Справа № 699/361/14-ц
Номер провадження 2/699/176/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2014 року
м.Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд
Черкаської області в складі:

головуючого-судді Побережної Н.П.,

за участю - секретарів Максименко В.О.,
Могильної І.В.,

відповідача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Корсунь-Шевченківському цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк"
до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

суд

ВСТАНОВИВ:

08.04.2014 року по пошті до суду надійшов
даний позов, з відміткою про
відправлення від 04.04.2014 року, в якому
позивач просить стягнути з відповідача
заборгованість за кредитним договором
№ 1658/ФК-07 від 03.10.2007 року на загальну
суму 8605,93 грн., посилаючись на те, що
відповідач порушив умови кредитного
договору, згідно якого 03.10.2007 року
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Український
промисловий банк" надало відповідачу
кредитні кошти у розмірі 7700,00 грн. з
розрахунку 19,50 % річних за весь час
фактичного користування кредитом на
строк з 03.10.2007 року по 02.10.2009 року. 30.06.2010
року між ТОВ "Укрпромбанк" та ПАТ
"Дельта Банк" було укладено Договір про
передачу активів та кредитних
зобов'язань, відповідно до якого ПАТ
Дельта Банк" набув право вимоги по
кредитному договору № 1658/ФК-07 від 03.10.2007
року. Але позичальник порушив умови
договору, в результаті чого виникла
заборгованість, яку він добровільно
погашати не бажає. Тому позивач і
пред'явив даний позов.

У судове засідання представник
позивача не з'явився, але надав заяву
про розгляд справи за його відсутності
та зазначив, що позовні вимоги
підтримує в повному обсязі та не
заперечує щодо заочного розгляду
справи.

Відповідач та його представник у
судове засідання з'явилися, проти
задоволення позову заперечували,
вказавши що відповідач суму кредитного
договору сплатив у повному обсязі, крім
того просили застосувати позовну
давність та відмовити у задоволенні
позову.

Суд, з'ясувавши всі обставини справи та
перевіривши їх доказами, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, вважає, що
позов не підлягає до задоволення.

У суді встановлено, що 03.10.2007 року між
ТОВ "Український промисловий банк" і
ОСОБА_1, був укладений кредитний
договір № 1658/ФК-07, відповідно до якого
банк надає позичальнику кредитні кошти
в сумі 7700,00 грн., на строк - 24 місяці, з
кінцевою датою повернення кредиту -
02.10.2009 року, на споживчі цілі, з
процентною ставкою за користування
кредитом - 19,50 % річних та комісією за
надання кредиту - 1,50 % від суми кредиту
(а.с.4-8).

Відповідно до п.2.4. Кредитного договору,
повернення кредиту здійснюється
щомісячно частинами в розмірі не менш
як 321,00 грн. по 20 число (включно) кожного
місяця, починаючи з місяця, наступного
за місяцем отримання кредиту.

Згідно з п. 4.2.1. Кредитного договору,
позичальник зобов'язується
здійснювати повернення кредиту, сплату
процентів за користування ним, комісії,
штрафних санкцій та інших платежів за
цим договором у передбачені цим
договором строки.

Позичальник зобов'язується достроково
повністю повернути кредит, сплатити
проценти за фактичний період
користування кредитом, комісії,
штрафні санкції (за наявності) та інші
платежі за цим договором у разі
настання будь-якого з випадків,
передбачених п.6.2. цього договору.
Зобов'язання, передбачене цим пунктом,
повинно бути виконане позичальником
протягом 30-ти календарних днів з дати
надіслання банком позичальнику
відповідної письмової вимоги (п.4.2.5.
Кредитного договору).

Відповідно до п. 5.1. Кредитного
договору, сторони несуть
відповідальність за невиконання та/або
неналежне виконання умов цього
Договору в порядку передбаченому
чинним законодавством України.

Згідно п. 5.3. Кредитного договору, у
випадку порушення позичальником своїх
обов'язків, передбачених цим договором,
банк має право вимагати від
позичальника, а позичальник
зобов'язаний сплатити банку штраф у
розмірі 0,5 % від суми кредиту за кожен
випадок такого порушення.

У разі невиконання позичальником
вимоги про дострокове виконання
зобов'язань за цим договором у
встановлений строк банк має право
стягнути примусово всю заборгованість
за цим договором (кредит, проценти,
комісії, штрафні санкції та інші
платежі (п.6.3. Кредитного договору).

Відповідно до п.7.3. Кредитного договору,
цей договір набуває чинності з моменту
його підписання сторонами та діє до
повного виконання сторонами взаємних
зобов'язань.

30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ПАТ
«Дельта Банк» було укладено договір
про передачу активів та кредитних
зобов'язань Укрпромбанку на користь
Дельта Банку (а.с.21-25). Відповідно до
акту звірки до даного договору ПАТ
«Дельта Банк» передано право вимоги
виконання договору № 1658/ФК-07 (а.с.15).

09.07.2010 року відповідач був повідомлений
про заміну кредитора (а.с.53,54).

Однак кредитна заборгованість
відповідачем погашена не була, що
призвело до утворення заборгованості,
яка станом на 15.10.2013 року склала 8605,93
грн., що складається, з тіла кредиту -
4811,00 грн. та заборгованості за
відсотками - 3794,93 грн.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Частиною 1
ст. 628 ЦК України визначено, що зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства. Відповідно до змісту ч. 1
ст. 638 ЦК України договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ст. 627 ЦК України встановлено, що
відповідно до ст. 6 цього Кодексу,
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно ст. 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Частини 1,2 ст. 625 ЦК України
передбачають, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Крім того, ст.1048 цього Кодексу
передбачено, що розмір і порядок
одержання процентів встановлюється
договором.

Ст.1054 цього Кодексу визначено, що за
кредитним договором банк чи інша
фінансова установа надає кредит
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Отже, зупинивши свій вибір на ТОВ
"Укрпромбанк" відповідач погодився на
умови про надання кредиту як такі, що
його влаштовували. Банк не примушував,
не нав'язував своїх послуг
відповідачеві та не вимагав укладення
договору. Це була ініціатива особисто
відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України, за
договором факторингу (фінансування під
відступлення права грошової вимоги)
одна сторона (фактор) передає або
зобов'язується передати грошові кошти
в розпорядження другої сторони
(клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи
(боржника). Клієнт може відступити
факторові свою грошову вимогу до
боржника з метою забезпечення
виконання зобов'язання клієнта перед
фактором.

Відповідно до ст. 1078 ЦК України,
предметом договору факторингу може
бути право грошової вимоги, строк
платежу за якою настав (наявна вимога),
а також право вимоги, яке виникне в
майбутньому (майбутня вимога). Майбутня
вимога вважається переданою фактору з
дня виникнення права вимоги до
боржника.

Згідно ст.514 ЦК України, до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України,
заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Суд критично оцінює твердження
відповідача, про те, що він сплатив
повністю кредит у сумі 7700,00 грн. та
відсотки за користування протягом 2007 -
2009 років, оскільки, за положеннями ч. 4
ст. 60 ЦПК України, доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України,
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Відповідач належних
доказів сплати кредиту не надав.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Згідно з ч. 1 ст.631 ЦК України строком
договору є час, протягом якого сторони
можуть здійснити свої права і виконати
свої обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до матеріалів справи,
сторони встановили як строк дії
договору - до повного виконання
сторонами взаємних зобов'язань (пункт
7.3. Кредитного договору), кінцевий строк
повернення кредиту - до 02.10.2009 року
(пункти 1.3. Кредитного договору), так і
строки виконання зобов'язань зі
щомісячним погашенням платежів -
щомісяця до числа, що вказане в графіку
платежів за договором (а.с.9) кожного
календарного місяця для основної
заборгованості і для процентів за
користування кредитом.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Таким чином, умовами договору
погашення кредитної заборгованості та
строки сплати чергових платежів
визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії
договору сторони встановили й строки
виконання боржником окремих
зобов'язань (внесення щомісячних
платежів), що входять до змісту
зобов'язання, яке виникло на основі
договору.

Строк виконання кожного щомісячного
зобов'язання згідно із ч. 3 ст. 254 ЦК
України спливає у відповідне число
останнього місяця строку. Перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок (ст. 253 ЦК України).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Перебіг позовної давності починається
з дня, коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст.
261 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення в зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Згідно з умовами кредитного договору
позичальник зобов'язаний здійснювати
повернення кредиту частинами
(щомісячними платежами) у розмірі та в
строки, визначені договором, і щомісяця
сплачувати проценти за користування
кредитом.

Оскільки умовами договору передбачені
окремі самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок боржника
повернути весь борг частинами та
встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового платежу, а
отже і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення
строку його погашення.

Аналогічні висновки містяться в
постанові Верховного Суду України від
19.03.2014 року та які відповідно до ч.1
ст.360-7 ЦПК України є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України.

Оскільки договір про передачу активів
та кредитних зобов'язань "Укрпромбанку"
на користь "Дельта Банку" укладений
30.06.2010 року і на той час, відповідно до
розрахунку заборгованості за
договором кредиту № 1658/ФК-07 від 03.10.2007
року, існувала заборгованість за
кредитом в сумі 4811,00 грн. та
заборгованість за відсотками - 1299,16
грн., відповідач після зазначеної дати
дій, які переривали строк позовної
давності не вчинив, тому початок
перебігу позовної давності для
стягнення цих платежів суд вважає
необхідно обчислювати з моменту
виникнення права у позивача можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд, тобто з 30.06.2010 року.

Таким чином перебіг позовної давності
закінчився 29.06.2013 року. У свою чергу
позивач звернувся до суду з позовом
04.04.2014 року.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Згідно зі ст. 267 ЦК України особа, яка
виконала зобов'язання після спливу
позовної давності, не має права
вимагати повернення виконаного, навіть
якщо вона у момент виконання не знала
про сплив позовної давності. Заява про
захист цивільного права або інтересу
має бути прийнята судом до розгляду
незалежно від спливу позовної
давності. Позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

До початку розгляду справи по суті
позивач не змінив предмет або підставу
позову та протягом усього часу
розгляду справи не збільшив та не
зменшив розмір позовних вимог, а тому
суд розглянув цивільну справу в межах
пред'явлених вимог і на підставі
поданих сторонами доказів.

Таким чином, суд вважає, що перебіг
позовної давності за даною вимогою
закінчився 29.06.2013 року. Враховуючи
заяву відповідача про застосування
позовної давності, суд приходить до
висновку, що у задоволенні даного
позову слід відмовити.

Заходи забезпечення позову не
вживались.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58-61, 88, 212 - 215, 294 ЦПК
України, ст.ст. 11, 253, 254, 256, 261, 266, 267, 514, 516,
526, 530, 610, 625 - 628, 631, 1048, 1050, 1054 1077 ЦК
України,

суд

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Побережна Н. П.