Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.12.2014 Справа №607/14178/14-ц

Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області в складі:

- головуючої Черніцької І.М.

- при секретарі Круцько О.Б.

- за участю відповідача
ОСОБА_1,

адвокатів
ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Тернополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про
розірвання шлюбу, стягнення аліментів
та додаткових витрат,-

В С Т А Н О В И
В:

Позивачка ОСОБА_4 звернулася до суду із
позовом до ОСОБА_1, який згодом
уточнила, про розірвання шлюбу,
стягнення аліментів у розмірі 1/3 частки
від всіх видів заробітку відповідача
та ? частини додаткових витрат,
понесених нею на лікування дитини у
період 12 по 24 вересня 2014 року у розмірі
937,02 грн. .

В обґрунтування вимог вказує, що 05.03.2001
року між нею та відповідачем було
зареєстровано шлюб. За час шлюбу в них
народилася донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Останнім часом відносини між ними
погіршились, постійно виникають сварки
та непорозуміння. Кожен з них має різні
погляди на сімейне життя. Даний шлюб
носить формальний характер, а тому його
слід розірвати.

Крім того, відповідач належним чином не
виконує свого обов'язку щодо утримання
малолітньої дитини та жодним чином не
приймає участі у її вихованні та
утриманні. У період з 12 по 24 вересня 2014
року донька перебувала на
стаціонарному лікуванні у
Тернопільській обласній дитячій
лікарні з діагнозом гострий
пієлонефрит та бронхіт. За час
лікування нею було придбано ліків на
загальну суму 1874 грн.

Посилаючись на наведене, просить
розірвати шлюб, стягнути з відповідача
аліменти у розмірі 1/3 частки від всіх
видів його заробітку та ? частину
коштів потрачених нею на придбання
ліків у розмірі 937,02 грн.

У судовому засіданні позивачка та її
представник позовні вимоги підтримали,
зіславшись на доводи викладені у заяві.

Відповідач та його представник позов
визнали частково. Відповідач не
заперечив щодо розірвання шлюбу та
погодився сплачувати аліменти у
розмірі 1/3 частки його доходів. Щодо
стягнення додаткових витрат заперечив
та пояснив, що у вересні 2014 року
подружжя ще проживало разом та він брав
участь у витратах на лікування дитини.
У задоволенні позовних вимог про
стягнення додаткових витрат просили
відмовити.

Судом встановлено, що сторони уклали
шлюб 05.03.2011 року, що підтверджується
свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1 від 05.03.2011
року, виданим відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Тернопільського міського управління
юстиції Тернопільської області
України, про що зроблено актовий запис
за №265.

Від даного шлюбу у сторін народилася
донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
стверджується свідоцтвом про
народження НОМЕР_2 від 11.10.2011 року,
виданим відділом державної реєстрації
актів цивільного стану
Тернопільського міського управління
юстиції, про що зроблено актовий запис
за №2403.

Тривалий час між подружжям склались
неприязні відносини, постійно виникали
сварки та непорозуміння. На даний час
сторони проживають окремо, подружніх
відносин не підтримують, спільного
господарства не ведуть. Між ними
втрачено почуття поваги та
взаєморозуміння один до одного. Шлюб
існує лише формально та подальше
спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечитиме їх інтересам та
інтересам їхньої дитини.

Проти примирення подружжя сторони
заперечили.

Донька ОСОБА_5 проживає разом із матір'ю
у житловому будинку по АДРЕСА_1, що
визнається сторонами по справі.

Відповідач працює барменом в СМП
''Надія'' та його середньомісячний
заробіток становить 1248 грн., що
підтверджується довідкою за №1/10 від
27.10.2014 року, виданою СМП ''Надія''.

ОСОБА_1 у добровільному порядку не
виконує свого обов'язку щодо утримання
неповнолітньої доньки ОСОБА_5 та
матеріальної допомоги не надає. Інших
утриманців крім доньки не має.

Суд, розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін,
дослідивши та оцінивши зібрані по
справі докази, вважає, що позовні
вимоги підлягають до часткового
задоволення, виходячи із наступних
підстав.

В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд
розглядає справи не інакше як за
зверненнями фізичних та юридичних
осіб, поданих відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст.ст. 111, 112 СК
України суд з'ясовує фактичні взаємини
подружжя, дійсні причини позову про
розірвання шлюбу, бере до уваги
наявність малолітньої дитини та інші
обставини життя подружжя. Суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхній
дітей, що має істотне значення.

Встановлено, що шлюб існує лише
формально та подальше спільне життя
подружжя суперечитиме інтересам
сторін.

Враховуючи наведене, суд вважає, що
слід розірвати шлюб між ОСОБА_4 та
ОСОБА_1 зареєстрований 05.03.2011 року
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Тернопільського
міського управління юстиції
Тернопільської області України, про що
зроблено актовий запис за №265.

Згідно із вимогами ст. 180 Сімейного
Кодексу України, батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття. Аліменти на дитину
присуджуються за рішенням суду від дня
пред'явлення позову.

Відповідно до вимог ст. 183 Сімейного
кодексу України частка заробітку
(доходу) матері, батька, яка буде
стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

Враховуючи вищезазначене та те, що
відповідач є працездатним, отримує
стабільний, регулярний дохід, інших
утриманців, крім доньки не має, суд
вважає, що розмір аліментів, які
підлягають стягненню з відповідача на
утримання неповнолітньої доньки
ОСОБА_5 слід визначити у розмірі 1/3
частки від всіх видів заробітку
(доходу) відповідача, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісяця, починаючи
стягувати з дня пред'явлення позову і
до досягнення дитиною повноліття.

Суд також при визначенні розміру
аліментів враховує матеріальне
становище та стан здоров'я дитини, на
яку призначаються аліменти, можливість
матеріального утримання
неповнолітньої доньки матір'ю, яка на
даний час не працює, перебуває у
відпустці по догляду за дитиною.

Разом з тим, суд вважає, що позовні
вимоги в частині стягнення з
відповідача додаткових витрат у
розмірі 937,02 грн., не підлягають до
задоволення, виходячи з наступних
підстав.

Згідно з вимогами ст. 185 СК України той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів не була подана, зобов'язані
брати участь у додаткових витратах на
дитину, що викликані особливими
обставинами (розвитком здібностей
дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо).

В силу вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог чи заперечень.

З витягу із медичної картки
стаціонарного хворого ОСОБА_5 за №10583
вбачається, що ОСОБА_5. у період з 12 по 24
вересня 2014 року перебувала на
стаціонарному лікуванні у
Тернопільській обласній дитячій
клінічній лікарні з діагнозом гострий
пієлонефрит та гострий бронхіт. У
витягу зазначено, що проведено
лікування, зокрема, реосорбілак,
лазолван, ацидола, цефаксон, комфрон та
інше.

Однак, будь-які приписи про те, що
вказане лікування проведено за власні
кошти батьків у витягу з медичної
карти відсутні. Позивачем не
представлено суду будь-яких доказів на
підтвердження факту проведення
лікування за власні кошти .

Суд не приймає до уваги квитанції та
чеки на придбання продуктів
харчування, предметів санітарії та
інших речей, оскільки вказані витрати
не є витратами на дитину, що були
пов'язані з особливими обставинами.

Крім того, суд вважає, що позовні вимоги
в частині відшкодування витрат на
придбання медикаментів на лікування
бронхіту та пієлонефриту не підлягають
до задоволення, оскільки ці витрати не
являють собою додаткових витрат у
розумінні ст. 185 СК.

Крім того, з ОСОБА_1 в користь держави
слід стягнути судовий збір у розмірі
243,60 грн.

Керуючись ст. ст.4, 10, 60, 212, 215, 223, 294
Цивільного процесуального кодексу
України, ст. ст. 111,112, 180, 184, 198-201
Сімейного кодексу України, суд,-

В И Р І Ш ИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про розірвання
шлюбу стягнення аліментів та
додаткових витрат задовольнити
частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1,
зареєстрований 05 березня 2011 року
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Тернопільського
міського управління юстиції, про що
зроблено актовий запис за №265.

Стягнути із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_4
аліменти на утримання малолітньої
доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3
частки всіх видів заробітку(доходу)
відповідача, але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісячно,
починаючи стягувати з 22 серпня 2014 року
і до досягнення дитиною повноліття

У задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь
держави судовий збір у розмірі 243, 60 грн.

Рішення про стягнення аліментів у
межах суми платежу за один місяць
підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом .

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Тернопільської
області через Тернопільський
міськрайонний суд шляхом подання
апеляційної скарги на рішення суду
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Головуюча

Головуючий суддяІ. М. Черніцька