Суддя: Марченко Н. Ю.
Справа № 253/2219/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

29 травня 2014 року Центрально-Міський
районний суд міста Горлівки Донецької
області в складі: головуючого - судді
Марченко Н.Ю. при секретарі Сердцовій
К.Є., за участю позивача ОСОБА_1,
відповідача ОСОБА_2, представника
відповідача ОСОБА_3, представника
відповідача Гамзатової М.Г.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Горлівка цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Горлівської міської ради та її
виконавчого комітету, ОСОБА_2 про
скасування рішення щодо оформлення
права власності на квартиру, -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись з даним позовом та
уточнивши свої позовні вимоги, позивач
ОСОБА_1 просить скасувати рішення
Горлівської міської ради в особі її
виконавчого комітету № 750 від 07.07.2010
року в частині оформлення за ОСОБА_2
права власності на квартиру АДРЕСА_1 та
зобов'язати розглянути питання про
оформлення за ОСОБА_2 права власності
на 31/100 частки, а за нею, ОСОБА_1, права
власності на 69/100 частки квартири
АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх позовних
вимог ОСОБА_1 посилається на те, що на
підставі рішення виконкому
Горлівської міської ради № 750 від 07.07.2010
року за її колишнім чоловіком, ОСОБА_2,
шлюб з яким розірвано 13.09.1988 року,
оформлено право власності на квартиру
АДРЕСА_1. Цим рішенням відповідача
порушено її право на частку вказаної
квартири з огляду на те, що дана
квартира в житловому кооперативі
"Космос-4" була отримана нею та
відповідачем під час шлюбу.
Паєнагромадження виплачені ними за
рахунок спільних коштів. Рішенням
Центрально-Міського районного суду м.
Горлівки від 13.04.1990 року за
відповідачем ОСОБА_2 було визнано право
користування ізольованою кімнатою
площею 10 кв.м. і право власності на
частину паєнагромадження в сумі 1654,23
руб., а за нею - право користування
сумісними кімнатами площею 17,0 кв.м. та
13.8 кв.м. і право власності на частину
паєнагромадження - 3626,59 руб. з
утриманням з неї на користь ОСОБА_2
різниці у розмірі часток
паєнагромадження - 986,18 руб. Ця різниця
негайно була сплачена нею колишньому
чоловіку. Тому вважає, що вона на
законних підставах стала власником 69/100
частки паєнагромадження у ЖБК "Космос-4"
(з 1992 року - ОСББ "Космос-4"). Проте
Горлівською міською радою їй
відмовлено у скасуванні вищевказаного
рішення виконавчого комітету, яким
порушено її права, у зв'язку з чим
вимушена звернутися до суду.

У судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала за
вищенаведених підстав та наполягала на
тому, що про оскаржуване рішення
виконкому Горлівської міської ради від
07.07.2010 року довідалася влітку 2012 року
під час судового розгляду позову
ОСОБА_2 про розірвання договору найму
житлового приміщення та виселення.

Відповідач ОСОБА_2 та його
представник ОСОБА_3 у судовому
засіданні позовні вимоги не визнали,
посилаючись на те, що 27.03.2007 року йому
було видано свідоцтво про право
власності на спірну квартиру на
підставі рішення виконавчого комітету
Горлівської міської ради № 343 від 21.03.2007
року, законність якого позивач не
оспорює. В липні 2010 року йому було
видано нове свідоцтво про право
власності на спірну квартиру на
підставі оскаржуваного позивачем
рішення виконкому Горлівської міської
ради у зв'язку з уточненням його даних
по батькові. Рішенням
Центрально-Міського районного суду м.
Горлівки від 12.09.2013 року з пояснень
свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та представника
КП "Горлівське міське БТІ" встановлено,
що позивач ОСОБА_1 ще в березні 2007 року
довідалася про оформлення за ним права
власності на спірну квартиру. Тому
вважали, що позивачем пропущений строк
звернення до суду з даними позовними
вимогами, просили застосувати позовну
давність, у задоволенні позову
відмовити.

Представник відповідача
Горлівської міської ради Гамзатова М.Г.
у судовому засіданні позов також не
визнала, вважала рішення виконкому
Горлівської міської ради про
оформлення за ОСОБА_2 права власності
на спірну квартиру законним і
обґрунтованим з огляду на те, що таке
рішення було прийнято на підставі
наданої ОСОБА_2 довідки про сплату ним
пайових внесків. Діючим законодавством
не передбачено повноважень органів
місцевого самоврядування самостійно
скасовувати власні рішення. Просила у
задоволенні позову відмовити.

Суд, дослідивши всі обставини по
справі та перевіривши їх доказами,
вважає, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню за наступних
підстав:

Судом встановлено, що рішенням
Центрально-Міського районного суду
міста Горлівки від 13 квітня 1990 року за
відповідачем ОСОБА_2 було визнано право
користування ізольованою кімнатою
площею 10 кв.м. у квартирі АДРЕСА_1 та
право власності на частину
паєнагромаджень, внесених за вказану
квартиру до ЖБК "Космос-4" в сумі 1654,23
руб. В свою чергу, за ОСОБА_1 визнано
право користування з малолітніми
дітьми сумісними кімнатами площею 17,9
кв.м. та 13,8 кв.м. в зазначеній квартирі
та право власності на частину
паєнагромаджень у сумі 3626,59 руб. зі
стягненням з неї на користь ОСОБА_2 986,18
руб. - різниці в розмірі часток
паєнагромадження.

Це судове рішення набрало
законної сили та має преюдиційне
значення для розгляду даної справи
відповідно до частини 3 статті 61 ЦПК
України.

Згідно копії довідки КП
«Горлівське міське бюро технічної
інвентаризації» частки
паєнагромаджень ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на
квартиру АДРЕСА_1 складають 31/100 частки
та 69/100 частки відповідно.

Рішенням виконавчого комітету
Горлівської міської ради від 21.03.2007
року № 343 за ОСОБА_2 оформлено право
власності на квартиру АДРЕСА_1. 22
березня 2007 року ОСОБА_2 було видано
свідоцтво про право власності на
вказане нерухоме майно. 03.04.2007 року
ОСОБА_2 зареєстрував своє право
власності на підставі свідоцтва про
право власності від 22.03.2007 року.

7 червня 2010 року ОСОБА_2 звернувся
з питань заміни правовстановлюючого
документу на вказану квартиру у зв'язку
з уточненням по батькові у порядку
обміну паспорту (по батькові
"Мегаславович" було замінено на
Мечаславович).

Рішенням виконавчого комітету
Горлівської міської ради від 7 липня 2010
року № 750 "Про оформлення права
власності на об'єкти нерухомого майна"
право власності на квартиру АДРЕСА_1
було оформлено на ім'я ОСОБА_2.

8 липня 2010 року ОСОБА_2 було видано
свідоцтво про право власності на
квартиру АДРЕСА_1 натомість свідоцтва
про право власності від 22.03.2007 року.

20.07.2010 року ОСОБА_2 зареєстрував
своє право власності на вказане
нерухоме майно, що підтверджується
витягом про реєстрацію права власності
на нерухоме майно.

Суд вважає, що рішенням виконкому
Горлівської міської ради від 07.07.2010
року № 750 в частині оформлення за
ОСОБА_2 права власності на квартиру
АДРЕСА_1 порушено право власності
позивача на частку в паєнагромадженні,
оскільки у зв'язку зі сплатою пайового
внеску за квартиру позивач має право на
частку в праві власності на квартиру
відповідно до розміру належної їй
частки у паєнагромадженні.

Статтею 41 Конституції України
закріплено, що кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

Згідно частини 1 статті 321 ЦК
України право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні.

Частиною 1 статті 15 ЦК України
передбачено, що кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Як визначено статтею 16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Способами захисту цивільних
прав та інтересів можуть бути, зокрема,
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Відповідно до частини 1 статті 21
ЦК України суд визнає незаконним та
скасовує правовий акт індивідуальної
дії, виданий органом державної влади,
органом влади Автономної Республіки
Крим або органом місцевого
самоврядування, якщо він суперечить
актам цивільного законодавства і
порушує цивільні права або інтереси.

За частиною 1 статті 393 ЦК України
правовий акт органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, який не відповідає
законові і порушує права власника, за
позовом власника майна визнається
судом незаконним та скасовується.

Враховуючи, що рішенням
виконавчого комітету Горлівської
міської ради від 07.07.2010 року № 750
порушено майнові права позивача як
власника частини паєнагромадження суд
вважає, що дане рішення в частині
оформлення за ОСОБА_2 права власності
на квартиру АДРЕСА_1 є незаконним, а
тому підлягає скасуванню судом.

При цьому суд вважає
необґрунтованими доводи відповідача
та його представника щодо пропущення
позивачем строку позовної давності для
звернення до суду з даними позовними
вимогами, оскільки статтею 257 ЦК
України встановлена загальна позовна
давність тривалістю у три роки.
Частиною 1 статті 261 ЦК України
передбачено, що перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила.

Статтями 10, 60 ЦПК України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, надавши докази
відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК
України; доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір;
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Позивач у судовому засіданні
наполягала на тому, що про оскаржуване
рішення виконавчого комітету
Горлівської міської ради від 07.07.2010
року, яким за відповідачем ОСОБА_2
оформлено право власності на квартиру
АДРЕСА_1, довідалася влітку 2012 року під
час судового розгляду позову ОСОБА_2
про розірвання договору найму
житлового приміщення та виселення. Як
вбачається з рішення
Центрально-Міського районного суду м.
Горлівки від 12 вересня 2013 року, яким
відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про розірвання договору
найму житлового приміщення та
виселення та зустрічному позові ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про визначення частки у
сумісному майні, визнання частково
недійсним свідоцтва про право
власності на нерухоме майно, яке
набрало законної сили, ОСОБА_1 не була
обізнана про те, що ОСОБА_2 видано
свідоцтво про право власності на
спірну квартиру всупереч даним про
право власності на частку в
паєнагромадженні.

Отже відповідач не надав суду належних
та допустимих доказів того, що позивачу
до літа 2012 року було відомо про
оформлення права власності на квартиру
на його ім'я. Доводи відповідача, що
позивач повинна була довідатися про
порушення її права у 2007 році, коли
рішенням виконкому від 21.03.2007 року № 343
за ним було оформлено право власності
на спірну квартиру, суд не приймає до
уваги, оскільки позивач оскаржує
рішення виконавчого комітету
Горлівської міської ради від 07.07.2010
року № 750.

Суд також вважає безпідставними
доводи відповідача про
необґрунтованість позовних вимог
через фактичне оформлення ним права
власності на спірну квартиру на
підставі рішення виконкому
Горлівської міської ради від 21.03.2007
року № 343, яке позивач не оскаржує,
оскільки відповідно до статті 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог, і позивачем заявлені позовні
вимоги про захист її порушеного права
саме шляхом скасування рішення
Горлівської міської ради в особі її
виконавчого комітету № 750 від 07.07.2010
року. Крім того, як вбачається з
матеріалів справи, на підставі
вказаного рішення виконкому
відповідачу ОСОБА_2 08.07.2010 року було
видано свідоцтво про право власності
на квартиру натомість свідоцтва про
право власності від 22.03.2007 року, тому в
даному випадку правове значення для
позивача має саме рішення виконкому
від 07.07.2010 року.

В той же час суд вважає
передчасними та такими, що не
підлягають задоволенню позовні вимоги
ОСОБА_1 в частині зобов'язання
Горлівської міської ради та її
виконавчого комітету розглянути
питання про оформлення за ОСОБА_2 права
власності на 31/100 частки, а за нею,
ОСОБА_1, права власності на 69/100 частки
квартири АДРЕСА_1, оскільки статтею 3
ЦПК України визначено, що кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів. Проте Горлівською міською
радою позивачу не відмовлено в
розгляді питання про оформлення права
власності на квартиру. Враховуючи, що
для оформлення права власності
встановлена визначена процедура, в
даному випадку позивач та відповідач
ОСОБА_2 не позбавленні права в
установленому порядку звернутися до
виконкому Горлівської міської ради з
питань оформлення за ними права
власності на квартиру АДРЕСА_1
відповідно до розміру їх часток в
паєнагромадженні відповідно до
рішення Центрально-Міського районного
суду м. Горлівки від 13.04.1990 року.

За таких обставин, позов слід
задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК
України, суд

В И
Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити
частково.

Скасувати рішення виконавчого
комітету Горлівської міської ради № 750
від 07.07.2010 року «Про оформлення права
власності на об'єкти нерухомого майна»
в частині оформлення за ОСОБА_2 права
власності на квартиру АДРЕСА_1

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Центрально-Міський районний суд м.
Горлівки шляхом подання апеляційної
скарги протягом 10 днів з для
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
Н. Ю.
Марченко