РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/9047/14-ц

Провадження: 2/643/3549/14

02.12.2014 року Московський районний суд
м.Харкова у складі :

головуючого - судді Довготько Т.М.

при секретарі - Бахметьєвій Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Національної акціонерної страхової
компанії «Оранта», ОСОБА_2, треті особи:
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
суми страхового відшкодування та
матеріального збитку,-

ВСТАНОВИВ:

19.06.2014 року позивач звернулася до суду з
вищевказаним позовом, в якому після
уточнення позовних вимог просила суд
стягнути з відповідача НАСК «Оранта»
на її користь страхове відшкодування в
розмірі 50682грн.08коп., пеню за затримку
платежу в розмірі 2319грн. 68коп.; стягнути
з відповідача ОСОБА_2 на її користь
різницю між страховим відшкодуванням у
розмірі 7080грн.71коп.; стягнути з
відповідачів солідарно сплату
судового збору у розмірі 601грн.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач посилається на те, що
07.01.2014року у м.Харкові на перехресті
Салтівське Шосе та пр. 50 річчя ВЛКСМ
відбувся страховий випадок -
дорожньо-транспортна пригода, в якій
було пошкоджено автомобіль марки
«Тойота» д.н. НОМЕР_1, під її керуванням.
Постановою Московського районного
суду м. Харкова від 30.01.2014року, винним у
скоєні ДТП визнано ОСОБА_2, водія
автомобіля марки ВАЗ, д.н. НОМЕР_2.
Цивільна відповідальність ОСОБА_2 під
час ДТП була застрахована у НАСК
«Оранта» полісом АВ/9277049 від 16.01.2013року.
На підставі Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» вона звернулася до
Страховика, надала свій пошкоджений
автомобіль до огляду, написала
повідомлення про ДТП. Для визначення
розміру матеріального збитку, вона
звернулася до незалежного фахівця.
Вартість матеріального збитку згідно з
висновку звіту №19 становить
57080грн.71коп., вартість самої оцінки
становить 600грн. Для виклику на огляд
експертом автомобілю відповідача
ОСОБА_2 було надіслано телеграму з
повідомленням вартістю 82грн., 08 коп.
Таким чином, сума страхового
відшкодування з врахуванням ліміту
становить 50682,08грн. Загальна сума
матеріального збитку становить
57762,79грн. Різниця між сумою
матеріального збитку та розміром
страхового відшкодування становить
7080,71грн., яка має бути стягнута з
відповідача ОСОБА_2 відповідно до ст.1194
ЦК України. 18.02.2014року вона надала до
Харківської філії НАСК «Орната» всі
необхідні документи для отримання
страхового відшкодування. Страховик
був зобов'язаний протягом 90 днів
виплатити страхове відшкодування,
однак страхове відшкодування вона не
отримала і досі, у в'язку з чим просить
стягнути на її користь 2319,68грн. пені.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 позов
підтримав та просив задовольнити з
підстав викладених у ньому. Крім того
заперечував проти автотоварознавчого
дослідження від 17.01.2014року, наданого
позивачем, оскільки огляд пошкодженого
автомобіля проводив аварійний комісар
ОСОБА_7, а висновок було зроблено
спеціалістом ОСОБА_8

Представник відповідача НАСК «ОРАНТА»-
Пащенко І.О. в судовому засіданні проти
позову заперечувала, посилаючись на
підстави викладені у письмових
запереченнях. Пояснила, що наданий
позивачем Звіт про незалежну оцінку
вартості матеріального збитку,
завданого власнику колісного
транспортного засобу «Тайота», доказом
є неналежним та недопустимим, оскільки
при огляді транспортного засобу, що
знайшло в подальшому відображення в
калькуляції та висновку зазначеного
звіту, зафіксовані пошкодження, які не
мають відношення до ДТП, скоєного
07.01.2014року за участю страхувальника ВАТ
НАСК «Оранта» ОСОБА_2 Крім того їх
представник не викликався на огляд
транспортного засобу. Крім того
спеціалістом, який складав Звіт було
невірно визначено дату виготовлення
транспортного засобу «Тайота», що
призвело до невірного визначення
матеріального збитку. Вважає належним
доказом у справі автотоварознавче
дослідження від 17.01.2014року, а розмір
шкоди, визначений ним обґрунтованим та
відповідним спричиненим пошкодженням.

Відповідач ОСОБА_2, треті особи:
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове
засідання не з'явилися, про день, час та
місце розгляду справи повідомлялися
належним чином. Від третіх осіб ОСОБА_4
та ОСОБА_5 до суду надійшли заяви про
розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, оцінювача
ТОВ «Регіон-Експерт» ОСОБА_11, вивчивши
матеріали справи, суд вважає вимоги
позивача такими, що підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 07.01.2014 року о
20-30год. в м. Харкові на перехресті
Салтівське Шосе та пр. 50 річчя СРСР
відбулася дорожньо-транспортна
пригода за участю транспортних
засобів: «Тойота», д.н. НОМЕР_1., що
належить ОСОБА_3, під керуванням водія
ОСОБА_1 та ВАЗ д.н. НОМЕР_2 , під
керуванням ОСОБА_2 /а.с.4,6/.

Постановою Московського районного
суду м.Харкова від 30.01.2014року ОСОБА_2
визнано винним у скоєнні
правопорушення, передбаченого ст.124
КУАП, та накладено стягнення у вигляді
позбавлення права керування
транспортними засобами, строком на
один рік /а.с.9/.

Згідно полісу №АВ/9277049
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_2 застрахована в ВАТ НАСК
«Оранта», забезпечений транспортний
засіб ВАЗ д.н. НОМЕР_2. Відповідно до
зазначеного полісу ліміт
відповідальності за шкоду, заподіяну
майну (на одного потерпілого) складає 50
000 гривень, франшиза - 510 гривень /а.с.79/.

Із довідки ДАІ вбачається, що внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталася 07.01.2014 року, автомобіль марки
«Тойота», державний номерний знак
НОМЕР_1, отримав механічні пошкодження,
а саме: передній бампер з
противотуманною фарою, підвіска лівого
переднього колеса /а.с.6/.

Слід зазначити, що згідно вимог п.п. 34.2,
34.3 ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів
з дня отримання повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
страховик зобов'язаний направити свого
представника (працівника, аварійного
комісара або експерта) на місце
настання страхового випадку та/або до
місцезнаходження пошкодженого майна
для визначення причин настання
страхового випадку та розміру збитків.
Якщо представник страховика не
з'явився у визначений строк, потерпілий
має право самостійно обрати аварійного
комісара або експерта для визначення
розміру шкоди. У такому разі страховик
зобов'язаний відшкодувати потерпілому
витрати на проведення експертизи
(дослідження).

Так, у виконання вище вказаних вимог,
аварійним комісаром ОСОБА_7 був
оглянутий транспортний засіб за участю
водія автомобіля марки «Тойота» ОСОБА_1
та встановлені механічні пошкодження,
які зафіксовані в акті огляду
транспортного засобу від 09.01.2014 року
/а.с.88-90/.

В акті від 09.01.2014 року, який підписала
ОСОБА_1, зазначено характер пошкоджень
автомобіля марки «Тойота», за
наслідками дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася 07.01.2014 року, та
засоби їх усунення.

На підставі вказаного акту, провідним
спеціалістом ТОВ «Гарант-АСІСТАНС»
складено дослідження від 17.01.2014року та
зазначено, що матеріальний збиток,
згідно умов страхування, завданий
автомобілю «Тойота», в результаті його
пошкодження при ДТП, визначені на
підставі протоколу огляду автомобіля і
калькуляції відновлювального ремонту
складає 22183грн.63коп. /а.с.80-93/.

Із справи вбачається, що 18.02.2014 року
ОСОБА_1 звернулася до НАСК «Оранта» з
заявою про виплату страхового
відшкодування за наслідками ДТП, яка
сталася 07.01.2014 року /а.с.8/.

Станом на день звернення до суду
страхова компанія виплату не провела.

Крім того позивачем до суду надано звіт
№19 від 15.01.2014року про незалежну оцінку
вартості матеріального збитку,
завданого власнику колісного
транспортного засобу «Тойота»,
державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_3.
Відповідно до якого, оцінювачем ОСОБА_11
встановлено розмір матеріального
збитку завданого автомобілю «Тойота»,
внаслідок ДТП, включаючи ПДВ - 57081грн.

Враховуючи вимоги ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, висновків експертів.

Докази повинні бути належними та
допустимими.

Згідно роз'яснень які містяться п. 13 ПП
ВССУ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» - відповідно до статей 386,
395, 396 ЦК положення щодо захисту права
власності поширюються також на осіб,
які хоч і не є власниками, але володіють
майном на праві господарського
відання, оперативного управління або
на іншій підставі, передбаченій
законом чи договором (речове право),
такі особи також мають право вимагати
відшкодування шкоди, завданої цьому
майну. До таких осіб належить і особа,
яка керувала транспортним засобом на
підставі доручення.

Згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу «Тойота»,
державний номерний знак НОМЕР_1 його
власником є ОСОБА_3, однак в момент ДТП
саме позивач ОСОБА_1 керувала вказаним
автомобілем при наявності довіреності,
що сторонами не оспорюється, тому
позивач має право на відшкодування
спричиненої шкоди.

Відповідно до вимог ст..979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, страхову суму, а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати умови договору.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
внаслідок ДТП та захисту майнових
інтересів страхувальників.

Згідно до п.п. 22.1 ст.22 Закону, при
настанні страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті ДТП життю, майну
третій особі.

Згідно до ст..25 Закону України «Про
страхування» здійснення страхових
виплат і виплата страхового
відшкодування проводиться страховиком
згідно з договором страхування на
підставі заяви страхувальника і
страхового акта, який складається
страховиком або уповноваженою ним
особою (аварійним комісаром) у формі, що
визначається страховиком.

У відповідності до ст.29 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленого законодавством.

Згідно з положеннями ст. 35 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», для отримання страхового
відшкодування особа, яка має право на
відшкодування, подає страховику
відповідну заяву.

Так, Дослідження від 17.01.2014року та Звіт
№19 від 15.01.2014року були складені
відповідно до вимог Методики
товарознавчої експертизи та оцінки
КТЗ, яка затверджена наказом
Міністерства Юстиції України та Фондом
державного майна України від 24.11.2003 р. №
142/5/2092.

Перевіряючи доводи та заперечення
сторін щодо заявлених вимог з
посиланням на вказані Дослідження від
17.01.2014року та Звіт №19 від 15.01.2014року, суд
прийшов до висновку, що в розумінні
ст.ст.57, 58 ЦПК України, Звіт №19 від
15.01.2014року не є належним доказом
розміру завданої шкоди за наслідками
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталася 07.01.2014 року, оскільки містить
іншу інформацію щодо характеру
пошкоджень автомобіля, ніж зазначена у
довідці ДАІ при первинному огляді
автомобіля після
дорожньо-транспортної пригоди та в
акті огляду транспортного засобу від
09.01.2014 року, який складено аварійним
комісаром ОСОБА_7 за участю ОСОБА_1,
підписаного останньою та засвідченого
аварійним комісаром ОСОБА_7

Окрім того, у відповідності з п.п. 34.2, 34.3
ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з
дня отримання повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
страховик направив аварійного
комісара до місцезнаходження
пошкодженого майна для визначення
причин настання страхового випадку та
розміру збитків. Якщо представник
страховика не з'явився у визначений
строк, потерпілий має право самостійно
обрати аварійного комісара або
експерта для визначення розміру шкоди,
однак позивач не обґрунтувала, у
зв'язку з чим вона самостійно, за
власною ініціативою, без узгодження зі
страховиком обрала оцінювача для
визначення розміру шкоди.

Також, оцінювачем, який складав Звіт №19
від 15.01.2014року було невірно визначено
дату виготовлення транспортного
засобу «Тайота», що в подальшому
призвело до невірного визначення
матеріального збитку.

Так відповідно до Методики
товарознавчої експертизи та оцінки
КТЗ, яка затверджена наказом
Міністерства Юстиції України та Фондом
державного майна України від 24.11.2003 р. №
142/5/2092, визначено, що строк
експлуатації, це період часу від
моменту виготовлення транспортного
засобу до дати оцінки. Всупереч цьому
датою виготовлення КТЗ оцінювачем
прийнято першу реєстрацію КТЗ -
08.05.2007року. Тоді як відповідно до
електронного каталогу автомобіль
«Тойота» за VIN-кодом виготовлено у
жовтні 2006 року. Тобто на день
пошкодження термін експлуатації
автомобіля становив 7,25 років і
страховик, керуючись Методикою
правомірно застосував коефіцієнт
фізичного зносу в розмірі 42% .

Судом було роз'яснено сторонам про
право на призначення
автотоварознавчої експертизи для
визначення матеріального збитку, однак
сторони не скористались даним правом.

Таким чином, суд бере до уваги при
визначенні розміру стягнення
страхового відшкодування Дослідження
від 17.01.2014року та з врахуванням вимог
п.12.1 ст.12 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» із зменшенням на суму
франшизи, на користь позивача з НАСК
«Оранта» підлягає стягненню -
21673грн.63коп. (22183,63грн.-510грн.=
21673грн.63коп.). При цьому з відповідача
ОСОБА_2 на користь позивача підлягає
стягненню розмір франшизи у сумі 510 грн.

Крім того, позивач також просить
стягнути з відповідача НАСК «Оранта»
пеню за прострочення виплати
страхового відшкодування в розмірі
2319грн.68коп. за період з 19.05.2014року по
14.08.2014року, тобто за 88 днів.

Так, згідно п. 36.5 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», за кожен день прострочення
виплати страхового відшкодування
(регламентної виплати) з вини
страховика (МТСБУ) особі, яка має право
на отримання такого відшкодування,
сплачується пеня з розрахунку
подвійної облікової ставки
Національного банку України, яка діє
протягом періоду, за який
нараховується пеня.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернулася до відповідача НАСК
«Оранта» із заявою про виплату
страхового відшкодування 18.02.2014року,
отже, відповідач зобов'язаний був не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
прийняти рішення про здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати) та виплатити
його не пізніше 19.05.2014року.

Розмір облікової ставки НБУ станом на
19.05.2014року становить 9,5% річних, отже
подвійна ставка НБУ у цей період
встановлено 19% річних.

Таким чином, прострочення страховика
НАСК «Орната» у виплаті страхового
відшкодування за період з 19.05.2014року по
14.08.2014року, складає 88 днів., а пеня яка
підлягає стягненню 992грн.83коп.
(невиплачене страхове відшкодування в
розмірі 21673грн.63коп. х подвійну
облікову ставку Національного банку
України 19% / 365 днів х 88 прострочених
календарних днів).

Витрати, які позивач здійснив за
проведення дослідження в сумі 600 грн.
та повідомлення ОСОБА_2 про
проведення дослідження в сумі 82,08 грн.,
не є сумою страхового відшкодування у
розумінні ст. 9, 12, 29 Закону та не є
судовими витратами в розумінні ст..79
ЦПК України, а тому вказані кошти
стягненню не підлягають.

На підставі ст.88 ЦПК України суд вважає
за необхідне стягнути з відповідачів
судові витрати у справі в розмірі,
пропорційному задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 88, 109, 209, 212-215, 218
ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Національної
акціонерної страхової компанії
«Оранта», ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення суми
страхового відшкодування та
матеріального збитку - задовольнити
частково.

Стягнути з Відкритого Акціонерного
Товариства Національної акціонерної
страхової компанії «Оранта» на
користь ОСОБА_1 суму страхового
відшкодування в розмірі 21673грн.63коп.,
пеню в сумі 992грн.83коп., а всього на
загальну суму 22666, 46 грн. ( двадцять дві
тисячі шістсот шістдесят шість грн. 46
коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_5) на
користь ОСОБА_1 510 грн. (п'ятсот десять
гривень) розмір франшизи.

Стягнути з Національної акціонерної
страхової компанії «Оранта» на
користь ОСОБА_1 судові витрати по
сплаті судового збору в сумі 227 грн.
91коп. (двісті двадцять сім грн. 91 коп.).

Стягнути з Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН
НОМЕР_5) на користь ОСОБА_1 судовий
збір у розмірі 4грн.97 коп.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається через районний суд до
апеляційного суду Харківської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Т.М.Довготько