АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Провадження 22ц/774/926/к/14
Категорія 24 (І)
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Остапенко В.О.

суддів -
Митрофанової Л.В., Савіної Г.О.

при секретарі - Кузьміній
Н.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Державного підприємства "Криворізька
теплоцентраль" на рішення Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу від 06
березня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до Державного підприємства
"Криворізька теплоцентраль" про
визнання недійсним договору про
реструктуризацію заборгованості за
теплову енергію та гаряче
водопостачання в порядку ЗУ "Про захист
прав споживачів", -

Особи , які беруть участь у розгляді
справи:

представник Державного підприємства
"Криворізька теплоцентраль" -
Водоп`янова Юлія Сергіївна;

представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4.

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2012 року ОСОБА_2
звернулась з позовом до відповідача
Державного підприємства "Криворізька
теплоцентраль" (далі ДП «Криворізька
теплоцентраль») про визнання недійсним
договору про реструктуризацію
заборгованості за теплову енергію та
гаряче водопостачання в порядку ЗУ "Про
захист прав споживачів".

В обґрунтування позовних вимог
позивачка зазначала, що 12.04.2007 року між
нею та відповідачем було укладено
договір про реструктуризацію
заборгованості за теплову енергію та
гаряче водопостачання в сумі 7147, 01 грн.
без зазначення періодів виникнення
заборгованості, яка виникла коли вона
була неповнолітньої та перебувала на
утриманні батьків і не була зобов`язана
особисто сплачувати комунальні
послуги.

Даний договір не відповідає вимогам ЗУ
«Про реструктуризацію заборгованості
з квартирної плати за житлово -
комунальні послуги, спожиті газ та
електроенергію», ЗУ «Про
реструктуризацію заборгованості за
надані послуги з утримання будинків,
споруд та прибудинкових територій і
житлово-комунальні послуги, що
утворились станом на 01.12.2006 року», не
відповідає формі встановленій
«Порядком погашення
реструктуризованої заборгованості та
внесення поточних платежів за житлово -
комунальні послуги».

Відповідач змусив позивача 12. квітня 2007
року підписати договір
реструктуризації боргу, за теплову
енергію та гаряче водопостачання який
виник до 01 січня 2003 року. Ціна зазначена
в договорі визначена неналежним чином
з порушенням норм діючого
законодавства, оскільки на час
укладання договору позивач не
працювала і не мала доходу, виходячи з
розміру якого повинен визначатись
розмір платежів за договором
реструктуризації.

В порушення вимог ч.1 ст.15 ЗУ «Про захист
прав споживачів» позивачу не була
надана інформація про розмір
заборгованості за кожен місяць,
нормативні акти, відповідно до яких
вона повинна здійснити оплату наданих
послуг за час коли вона була
неповнолітньою, та про наявність
нормативних актів, які регламентують
проведення реструктуризації
заборгованості за комунальні платежі,
які виникли після 01 січня 2003 року.

Крім того, в порушення вимог ч.2 ст. 207 ЦК
України договір про реструктуризацію
боргу підписаний не уповноваженою
особою, оскільки підпис в договорі від
імені директора підприємства не
відповідає дійсному підпису
останнього, що дає підстави для
визнання його недійсним.

Після неодноразового уточнення
позовних вимог позивач просила суд
визнати недійсним договір № 10132 від
12.04.2007 року, укладений між ОСОБА_2 та ДП
"Криворізька теплоцентраль" про
реструктуризацію заборгованості за
теплову енергію та гаряче
водопостачання.

Рішенням Жовтневого районного суду
м.Кривого Рогу від 06 березня 2014 року
позов задоволено.

Визнано недійсним договір № 10132 від
12.04.2007 року, укладений між ОСОБА_2 та ДП
«Криворізька теплоцентраль» «про
Реструктуризацію заборгованості за
теплову енергію та гаряче
водопостачання».

Стягнуто з ДП «Криворізька
теплоцентраль» в дохід держави судовий
збір в розмірі 243, 60 грн.

В апеляційній скарзі представник
відповідача просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог,
оскільки вищевказаний договір
укладено із додержанням вимог чинного
законодавства, в письмовій формі із
досягненням сторонами усіх істотних
умов договору, на момент його укладання
позивач була повнолітньою, дієздатною
та правоздатною, у повній мірі
відповідала за свої дії, отже даний
договір є законним і діючим, ніякого
примусу на укладання договору
підприємство до позивача не
застосовувало.

Суд першої інстанції не взяв до уваги,
що позивачем відповідно до укладеного
договору сплачено 932 грн. 56 коп., тобто
позивач визнала договір про
реструктуризацію боргу та виконувала
його належним чином.

Крім того, позивачем подано позов з
пропуском строку позовної давності, з
заявою про поновлення строку позивач
до суду не зверталась, доказів в
підтвердження того, що строк позовної
давності пропущено з поважних причин
позивачем не надано.

Також судом не взято до уваги, що
відповідно до наданих доказів
представник підприємства ОСОБА_5
будучи членом постійно діючої комісії
з розгляду питань реструктуризації
заборгованості плати за комунальні
послуги та зобов'язання
реструктуризувати заборгованість
споживачів, мала право укладати
зазначені договори як з фізичними так
і юридичними особами.

Судом не враховано, що відповідно до ст.
71 ЖК України за позивачем зберігалось
жиле приміщення і ОСОБА_2 прийняла на
себе обов'язки наймача, а на підставі
цього і визнала заборгованість за
послуги опалення та гарячого
водопостачання уклавши договір про
реструктуризацію заборгованості у 2007
році

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги, заперечень на неї, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Судом встановлено та не оспорюється
сторонами, що квартира АДРЕСА_2 на
підставі ордера 039945 від 16.10.91 року
виданого бюро по обміну жилих
приміщень Криворізької міської ради
(а.с. 25) була надана у користування
матері позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_7, яка
була основним квартиронаймачем, а
ОСОБА_2 та її батько ОСОБА_8
користувалися квартирою як члени сім'ї
основного наймача квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 - померла (а.с. 24).

В листопаді 2006 року між КЖП №36 та
ОСОБА_8 був укладений договір «Про
надання послуг з утримання будинків і
споруд та прибудинкової території №1868
(а.с. 28).

Згідно довідки Виконкому Жовтневої у
місті ради від 22.02.2007 року за № м-127/12.1
(а.с. 27) фінансово-лицевий рахунок на
квартиру без згоди ОСОБА_2, оскільки
остання на той час була неповнолітня, а
тому її згода була не потрібна був
переоформлений на її батька ОСОБА_8,
який фактично з 1995 року в даній
квартирі не мешкав.

Відповідно до акту КЖП №38 від 18.01.2007
року. складеного мешканцями будинку,
підтверджено факт не проживання
ОСОБА_8 в зазначеній квартирі з 1995
року(а.с. 23). Також актом КЖП №5 (а.с. 22)
підтверджується факт проживання
ОСОБА_2 до досягнення нею 18 років за
адресою бабусі ОСОБА_9: АДРЕСА_1, та її
відсутності за даною адресою у період
з 1994 року до 2007 року.

12.04.2007 року між ОСОБА_8 та ДП
«Криворізька теплоцентраль» був
укладений договір «Про надання послуг
з центрального опалення, постачання
гарячої води та водовідведення»
№9 (а.с. 53).

Рішенням Жовтневого суду м. Кривого
Рогу від 09 жовтня 2007 року ОСОБА_8
визнано таким, що втратив право
користування житловим приміщенням у
квартирі АДРЕСА_2 та зобов'язано орган
реєстрації та обліку фізичних осіб
Жовтневого району м. Кривого Рогу зняти
ОСОБА_8 за даною адресою в зв'язку з
вибуттям його до іншого житлового
приміщення та зобов'язано КЖП №36
виключити ОСОБА_8 з фінансово -лицевого
рахунку даної квартири (а.с. 17-18).

12.04.2007 року між ДП «Криворізька
теплоцентраль» та ОСОБА_2 було укладено
договір «Реструктуризації
заборгованості за теплову енергію та
гаряче водопостачання» №10132 в сумі 7147,01
грн. (а.с. 13)

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
зловживаючи монопольним становищем на
ринку послуг з надання теплової
енергії та гарячого водопостачання
відповідач змусив підписати позивача
договір про реструктуризацію
заборгованості, у тому числі і за ті
борги, котрі виникли коли вона була
неповнолітньою та перебувала на
утриманні батьків, і е зобов'язана була
сплачувати комунальні послуги.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Так згідно положень ст. 1 Закону України
«Про реструктуризацію заборгованості
за надані послуги з утримання будинків
і споруд та прибудинкових територій і
комунальні послуги, що утворилися
станом на 01 грудня 2006 року» №498-V від 20
грудня 2006 року установлено, що
заборгованість з квартирної плати
(плати за утримання житла) та плати за
комунальні послуги (водо-, тепло-,
газопостачання, послуги
водовідведення, електроенергія,
вивезення побутового сміття та рідких
нечистот) наймачів жилих приміщень та
власників жилих будинків або квартир,
яка склалася станом на 1 грудня 2006 року,
перед надавачами зазначених послуг
реструктуризується у порядку,
визначеному Законом України "Про
реструктуризацію заборгованості з
квартирної плати, плати за
житлово-комунальні послуги, спожиті
газ та електроенергію"№498-V від 20 грудня
2006 року.

Згідно положень ст. 638 ч. 1 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Згідно ч. 2 ст. 638 ЦК України договір
укладається шляхом пропозиції однієї
сторони укласти договір і прийняття
пропозиції другою стороною.
Інформація, яка повинна бути надана до
моменту укладення однією зі сторін є
частиною пропозиції та істотною умовою
договору, оскільки обов'язковість її
оприлюднення прямо передбачена
Законом.

За змістом ч.1 ст. 628 ЦК України, абзацу 2
ч.3 ст. 6 ЦК України, сторони в договорі
не можуть відступити від положень
актів цивільного законодавства.

До актів законодавства, котрими
регулюються правовідносини з надання
комунальних послуг та укладення
договорів про реструктуризацію
заборгованості зокрема відносяться:
Закон України про захист прав
споживачів», Закон України «Про
житлово-комунальні послуги», Закон
України «Про теплопостачання», Закон
України «Про реструктуризацію
заборгованості з квартирної плати,
плати за житлово-комунальні послуги,
спожиті газ та
електроенергію»№554-ІVвід 20 лютого 2003
року, Закон України «Про
реструктуризацію заборгованості за
надані послуги з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій і
комунальні послуги, що утворилися
станом на 01 грудня 2006 року»№498-V від 20
грудня 2006 року, Житловий Кодекс
України, Сімейний Кодекс України,
«Порядок погашення реструктуризованої
заборгованості та внесення поточних
платежів за житлово-комунальні
послуги» затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 27
червня 2003 р. N 976, «Правила надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення» затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 р. N 630.

Не відповідність спірного договору
вимогам законодавства України також
підтверджується наступним.

Згідно виписок з особового рахунку №
НОМЕР_1 заборгованість за теплову
енергію та гаряче водопостачання на
момент укладення спірного договору
становила на березень 2007 року 7347,01 грн..
Вказана заборгованість виникла за
період з 1996 року по лютий 2007 року і
становила по періодам: з 01.11.1996 року по
31.12. 99 року 1480,37 грн.; на грудень 2000 року -
1960,84 грн.; на грудень 2001 року- 2661,34 грн.;
на грудень 2002 року - 3211,11 грн.; на грудень
2003 року 3868,грн.; на грудень 2004 року 4660,14
грн.; на грудень 2005 року - 5526,24 грн.; на
грудень 2006 року - 6592,35 грн.; на березень
2007 року - 7347,01 грн..

Таким чином, на момент виникнення
заборгованості в сумі 7147,01 грн. згідно
виписок з особового рахунку № НОМЕР_1
за період з 01.11.1996 року ОСОБА_2 була
неповнолітньою до 16.03.2006 року, а до 28
лютого 2007 року навчалася на денному
відділенні «Криворізький коледж
економіки та управління Державного
вищого навчального закладу
«Криворізький економічний університет
імені Вадима Гетьмана», що
підтверджується довідкою №365 від 15.11.2006
року.

З огляду на вищевикладене
вбачається, що до 28 лютого 2007 року
ОСОБА_2 перебувала на утриманні батька
ОСОБА_8 відповідно до вимог ст. 180 та 199
ч. 1 СК України, батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття, а в разі якщо повнолітня
дочка, син продовжують навчання і у
зв'язку з цим потребують матеріальної
допомоги, батьки зобов'язані
утримувати їх до досягнення 23 років, за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Відповідно до довідки наданої
Криворізькою Північною МДПІ
Дніпропетровської області Державної
податкової служби від 22.01.2013 року №757
(а.с. 74). Позивач у період з 01.01.2007 року по
30.06.2007 року отримувала аліменти в сумі
877, 12 грн., тобто в другому кварталі 2007
року, а саме на момент підписання
договору про реструктуризацію
заборгованості будь-яких доходів у
позивача не було Згідно копії
трудової книжки позивачки остання
почала працювати лише з 02.08.2007 року (а.с.
49-50).

Згідно письмового повідомлення від
19.09.2007 року надісланого абоненту ОСОБА_8
відповідачем ДП «Криворізька
теплоцентраль» відповідно до Закону
України «Про реструктуризацію
заборгованості по квартирній платі,
платі за комунальні платежі,
використаний газ та теплову енергію»
останньому була зроблена пропозиція
укласти договір реструктуризації
заборгованості за використану теплову
енергію в сумі 7251 грн.(а.с. 21). Зазначена
обставина свідчить про те, що саме
ОСОБА_8 на час виникнення
заборгованості був споживачем та
основним квартиронаймачем.

Вказаний письмовий доказ представник
відповідача в судовому засіданні як в
суді першої так і апеляційної
інстанції не оспорював.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, що
договір «Про реструктуризацію
заборгованості за теплову енергію та
гаряче водопостачання» від №10132 від
12.04.2007 року між ОСОБА_2 та ДП
«Криворізька теплоцентраль» укладений
з порушенням вище перелічених
законодавчих актів України та
відсутності у ОСОБА_2 вільного
волевиявлення на укладення спірного
договору.

Положеннями ст. 25 ч. 3 ЦК України
передбачено, що у випадках,
встановлених законом, здатність мати
окремі цивільні права та обов'язки
може пов'язуватися з досягненням
фізичною особою відповідного віку.

Нормами ст. 30 ч. 2 ЦК України
передбачає, що обсяг цивільної
дієздатності фізичної особи
встановлюється цим Кодексом і може
бути обмежений виключно у випадках і
в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 32 ЦК України крім правочинів,
передбачених статтею 31 цього
Кодексу:1. фізична особа у віці від
чотирнадцяти до вісімнадцяти років
(неповнолітня особа) має право: 1)
самостійно розпоряджатися своїм
заробітком, стипендією або іншими
доходами; 2) самостійно здійснювати
права на результати
інтелектуальної, творчої діяльності,
що охороняються законом; 3) бути
учасником (засновником) юридичних осіб,
якщо це не заборонено законом або
установчими документами юридичної
особи; 4) самостійно укладати договір
банківського вкладу (рахунку) та
розпоряджатися вкладом, внесеним нею
на своє ім'я (грошовими коштами на
рахунку).

Неповнолітня особа вчиняє інші
правочини за згодою батьків
(усиновлювачів) або піклувальників.

Нормами ст. 34 ч. 1 ЦК України
встановлено, що повну цивільну
дієздатність має фізична особа, яка
досягла вісімнадцяти років
(повноліття).

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЖК України лише
повнолітні члени сім'ї наймача несуть
солідарну з наймачем майнову
відповідальність, за зобов'язаннями, що
випливають з зазначеного договору, у
тому числі і передбачений ст. 67 ЖК
України обов'язок здійснювати оплату
комунальних послуг.

Отже, виходячи з зазначених норм
житлового законодавства позивачка до
досягнення нею повноліття не мала
статусу квартиронаймача, а отже і не
мала відповідних обов'язків. Тому,
виходячи з перелічених норм
матеріального права ОСОБА_2 не була
зобов'язана сплачувати заборгованість
за комунальні послуги з надання
теплової енергії та гаряче
водопостачання, яка виникла до 16.03.2006
року, а отже не була зобов'язана
укладати договори про їх
реструктуризацію, оскільки на час
виникнення заборгованості вона була
неповнолітньою і до повноліття
перебувала на утриманні батьків, а тому
не могла нести солідарну
відповідальність у договорі найму
жилого приміщення разом з її батьками.

Таким чином колегія суддів приходить
до висновку, що суд першої інстанції
правомірно визнав недійсним договір
№10132 від 12.04.2007 року, укладений між
ОСОБА_2 та ДП «Криворізька
теплоцентраль» про реструктуризацію
заборгованості за теплову енергію та
гаряче водопостачання.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що позивачем подано позов з пропуском
строку позовної давності
спростовується самим договором про
реструктуризацію боргу яким
встановлено термін дії договору до
06.05.2012 року.

Доводи апеляційної скарги, що
відповідно до наданих доказів
представник підприємства ОСОБА_5
будучи членом постійно діючої комісії
з розгляду питань реструктуризації
мала право укладати зазначені
договори, колегія суддів до уваги не
бере, оскільки договір укладений з
позивачем підписано не директором ДП
«Криворізька теплоцентраль» ОСОБА_11, а
іншою особою ОСОБА_5, яка обіймала
посаду начальника абонентського
відділу, доказів того, що остання мала
право підпису оспорюваного договору в
інтересах підприємства від імені
директора ОСОБА_11 ні суду першої ні
апеляційної інстанції не надано.

Посилання в апеляційній скарзі, що
позивач ОСОБА_2 частково виконала
вимоги договору про реструктуризацію
заборгованості сплативши на користь
відповідача 932 грн., 51 коп.
спростовуються матеріалами справи -
випискою з особового рахунку № НОМЕР_1
квартири АДРЕСА_2 , відповідно до якого
ОСОБА_2 частково оплачувала до 2009 року
поточні платежі в розмірі значно
меншому, передбаченого нарахуванням
за надані послуги.

Доводи в апеляційній скарзі на те, що
відповідно до ст. 71 ЖК України за
позивачем зберігалось жиле приміщення
і ОСОБА_2 прийняла на себе обов'язки
наймача спростовуються встановленими
обставинами та матеріалами справи.

Таким чином, встановивши дійсні
обставини справи, суд першої інстанції
дав належну оцінку зібраним доказам,
правильно застосував норми
матеріального права не допустив
порушень норм процесуального права які
призвели б до неправильного вирішення
спору та дійшов обґрунтованого
висновку, про задоволення позовних
вимог ОСОБА_2

В іншій частині рішення суду не
оскаржується.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства "Криворізька
теплоцентраль" відхилити

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 06 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підпис)