Справа № 2-о/489/88/2014
У Х В А Л А

15 квітня 2014 року м. Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва Спінчевська Н.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, встановлення факту родинних відносин між фізичними особами,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, зазначивши заінтересованими особами ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Заявник посилається на те, що 9 листопада 2005 року було укладено договір купівлі-продажу, який має помилки у написанні його прізвища, що позбавляє його можливості подальшої реалізацій права власності. А тому заявник просить суд встановити факт того, що зазначена у договорі купівлі-продажу особа, ОСОБА_1, та ОСОБА_1 є однією тією ж особою.

Крім того, заявник, оскільки його по-батькові та по-батькові його рідної сестри має розбіжності та вони позбавлені можливості подальшої реалізації свого права власності, просить суд, встановити факт родинних відносин між ним та його рідною сестрою.

Чинним ЦПК України передбачений судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Статтею 234 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Форма і зміст заяви повинні відповідати вимогам ст. 258 ЦПК України, а також загальним вимогам, передбаченим ст. 119, 120 ЦПК України.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Як роз'яснює лист Верховного Суду України від 1 січня 2012 року, факт родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК) встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв'язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо.

Заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути:

- спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв'язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки;

- особи, які мають право на пенсію у зв'язку із втратою годувальника і яким органи пенсійного фонду відмовили в її призначенні через відсутність доказів, що підтверджують родинні відносини;

- інші особи, якщо встановлення такого факту тягне виникнення юридичних наслідків для цих осіб;

- прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК відповідно до ст. 361 Закону від 5 листопада 1991 р. N 1789-XII "Про прокуратуру" також має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин для осіб, інтереси яких він представляє за законом.

Заінтересовані особи беруть участь у справах цієї категорії з метою захисту своїх інтересів або інтересів держави. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом).

Як вбачаться з поданої ОСОБА_1 заяви та доданих до неї матеріалів, він просить суд встановити факт родинних відносин з особою, яка на даний час жива. Не зазначає, обставин, за яких він не має можливості довести документально існуючи родинні відносини, а також не зазначає мету встановлення такого факту.

Крім того, відповідно до п.6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Таким чином, коли установа, яка видала правовстановлюючий документ, не може виправити допущені в ньому помилки, громадянин має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. У цих справах суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по батькові, неоднаково названих у різних документах, неприсвоєння чи залишення одного з них.

Крім того, зазначена заява містить вимоги, що є самостійними і не можуть бути об'єднані в одне провадження.

Таким чином, заявником подана заява, що не відповідає зазначеним вимогам.

У відповідності до ст.121 ЦПК України заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 119, 120, 258 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, встановлення факту родинних відносин між фізичними особами - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення зазначених недоліків - п'ять днів з дня отримання позивачем копії ухвали.

У цей строк заявнику необхідно подати до суду виправлену заяву з визначеним колом осіб, що беруть участь у справі (заінтересованих осіб), з чітким викладенням змісту заявлених вимог.

У разі не виконання вимог ухвали в установлений судом строк заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Роз'яснити заявнику, що відповідно до положень ч. 5 ст. 121 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.А. Спінчевська