У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2014 року м.
Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в
складі:головуючого судді: - Ковальчук
Н.М.,

суддів - Максимчук З.М., Рожина Ю.М.,

секретар судового засідання -
Шептицька С.С.,

з участю відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
заочне рішення Рівненського міського
суду від 16 жовтня 2014 року у справі за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
компанія «Вектор плюс» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Рівненського
міського суду Рівненської області від
16 жовтня 2014 року вказаний позов
задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ТзОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
заборгованість за кредитним договором
від 15 січня 2008 року №1701/0108/88-001 станом на
31 липня 2014 року в розмірі 39 510, 35 доларів
США, що за офіційним курсом НБУ на дату
розрахунку становить 477956,70 грн., з яких:
заборгованість по основній сумі
кредиту в розмірі 37353,79 доларів США, що
за офіційним курсом НБУ станом на 31
липня 2014 року становить 451868,79 грн.;
нарахована пеня в розмірі 2156,56 доларів
США, що за офіційним курсом НБУ станом
на 31 липня 2014 року становить 26087,90 грн.
та судові витрати по справі в розмірі
3654,00 грн..

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_2
оскаржив його в апеляційному порядку. В
поданій апеляційній скарзі вказує на
порушення норм процесуального права,
яке виявилось у тому, що він не був
повідомлений у встановленому законом
порядку про час та місце слухання
справи, що позбавило його можливості
реалізувати своє право на захист.
Доводить, що розрахунок
заборгованості, наданий позивачем,
який суд поклав у основу рішення,
містить ряд арифметичних помилок:
невідповідність курсу гривні до
долара, у ньому відсутні відомості про
ряд здійснених платежів у рахунок
погашення основного боргу. Стверджує,
що судом не досліджено, за який період
нарахована пеня і відповідно до якого
розрахунку заборгованості, а також
зазначає про порушення положень закону
щодо застосування річного строку
позовної давності до вимог про
стягнення пені. Покликаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, просить скасувати заочне
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, котрим
визначити його борг перед Банком в сумі
24963 доларів США, що в еквіваленті
складає 301992,40 грн.,

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, беручи до уваги
пояснення учасників процесу, колегія
суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.
________________________________________________________________________
______________________________________________

Справа № 569/14183/14-ц
Головуючий у 1 інстанції - Ковальов І.М.

Провадження № 22-ц 787/2426/2014

Доповідач - Ковальчук Н.М.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції правильно
виходив з того, що у зв'язку із
невиконанням ОСОБА_2 своїх зобов'язань
за договором кредиту, у Банку виникло
право на дострокове стягнення всієї
суми заборгованості, відсотків та
штрафних санкцій. На підтвердження
даного висновку в рішенні суду
наведені відповідні мотиви й висновки,
з якими погоджується і апеляційний суд.

Судом встановлено, що 15 січня 2008 року
між ПАТ «Сведбанк» (котре в подальшому
відступило свої права вимоги ТзОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
за договором факторингу № 15 від
28.11.2012р.) та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір № №1701/0108/88-001, за
умовами якого банк надав останньому
кредит у сумі 47 000 доларів США на строк з
15 січня 2008 року по 14 січня 2018 року
включно, на споживчі цілі, зі сплатою за
користування кредитом відсотків у
розмірі 11,9 % річних на весь строк
фактичного користування кредитом.

Вказане зобов'язання відповідача було
забезпечене іпотекою, предметом якої
стала однокімнатна квартира АДРЕСА_1,
котра належить ОСОБА_5 на праві
приватної власності на підставі
свідоцтва про право власності від
25.12.2007 року, ринковою вартістю 67247,52
доларів США.

Відповідно до п.8.1. кредитного
договору за порушення строків
погашення заборгованості за кредитом
або строків сплати процентів за
користування кредитом позичальник
сплачує пеню за кожний день
прострочення в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
простроченої заборгованості.
Кількість днів у році приймається 360.

Банком виконано зобов'язання за
кредитним договором та перераховано на
рахунок позичальника кошти в сумі 47
000,00 доларів США.

30.11. 2010 року укладено договір про
внесення змін та доповнень №1 до
кредитного договору №1701/0108/88-001 від 15
січня 2008 року, відповідно до п.1 якого
сторони домовилися, що на дату
укладення цього договору розмір
строкової заборгованості за кредитом
складає 33 672,00 дол.США, розмір
простроченої заборгованості складає 10
857,00 дол.США, в т.ч. прострочена
заборгованість за кредитом складає
7335,08 дол.США та прострочена
заборгованість за відсотками складає
3521,92 дол. США.

30.112010 року було укладено договір
про внесення змін та доповнень №2 до
кредитного договору №1701/0108/88-001,
відповідно до п.2 та п.3 цього договору
сторони домовилися з 30.112010 року
збільшити суму заборгованості на
позичковому рахунку позичальника на
суму залишків, нарахованих на дату
укладення цього договору.
Заборгованість складає 44 529,00 доларів
США. Відповідно до п.4 договору про
внесення змін та доповнень №2 сторони
домовилися внести зміни до пункту 3.1.1.
кредитного договору та викласти його в
наступній редакції: починаючи з 10 січня
2011 року позичальник здійснює погашення
кредиту та сплату процентів за період
користування кредитом, нарахованих
відповідно до п.3.2. цього договору,
шляхом здійснення фіксованих платежів
у сумі 508,13 дол.США, у чітко встановлений
цим договором термін 10 числа кожного
місяця.

21 березня 2011 року укладено договір
про внесення змін та доповнень №3 до
кредитного договору, відповідно до п.1
якого сторони визначили, що на
виконання п.8.4.2. кредитного договору в
зв»язку з виконанням позичальником
зобов'язання, передбаченого п.5.7.
сторони домовилися викласти п.1.3.
кредитного договору в наступній
редакції: з дати підписання цієї
додаткової угоди до договору,
позичальник сплачує банку проценти за
користування кредитом у розмірі 11,9 %
річних. Сторони встановили, що розмір
процентної ставки може змінюватися без
укладення додаткового правочину до
цього договору, в порядку,
встановленому п.6.1., п.8.4. цього договору.

За змістом ст.ст. 1054, 526 ЦК
України, за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити відсотки. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
судочинства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

У зв»язку з порушенням
відповідачем свого зобов'язання за
кредитним договором у позичальника
виникло право на дострокове стягнення
всієї суми кретиту.

У вересні 2014 року ТзОВ «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» у судовому
порядку звернулось за стягненням
боргу, який відповідно до наданого
розрахунку станом на 31 липня 2014 року
склав 39 510, 35 доларів США, що за
офіційним курсом НБУ на дату
розрахунку становить 477 956,70 грн., з яких:
заборгованість по основній сумі
кредиту - 37353,79 доларів США, що за
офіційним курсом НБУ станом на 31 липня
2014 року становить 451 868,79 грн.;
нарахована пеня в розмірі 2 156,56 доларів
США, що за офіційним курсом НБУ станом
на 31 липня 2014 року становить 26 087,90 грн..

Закон передбачає, що зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином (ст. 599 ЦК України).
Відповідачем не надано доказів
виконання своїх зобов'язань перед
банком, і судом їх також не здобуто.

Доводи апеляційної скарги про
необґрунтованість розрахунку суми
заборгованості, не заслуговують на
увагу суду як такі, що суперечать
обставинам справи. Так, матеріали
справи містять доданий позивачем до
позовної заяви детальний розрахунок
суми заборгованості за кредитним
договором із зазначенням періоду,
відсотків, штрафних санкцій та з
урахуванням сплачених позичальником
сум (а.с. 30). Жодних доказів його
недостовірності відповідачем суду не
надано і судом їх не здобуто.

Не заслуговують на увагу суду
посилання апеляційної скарги на
порушення місцевим судом положень
закону про застосування річного строку
позовної давності до вимог про
стягнення пені, оскільки вони
суперечать обставинам справи.

Згідно ч.2 ст. 258 ЦК України, позовна
давність в один рік застосовується,
зокрема, до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені). Проте чинні
цивільно-правові норми закріплюють
право сторін врегульовувати відносини
між собою в договорах. Так, за ст.. 627 ЦК
України, сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до п.8.5 договору про
внесення змін і доповнень № 1 від
30.11.2010р. до кредитного договору №
1701/0108/88-001 від 15.01.2008р., сторони
домовились, що строк позовної давності
за будь-якими вимогами Банку, що
випливають з цього договору,
встановлюється в три роки (а.с. 14).

Враховуючи долучені до матеріалів
справи докази та вимоги закону, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції про наявність у
відповідача боргу перед позивачем, а
тому, позовні вимоги про стягнення
заборгованості є обґрунтованими.

Відповідно до норм процесуального
права передбачається, що обставини
цивільних справ з'ясовуються судом на
засадах змагальності, в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами доказів. Щодо обов'язку
доказування і подання доказів, то кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень. Однак,
будь-яких доказів, які б заслуговували
на увагу і спростовували висновки суду
відповідач суду не надав.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що судом першої інстанції
були правильно встановлені обставини
справи та застосовано правові норми,
які підлягали застосуванню при
вирішенні спору, в зв'язку із чим
рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Рівненського міського
суду від 16 жовтня 2014 року залишити без
зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня її
проголошення.

Головуючий суддя підпис
Ковальчук Н.М.

Судді : підпис Максимчук З.М. підпис
Рожин Ю.М.

Згідно:суддя-доповідач
Ковальчук Н.М.