У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді Собіни І.М.

Суддів: Оніпко О.В., Хилевича С.В.

Секретар судових засідань Пиляй
І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рівне цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Сарненського районного суду від 27
листопада 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Сільськогосподарського
приватного підприємства «Азалія» про
визнання права власності на нерухоме
майно,

в с т а н о в
и л а:

Рішенням Сарненського районного суду
від 27 листопада 2014 року в задоволенні
позову ОСОБА_2 до СПП «Азалія» про
визнання права власності на нерухоме
майно відмовлено.

У поданій на вказане рішення
апеляційній скарзі ОСОБА_2
покликається на його незаконність та
необґрунтованість через порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, а також
невідповідністю висновків суду
обставинам справи.

На обґрунтування своїх вимог
посилається на Указ Президента України
від 29 січня 2002 року №62/2001 «Про заходи
забезпечення майнових прав селян у
процесі реформування аграрного
сектору економіки». Зазначеним Указом
гарантується вільне здійснення права
власності на майнові паї, зокрема
передача паїв в оренду, купівля продаж,
дарування, міни, передачі в спадщину.

Зазначає, що цим Указом Президента
України гарантувалось виділення групі
осіб (окремим особам), які є власниками
паїв, індивідуально визначених
об'єктів зі складу майна
реорганізованого КСП чи їх
правонаступників стосовно майна.

Справа № 572/5098/13-ц
Головуючий в суді І інстанції -
Болотвіна Л.О.

Провадження № 22-ц 787/2701/2014
Суддя-доповідач - Собіна І.М.

Вказує, що у відповідності до Наказу
Міністерства аграрної політики
України №96 від 06 квітня 2001 року, яким
затверджено Рекомендації щодо
передачі майна пайового фонду
реорганізованого у власність
співвласника цього майна та згідно
наказу Міністерства аграрної політики
№62 від 14 березня 2001 року про
затвердження Порядку розподілу та
використання майна реорганізованого
КСП він придбав у пайовиків майнові паї
на суму 85222 гривні і йому передано
відповідачем майна на зазначену суму.

З наведених підстав просить скасувати
рішення Сарненського районного суду
від 27 листопада 2014 року та ухвалити
нове рішення про задоволення позову в
повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що КСП
«Федорівське» Сарненського району
Рівненської області було реформовано у
СПП «Азалія», майно КСП «Федорівське»
було розпайоване, а 67 колишніх членів
КСП «Федорівське» отримали відповідні
свідоцтва про право власності на
майновий пай. Таким чином, розпайоване
майно є спільною частковою власністю
колишніх членів КСП «Федорівське».

Згідно з п.9 Порядку розподілу та
використання майна реорганізованих
колективних сільськогосподарських
підприємств, затвердженого наказом
Міністерства аграрної політики
України №62 від 14 березня 2001 року,
виділення зі складу пайового фонду
майна в натурі окремим власникам чи
групам власників за їх бажанням у
процесі вирішення майнових питань
здійснюється підприємством
правонаступником на підставі рішення
загальних зборів співвласників.

Відповідно до договору купівлі-продажу
майнового комплексу №1 від 21 січня 2014
року на підставі рішення загальних
зборів співвласників СПП «Азалія» 67
пайовиків колишнього КСП
«Федорівське» продали майно ОСОБА_2
(а.с.10, 20).

Відповідно до ЗУ «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» та постанови
Кабінету Міністрів України від 22
червня 2011 року №703 «Про затвердження
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку
надання інформації з Державного
реєстру речових прав на нерухоме
майно» заявник разом із заявою про
державну реєстрацію подає органові
державної реєстрації прав, нотаріусу
необхідні для такої реєстрації
документи, визначені цим Порядком, їх
копії, документ, що підтверджує
внесення плати за надання витягу з
Державного реєстру прав, та документ
про сплату державного мита.

Згідно вимог ст. 18 вищевказаного Закону
передбачено випадки, у яких видається
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, що підтверджує
виникнення права власності.

Оформлення свідоцтва про право
власності на нерухоме майно за новим
правонабувачем проводиться за
наявності державної реєстрації права
власності на таке майно за попереднім
правонабувачем, крім проведення
державної реєстрації права власності
на новозбудоване нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів справи,
майновий комплекс колишнього КСП
«Федорівське», є власністю членів
даного підприємства як юридичної
особи. Згідно ст. 6 ЗУ «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», оформлення права
власності на нерухоме майно здійснюють
органи виконавчої влади чи місцевого
самоврядування.

Але, позивачем доказів того, що
порушене ним у суді питання було
предметом розгляду компетентного
державного органу, рішення якого чи
його відсутність давали б підставу
вважати про наявність спору про право
(тобто рішення державного органу про
відмову в оформленні права власності
на об'єкт нерухомого майна ), до суду не
надано.

За змістом ст. ст. 10 та 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Крім того як видно з матеріалів справи
і встановлено судом першої інстанції,
договір купівлі-продажу №1 від 21 січня
2014 року про відчуження майнового
комплексу нотаріально не посвідчений і
в матеріалах справи відсутні докази, що
сторони звертались до нотаріуса для
нотаріального посвідчення, або що одна
із сторін відмовилась його нотаріально
посвідчувати (а.с. 20).

Також суду не надано доказів того, що
КСП «Федорівське» було реформовано
саме у СПП «Азалія», та статут СПП
«Азалія».

Оскільки всупереч вимог ст. ст. 58, 59, ч. 1
ст. 60 ЦПК України позивач не надав на
підтвердження доводів позову належних
та переконливих доказів, як набуття
позивачем в установленому законом
порядку права власності на спірний
майновий комплекс, так і порушення його
прав відповідачем, суд першої
інстанції дійшов до вірного висновку
про відсутність підстав для визнання
права власності за ОСОБА_2 на спірний
майновий комплекс.

Керуючись ст 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст.
308, ст. ст. 313-315 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Сарненського районного
суду Рівненської області від 27
листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена сторонами в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів починаючи
з дня набрання нею законної сили.

Головучий І.М.Собіна

Судді:
О.В.Оніпко

С.В.Хилевич