської міської ради право
власності на адміністративно-побутову
будівлю, загальною площею 129,3 кв.м. та
нежитлову будівлю, загальною площею 143,1
кв.м., які знаходяться за адресою: м.
Львів, вул. Раппопорта, 8.

Позивач у справі - Львівська міська
рада звернулась до суду з заявою,
котрою просила суд ухвалити додаткове
рішення у справі за позовом Львівської
міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2,
треті особи: Приватний нотаріус ОСОБА_5,
ПП «Наш ринок» про встановлення
нікчемності договорів купівлі-продажу
та визнання права власності, яким
застосувати наслідки недійсності
договору купівлі-продажу
адміністративно - побутової будівлі,
позначеної на плані літ. «0-2», загальною
площею 129,3 кв.м., що знаходиться по вул.
Раппопорта, 8 у м. Львові, який укладений
06.09.2010 року між Бураг.ом ОСОБА_6 та
ОСОБА_3, та договору купівлі-продажу
нежитлової будівлі, позначеної на
плані літ. «Г-1», загальною площею 143,1
кв.м., що знаходиться по вул. Раппопорта,
8 у м. Львові, який укладений 06.09.2010 року
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, застосувавши до
сторін двосторонню реституцію.

Таку заяву обґрунтувала тим, що
відповідно до ст. 216 ЦК України
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. При цьому
вимога про застосування наслідків
недійсності нікчемного правочину може
бути пред'явлена будь-якою
заінтересованою особою. Посилаючись на
ст. 216 ЦК України, у позовній заяві від
26.01.2011 року № 1104/вих.-134 та заявах від
04.10.2013 року та від 12.12.2013 року, Львівська
міська рада просила суд застосувати
наслідки недійсності цих договорів,
застосувавши до сторін двосторонню
реституцію. Однак, при прийнятті
рішення від 28.04.2014 року у вказаній
справі Шевченківський районний суд м.
Львова не вирішив даного питання, що є
на думку позивача підставою для
ухвалення додаткового рішення.

В судовому засіданні Представник
Львівської міської ради ОСОБА_7 заяву
підтримала, надала пояснення, що є
аналогічними до викладеного в тексті
самої заяви, додатково просила суд при
ухваленні додаткового рішення про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину, скасувати
державну реєстрацію права власності
відповідача. Просила заяву
задовольнити та ухвалити додаткове
рішення у цій справі.

Прокурор прокуратури Шевченківського
району м. Львова ОСОБА_8, що діє в
інтересах держави в особі Львівської
міської ради, висловив думку про
безпідставність вимог заяви про
ухвалення додаткового рішення,
вважаючи, що суд при вирішенні спору по
суті вирішив такий у відповідності із
заявленими позовними вимогами.

Представник Відповідача ОСОБА_1-
ОСОБА_9, що діє на підставі довіреності

Заперечив проти ухвалення додаткового
рішення у цій справі про, що подав суду
письмові заперечення та аналогічні до
них пояснення. Просив відмовити у
винесенні додаткового рішення.

Представник третьої особи ПП «Наш
Ринок» ОСОБА_10 у судовому засіданні
висловився у підтримку заяви про
ухвалення додаткового рішення, вважає,
що суд може ухвалити додаткове рішення,
оскільки без такого є не вирішений спір
щодо визнання за територіальною
громадою м. Львова в особі Львівської
міської ради право власності, не
позбавивши права власності особи,
котра являється власником майна, яке є
предметом спору.

Інші сторони в судове засідання
повторно не з’явились, участь
уповноважених представників не
забезпечили, про причини неявки суд не
повідомили, хоча про час та місце
розгляду справи повідомлялись у
встановленому порядку, належним чином.

Згідно ч. 3 ст. 220 ЦПК України особи, суд
ухвалює додаткове рішення після
розгляду питан в судовому засіданні з
повідомленням сторін. Їх присутність
не є обов’язковою.

За таких обставин суд вважає за можливе
розгляд справи проводити за
відсутності осіб, котрі не з’явились в
судове засідання.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали та
з’ясувавши обставини справи, суд
дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що у поданій
позивачем позовній заяві до
Шевченківського районного суду від
26.01.2011 р., з урахуванням заяви про
уточнення позовних вимог від 11.01.2012 р.
міститься вимога про застосування
наслідків недійсності оспорюваних
договорів у вигляді двосторонньої
реституції.

Рішенням Шевченківського районного
суду від 23.01.2012 р. у справі за позовом
Львівської міської ради до ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_2, третьої особи -
приватного нотаріуса Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
про визнання недійсними договорів
купівлі-продажу та визнання права
власності на будівлі, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Львівської області від 23.01.2013 р. у
задоволенні позову відмовлено
повністю за безпідставністю позовних
вимог (в тому числі і щодо вимоги про
застосування наслідків недійсності
оспорюваних договорів
купівлі-продажу).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 17.04.2013р. рішення
Шевченківського районного суду від
23.01.2012р. та ухвалу апеляційного суду
Львівської області від 23.01.2013р. в
частині вирішення позовних вимог про
визнання права власності на будівлі за
територіальною громадою м. Львова в
особі Львівської міської ради
скасоване, справу в цій частині
передано на розгляд до суду першої
інстанції. В решті рішення
Шевченківського районного суду від
23.01.2012 р. та ухвалу апеляційного суду
Львівської області від 23.01.2013р.
залишено без змін. Таким чином судом
вже вирішена позовна вимога про
застосування наслідків недійсності
договорів у вигляді двосторонньої
реституції.

При новому розгляді справи позивачем
подано заяву від 04.10.2013 р. про уточнення
позовних вимог шляхом зміни підстави
позову, в якій зокрема покликався
нікчемність правочинів, як таких що
порушують публічний порядок. Тому
просив суд задоволити позовні вимоги
Львівської міської ради щодо визнання
права власності на будівлі за
територіальною громадою м. Львова в
особі Львівської міської ради. Як
бачимо, позивач змінює саме підстави
позову, а не предмет, тому вимога про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину ним не
заявляється.

В подальшому позивачем подано заяву
від 12.12.2013р. про збільшення позовних
вимог, в якій просив встановити
нікчемність правочинів та визнати за
територіальною м. Львова в особі
Львівської міської ради право
власності на будівлі. Знову ж таки,
позивачем не заявлялася вимога про
застосування наслідків недійсності
нікчемних правочинів.

Відповідно до ч. 1 статті 11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, суд не може виходити за
межі заявлених вимог і виносити
рішення по вимогах, які не були
предметом спору.

Згідно із ч.5 ст. 216 ЦК України, Вимога
про застосування наслідків
недійсності нікчемного правочину може
бути пред'явлена будь-якою
заінтересованою особою. При цьому суд
може (але не зобов'язаний) застосувати
наслідки недійсності нікчемного
правочину з власної ініціативи.

Відповідно ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що
ухвалив рішення, може за заявою осіб,
які беруть участь у справі, чи з власної
ініціативи ухвалити додаткове рішення,
якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної
вимоги, з приводу якої сторони подавали
докази і давали пояснення, не ухвалено
рішення; 2)суд, вирішивши питання про
право, не зазначив точної суми грошових
коштів, які підлягають стягненню,
майно, яке підлягає передачі, або які
дії треба виконати; 3) суд не допустив
негайного виконання рішення у
випадках, встановлених статтею 367 цього
Кодексу; 4)судом не вирішено питання про
судові витрати.

Як зазначено Пленумом Верховного суду
України у п. 20 Постанови від 18.12.2009 р. № 14
«Про судове рішення в цивільній
справі», додаткове рішення може бути
ухвалено лише у випадках і за умов,
передбачених статтею 220 ЦПК України,
воно не може змінити суті основного
рішення або містити в собі висновки про
права та обов'язки осіб, які не брали
участі у справі, чи вирішувані вимоги,
не досліджені в судовому засіданні.

Оскільки процесуальним законодавством
встановлений вичерпний перелік
підстав для ухвалення додаткового
рішення, суд при ухваленні додаткового
рішення вже не може скористатися
правом застосувати наслідки
недійсності нікчемного правочину з
власної ініціативи, а така вимога
позивачем не заявлялася і не
досліджувалася в судовому засіданні.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що заява позивача про ухвалення
додаткового рішення є безпідставною,
тому у її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 209, 210, 220 ЦПК України,
суд. –

у х в а л
и в:

У задоволенні заяви Львівської міської
ради про ухвалення додаткового рішення
у цивільній справі за позовом
Львівської міської ради до фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, треті особи: третя міська
комунальна клінічна лікарня,
управління комунальної власності
департаменту економічної політики
Львівської міської ради, приватний
нотаріус Романчук - ОСОБА_4, приватне
підприємство «Наш ринок» про
встановлення нікчемності договорів
купівлі - продажу та визнання права
власності – відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Шевченківський районний суд м. Львова
шляхом подачі протягом п’яти днів з
дня проголошення ухвали апеляційної
скарги.

Суддя:

ОСОБА_11