Справа № 2/489/1009/2014р.
29 травня 2014р. Ленінський районний суд м.
Миколаєва, у складі: головуючого - судді
Рум'янцевої Н.О., при секретарі - Ляшик
розглянувши у відкритому судовому
засіданні м. Миколаєва справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лайм-Фінанс» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,
У лютому 2014 року ТОВ «Лайм-Фінанс»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, мотивуючи свої
вимоги тим, що згідно кредитного
договору від 28.01.2013 року № ЛФ-12011680 та
додаткових угод № 1 від 11.02.2013р., № 2 від
26.02.2013р., № 3 від 13.03.2013р., № 4 від 28.03.2013р.,
№ 5 від 13.04.2013р., № 6 від 30.04.2013р., № 7 від
15.05.2013р., № 8 від 11.06.2013р., № 9 від 09.07.2013р.,
№ 10 від 15.08.2013р., № 11 від 12.09.2013р., № 12 від
22.10.2013р., відповідач отримав у банку
кредит у сумі 1400,00 грн. строком до
06.11.2013р. зі сплатою за користування
кредитом процентів у розмірі 2% від суми
наданого кредиту за кожен день
користування ним (730% річних).
Відповідач взяті на себе зобов'язання
за кредитним договором не виконував,
про що неодноразово був повідомлений. В
результаті утворилась заборгованість,
яка складає 4915,94 грн.
Посилаючись на вказані обставини,
позивач просив стягнути з відповідача
вище указану суму боргу.
Від представника позивача надійшло
клопотання про розгляд справи за її
відсутністю, а також про те, що позовні
вимоги підтримує в повному обсязі, не
заперечує проти ухвалення заочного
рішення.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про дату слухання справи був
повідомлений належним чином, про
причини неявки суду не відомо.

Відповідно до ухвали суду ведеться
заочний розгляд справи.

Дослідивши зібрані по справі докази,
суд доходить до наступного.

Відповідно до укладеного кредитного
договору кредитного договору від 28.01.2013
року № ЛФ-12011680 та додаткових угод № 1
від 11.02.2013р., № 2 від 26.02.2013р., № 3 від
13.03.2013р., № 4 від 28.03.2013р., № 5 від 13.04.2013р.,
№ 6 від 30.04.2013р., № 7 від 15.05.2013р., № 8 від
11.06.2013р., № 9 від 09.07.2013р., № 10 від 15.08.2013р.,
№ 11 від 12.09.2013р., № 12 від 22.10.2013р.,
відповідач отримав у банку кредит у
сумі 1400,00 грн. строком до 06.11.2013р. зі
сплатою за користування кредитом
процентів у розмірі 2% від суми наданого
кредиту за кожен день користування ним
(730% річних).

Згідно п. 1.1 кредитного договору за цим
договором кредитодавець передає
позичальнику грошові кошти (кредит) в
сумі 1400,00 грн., а позичальник
зобов'язується повернути зазначену
суму кредиту та сплатити проценти за
користування кредитом в розмірі та
порядку, що визначені цим договором.

Пунктом 1.3 цього договору передбачено,
що позичальник зобов'язаний сплатити
кредитодавцю проценти за користування
кредитом. Проценти за користування
кредитом встановлюються в розмірі 2%
від суми наданого кредиту за кожен день
користування ним (730% річних) та
підлягають сплаті позичальником
кредитодавцю в день повернення суми
кредиту (п. 3.1 цього договору).

У відповідності до п. 3.1 кредитного
договору позичальник зобов'язується
повернути кредитодавцю суму кредиту не
пізніше 11 лютого 2013р..

Пунктом 3.1.3 останньої додаткової угоди
визначено, що позичальник
зобов'язується повернути кредитодавцю
суму кредиту не пізніше 06 листопада
2013р.

Згідно ст.ст. 525-526 ЦК України не
допускається однобічна відмова від
зобов'язання або зміна умов договору,
зобов'язання повинне виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору і норм законодавства.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України
встановлено, що до відносин за
кредитним договором застосовуються
положення параграфа 1 глави 71 цього
Кодексу, яким врегульовано відносини
позики. Згідно ч. 2 ст. 1050 вказаного
Кодексу якщо позичальник своєчасно не
повернув суму позики, він зобов'язаний
сплатити грошову суму відповідно до ст.
625 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 536 цього
Кодексу за користування чужими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти у розмірі, встановленому
договором.

Відповідно до статті 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Пунктом 5.1 кредитного договору
передбачено, що у випадку, якщо
позичальник у визначений в п. 3.1 цього
договору термін не сплатить
кредитодавцю суму, достатню для
повернення суми кредиту та сплати
нарахованих до вказаного терміну
процентів, позичальник зобов'язаний з
наступного дня після настання дати
остаточного розрахунку за кредитом
сплачувати кредитодавцю пеню в розмірі
2% від суми залишку основного боргу за
кожен день прострочення платежу до дня
фактичної сплати вказаної суми.

Враховуючи все вищевикладене, станом
на 26.02.2014р. за відповідачем виникла
заборгованість на загальну суму 4915,94
грн., що складається з заборгованості
по кредиту - 1384,00 грн., заборгованості по
процентах - 415,20 грн., пені - 3100,16 грн., 3%
річних - 16,58 грн.

Разом з тим, частиною 3 статті 551 ЦК
України встановлено, що розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Конституційний Суд України у рішенні
від 11 липня 2013р. по справі щодо
офіційного тлумачення положень Закону
України «Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань» від 22.11.1996р. дійшов
висновку, що умови договору споживчого
кредиту, його укладання та виконання
повинні підпорядковуватися таким
засадам, згідно з якими особа споживача
вважається слабкою стороною у договорі
та підлягає особливому правовому
захисту з урахуванням принципів
справедливості, добросовісності і
розумності, як складовим елементам
загального конституційного принципу
верховенства права.

Вимога позивача про стягнення пені в
розмірі, який більше ніж в два рази
перевищує заборгованість ОСОБА_1,
спотворює її дійсне правове
призначення, оскільки із засобу
розумного стимулювання боржника
виконувати основне грошове
зобов'язання неустойка перетворюється
на несправедливо непомірний тягар для
споживача та джерело отримання
невиправданих додаткових прибутків
кредитором.

Такий висновок Конституційного Суду
України узгоджується з положеннями
Резолюції Генеральної Асамблеї ООН
«Керівні принципи для захисту
інтересів споживачів» від 09.04.1985р. №
39/248, в якій наголошено, що споживачі
нерідко перебувають у нерівному
становищі з точки зору економічних
умов, рівня освіти та купівельної
спроможності, а тому принципи захисту
інтересів споживачів мають, зокрема, за
мету сприяти країнам у боротьбі зі
шкідливою діловою практикою усіх
підприємств на національному та
міжнародному рівнях, яка негативно
позначається на споживачах.
Конституційний Суд України визначив,
що захист від цих зловживань базується
на положеннях законодавства, зокрема ч.
3 ст. 551 ЦК України.

Враховуючи вимоги норм цивільного,
конституційного та міжнародного
законодавства, суд вважає можливим
зменшити розмір пені до 1384,00 грн..

Частиною 2 статті 625 ЦК України
визначено, що боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Як зазначалося вище, п. 1.3 кредитного
договору вже визначений розмір річних
процентів, а тому підстав для
застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України у
позивача не має.

Отже, у частині стягнення з відповідача
на користь позивача 3% річних необхідно
відмовити у зв'язку з безпідставністю
таких вимог.

У зв'язку з наведеним відповідному
корегуванню підлягає і загальний
розмір боргу, належний до стягнення з
відповідача.

Таким чином, стягненню підлягає
заборгованість у розмірі 3183,20 грн., що
складається з заборгованості по
кредиту - 1384,00 грн., заборгованості по
процентах - 415,20 грн., пені - 1384,00 грн.

За такого, вимоги позивача підлягають
частковому задоволенню.

На підставі ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
стягується судовий збір у розмірі 243
грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 14, 30, 60, 62, 212-215, 226 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лайм-Фінанс» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лайм-Фінанс»
заборгованість по кредитному договору
від 28.01.2013 року № ЛФ-12011680 та додаткових
угод № 1 від 11.02.2013р., № 2 від 26.02.2013р., № 3
від 13.03.2013р., № 4 від 28.03.2013р., № 5 від
13.04.2013р., № 6 від 30.04.2013р., № 7 від 15.05.2013р.,
№ 8 від 11.06.2013р., № 9 від 09.07.2013р., № 10 від
15.08.2013р., № 11 від 12.09.2013р., № 12 від 22.10.2013р.:
заборгованості по кредиту - 1384,00 грн.,
заборгованості по процентах - 415,20 грн.,
пені 1384,00 грн., а всього - 3183 грн. 20 коп.
(три тисячі сто вісімдесят три грн.
двадцять коп.).

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лайм-Фінанс»
судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.
(двісті сорок три грн. шістдесят коп.).

Повернути Товариству з обмеженою
відповідальністю «Лайм-Фінанс»
надмірно сплачений за Платіжним
дорученням № 1682 від 05.07.2013р. судовий
збір у розмірі 215 грн. 20 коп. (двісті
п'ятнадцять грн. двадцять коп.).

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом 10
днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем
до апеляційного суду Миколаївської
області в порядку ст. 294 ЦПК України.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Головуючий: