Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

23 грудня 2014 року Подільський
районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Войтенко Т. В. ,

при секретарі -
Красилівському В. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
Відділу державної виконавчої служби
Оболонського районного управління
юстиції у м.Києві, третя особа Перша
Київська державна нотаріальна контора
про звільнення майна з-під арешту,-

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до Відділу державної
виконавчої служби Оболонського
районного управління юстиції у м.Києві
про звільнення майна з-під арешту.

В обґрунтування позовних вимог
посилалась на те, що відповідно до
Витягу з Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
від 14 листопада 2006 року Першою
Київською державною нотаріальною
конторою на 1/3 частину квартири
АДРЕСА_1, яка належала на праві
власності ОСОБА_3, постановою АА №191007
від 23 червня 2003 року ВДВС Подільського
РУЮ м.Києва накладено арешт .

Дана постанова винесена з метою
забезпечення виконання рішення
Жовтневого районного суду м.Києва про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
аліментів в розмірі 1/4 частини від
заробітку та утримання дитини ОСОБА_1.

25 травня 2010 постановою державного
виконавця ВДВС Оболонського РУЮ в
м.Києві виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа про стягнення аліментів
закінчено. Однак, при закінченні
виконавчого провадження державний
виконавець не зняв арешт з 1/3 частини
квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Після смерті
ОСОБА_3 позивачка звернулась до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини за законом, однак
оформити спадщину після умерлого
ОСОБА_3 не можливо, оскільки на майно
накладено арешт.

Позивачка зазначає, що арешт на
квартиру державний виконавець не зняв
безпідставно, під впливом помилки чи
службової недбалості. На даний час
зняти арешт з майна позивачки є
неможливим у зв'язку з знищенням
Відділом ДВС Оболонського РУЮ м.Києва
виконавчого провадження.

Наявність арешту та заборони
відчуження майна позивачки порушує її
права вільно розпоряджатися своєю
власністю, а відтак для захисту свого
права власності звернулася з даним
позовом до суду, в якому вона просить
звільнити з-під арешту та зняти
заборону відчуження 13 частини квартири
АДРЕСА_1, що були накладені Першою
київською державною нотаріальною
конторою на підставі постанови
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції міста Києва від 23 липня 2003 року.

В судовому засіданні представник
позивачки підтримав позовні вимоги з
викладених підстав, просив позов
задовольнити.

Представник Першої Київської
державної нотаріальної контори у
судове засідання не з'явився, про день і
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином. Надав заяву про розгляд
справи за його відсутності (а.с.31).

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про день і місце
розгляду справи повідомлявся за
адресою місяця реєстрації. Заяв про
розгляд справи за його відсутності або
про причини неявки від відповідача не
надходило, що за відсутності
заперечень позивача є підставою для
ухвалення заочного рішення (ст.224 ЦПК
України).

Зважаючи на відсутність заперечень
представника позивача, суд приходить
до висновку про можливість розгляду
справи у відсутності відповідача та
ухвалення заочного рішення по справі,
яким позов задовольнити у зв'язку з
наступним.

Як було встановлено у судовому
засіданні, в провадженні Жовтневого
районного суду м.Києва перебувала
цивільна справа № 2-1368/95 за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на дитину (а.с.10-11).

Судовим рішенням від 14 серпня 1995 року
було задоволено позов ОСОБА_4 та
стягнуто з ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/4
частини з всіх видів його заробітку до
повноліття дитини ОСОБА_1 .

За даним судовим рішенням було видано
виконавчий лист про стягнення
аліментів, який було пред'явлено до
виконання до ВДВС Подільського РУЮ
м.Києва.

23 червня 2003 року державним виконавцем
ВДВС Подільського РУЮ у м.Києві, з метою
забезпечення виконання рішення про
стягнення аліментів та наявністю
заборгованості по виплаті аліментів,
було винесено постанову про накладення
арешту на 1/3 частину квартири в будинку
АДРЕСА_1, яка належала боржнику ОСОБА_3
(а.с.14).

Як вбачається з витягу реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
Першою київською державною
нотаріальною конторою на підставі
постанови державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції міста Києва від 23 липня 2003 року
було накладено арешт на 1/3 частину
квартири в будинку АДРЕСА_1 (а.с. 18-19).

З жовтня 2004 року виконавчий лист
перебував на виконанні в ВДВС
Оболонського РУЮ м.Києва.

25 травня 2010 року державним виконавцем
ВДВС Оболонського РУЮ у м.Києві було
винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження з виконання
рішення Жовтневого районного суду
м.Києва від 14 червня 1995 року про
стягнення аліментів з ОСОБА_3 згідно
ст.37 Закону України «Про виконавче
провадження», а саме: у зв'язку із
досягненням дитиною ОСОБА_1 повноліття
(а.с.17).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (а.с. 15).

У зв'язку зі смертю ОСОБА_3 позивачка
звернулась до нотаріальної контори із
заявою про право прийняття спадщини за
законом (а.с. 20), однак оформити спадщину
не змогла у зв'язку з наявністю арешту
на спадкове майно.

З метою зняття арешту позивача
зверталася до ВДВС Подільського РУЮ у
м.Києві та відповідача.

Відповідно до листа ВДВС Подільського
РУЮ у м.Києві за №1482/03/23/20 від 05 березня
2014 року у ВДВС Подільського РУЮ у
м.Києві відсутні виконавчі провадження
з виконання виконавчих документів про
стягнення з ОСОБА_3 (а.с. 21).

Згідно з повідомленням ВДВС
Оболонського РУЮ у м.Києві від 05
вересня 2014 року у відділі перебувало
виконавче провадження №7552187 з
примусового виконання виконавчого
листа Жовтневого районного суду
м.Києва від 15.08.1995 року по справі №2-1368
про стягнення з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини.
15.10.2004 державним виконавцем винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження. 25 травня 2010 року винесено
постанову про закінчення вказаного
виконавчого провадження у зв'язку з
тим, що дитина досягла повноліття.
Перевірити стан виконавчого
провадження не виявляється можливим,
оскільки строк зберігання закінчився
(а.с.22).

Посилаючись на те, що наявність арешту
порушує спадкові права позивачки,
ОСОБА_1 звернулася до суду з даним
позовом.

Спірні правовідносини регулюються
нормами ЦК України.

У спадкоємця, який у встановленому
законом порядку прийняв спадщину,
права володіння та користування
спадковим майном виникають із часу
відкриття спадщини. Такий спадкоємець
може захищати свої порушені права
відповідно до гл.29 ЦК України. Така
позиція викладена в постанові
Верховного Суду України №6-164цс12 від 23
січня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7
ЦПК України є обов'язковою для суду.

Таким чином, позивача як спадкоємиця
першої черги після смерті свого батька,
може звертатися до суду з вимогами про
звільнення спадкового майна з-під
арешту, оскільки такий арешт порушує її
спадкові права.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод в
здійсненні ним права користування і
розпорядження своїм майном.

В матеріалах справи відсутні докази
про те, що на даний час існує потреба в
арешті майна померлого ОСОБА_3,
відповідачем не надано доказів про те,
що виконавче провадження не закінчене
та в його межах існує необхідність в
забезпеченні вимог стягувача.

Вказане свідчить про те, що арешт
успадкованого позивачкою майна та
оголошення заборони його відчуження
існують формально, чим обмежують права
позивачки вільно користуватися і
розпоряджатися майном та є підставою
для усунення перешкод в здійсненні
ОСОБА_1 права користування і
розпорядження своїм майном.

Вимоги особи, що ґрунтуються на її
праві власності на арештоване майно,
розглядаються за правилами,
установленими для розгляду позовів про
звільнення майна з-під арешту. Така
позиція викладена в постанові
Верховного Суду України №6-26цс13 від 15
травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7
ЦПК України є обов'язковою для суду.

Враховуючи наявність зареєстрованого
Першою київською державною
нотаріальною конторою арешту та
заборони відчуження майна, накладеного
згідно постанови від 23 червня 2003 року
Відділом державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції міста Києва, та неможливість їх
скасування в позасудовому порядку у
зв'язку з знищенням виконавчого
провадження, суд приходить до висновку
про обґрунтованість вимог позивачки
про захист її права власності шляхом
звільнення майна з-під арешту та зняття
заборони його відчуження, а відтак і
про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 321, 391 ЦК України, ст.
ст.ст. 3, 10,11, 60, 88, 209, 213-215, 224, 294 ЦПК
України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Звільнити з-під арешту та зняти
заборону відчуження 13 частини квартири
АДРЕСА_1, що були накладені Першою
київською державною нотаріальною
конторою на підставі постанови
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції міста Києва від 23 липня 2003 року.

Рішення може бути переглянуте судом за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подання через Подільський районний суд
м. Києва апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т. В. Войтенко