Провадження № 2/537/563/2014
Справа № 537/1813/14-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.10.2014 року

Крюківський районний суд м. Кременчука
Полтавської області в складі
головуючого судді Мурашової Н.В., за
участі секретаря Омельченко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Кременчук
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ спільного майна
подружжя та за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участі третіх осіб
приватного нотаріусу Кременчуцького
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
приватного нотаріусу Кременчуцького
міського нотаріального округу ОСОБА_4
про визнання права особистої власності
на майно, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про поділ спільного майна
подружжя. В обґрунтування позову
зазначив, що сторони перебували у шлюбі
з 25.06.2004 року. Під час шлюбу за спільні
кошти подружжя був придбаний будинок з
господарськими будівлями АДРЕСА_1, який
за договором купівлі-продажу від 15.05.2008
року оформлений на ОСОБА_2 На даний час
взаємовідносини між сторонами
погіршилися. ОСОБА_2 чинить перешкоди
ОСОБА_1 у володінні, користуванні та
розпорядженні будинком. Тому ОСОБА_1
просив визнати спільною сумісною
власністю подружжя будинок з
господарськими будівлями АДРЕСА_1.
Визнати, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить
по ? частини вказаного будинку.

ОСОБА_2 подала до суду зустрічний позов
до ОСОБА_1, в якому просила визнати за
нею право особистої власності на майно.
В обґрунтування позову зазначила, що
перебувала у шлюбі зі ОСОБА_1 з 25.06.2004
року. Під час шлюбу на підставі
договору купівлі продажу, посвідченого
нотаріусом 15.05.2008 року, вона придбала
будинок з господарськими будівлями
АДРЕСА_1 за особисті кошти, які отримала
від продажу нерухомості придбаної до
шлюбу, а також по договору позики,
укладеного 06.02.2003 року з сином ОСОБА_5 На
даний час відносини між подружжям
погіршилися, оскільки ОСОБА_1 вчиняв
дії, що суперечать інтересам сім'ї, не
дбав про матеріальне забезпечення
сім'ї. Тому ОСОБА_2 просила визнати за
нею право особистої власності на
будинок з господарськими будівлями
АДРЕСА_1.

Ухвалами Крюківського районного суду
м. Кременчука за клопотанням
представника відповідача за первісним
позовом - позивача за зустрічним
позовом залучено до участі у справі
третіми особами, які не заявляють
самостійні вимоги, приватних
нотаріусів Кременчуцького міського
нотаріального округу ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Ухвалою Крюківського районного суду м.
Кременчука відмовлено у прийнятті та
об'єднанні із первісним позовом ОСОБА_1
про поділ спільного майна подружжя
позов ОСОБА_5 як третьої особи, що
заявила самостійні вимоги, про
стягнення зі ОСОБА_1 грошових коштів.

В судовому засіданні позивач за
первісним позовом - відповідач за
зустрічним позовом ОСОБА_1 підтримав
позовні вимоги за первісним позовом,
просив їх задовольнити з наведених
підстав. Також просив відмовити у
задоволенні зустрічного позову. В
обґрунтування пояснив, що під час шлюбу
подружжя придбало за спільні кошти
будинок АДРЕСА_1. ОСОБА_2 отримувала
пенсію по інвалідності. Й ОСОБА_1
отримував пенсію, працював охоронником
на заводі, додатково за плату займався
ремонтом нерухомості. Разом з тим,
ОСОБА_1 продав свій будинок в Кам'яних
потоках, щоб придбати спільне житло для
сім'ї. Так, під час шлюбу подружжям за
спільні кошти була придбана в
запущеному стані квартира по АДРЕСА_2,
яка після ремонту продана дорожче, а на
отримані кошти з доплатою був куплений
спірний будинок. Також ОСОБА_1 брав
кредити для ремонту будинку. Позивач
ОСОБА_1 вказував, що ОСОБА_2 не брала в
борг гроші у сина ОСОБА_5 для покупки
будинку АДРЕСА_1, а подана нею розписка
є фіктивною.

Представник позивача - відповідача
ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_6 в судових
дебатах частково підтримав позовні
вимоги, оскільки під час шлюбу за
договором купівлі - продажу ОСОБА_2
придбала у власність не весь будинок, а
39/50 частин житлового будинку з
господарськими будівлями АДРЕСА_1. Тому
за згодою довірителя просив визнати
право спільної сумісної власності
подружжя на 39/50 частини вказаного
будинку, визнати що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
належить кожному по 39/100 частин
вказаного будинку.

В судовому засіданні відповідач за
первісним позовом - позивач за
зустрічним позовом ОСОБА_2 підтримала
позовні вимоги за зустрічним позовом,
просила їх задовольнити. Просила
відмовити в задоволені первісного
позову. На підтвердження факту
придбання за договором купівлі продажу
від 15.05.2008 року за особисті кошти
будинку АДРЕСА_1 подала суду розписку
від 06.02.2003 року, не завірену
нотаріально, про те що взяла в позику у
ОСОБА_5 гроші в розмірі 10000 доларів США
на придбання будинку. Також вказувала,
що для покупки будинку АДРЕСА_1
використала особисті кошти, отримані
від продажу нерухомого майна,
придбаного до шлюбу. Стверджувала, що
ОСОБА_1 в шлюбі не брав участь в
поліпшенні майна, вчиняв дії, що
суперечать інтересам сім'ї, не дбав про
матеріальне забезпечення сім'ї.

Треті особи приватні нотаріуси
Кременчуцького нотаріального округу
ОСОБА_3, ОСОБА_7 не з'явилися до суду.
Подали письмові заяви про розгляд
справи без їх участі.

Дослідивши докази, подані сторонами
суд встановив наступне.

25.06.2004 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2
зареєстрували шлюб в Крюківському
відділі ДРАЦС Кременчуцького МУЮ у
Полтавській області, актовий запис №157.
Цей факт підтверджено свідоцтвом про
шлюб серії НОМЕР_3, виданим повторно
03.04.2014 року Крюківським відділом ДРАЦС
реєстраційної служби Кременчуцького
МУЮ у Полтавській області. (а.с. 7).

Сторони визнали, що припинили спільне
проживання з березня 2014 року та
розірвали шлюб в червні 2014 року.

Під час шлюбу 15.05.2008 року ОСОБА_2 купила
39/50 часток будинку з господарськими
будівлями АДРЕСА_1, що в цілому
складається з житлового будинку літ.
«А,А1,а,а1», загальною пл.102,7 кв.м.,
житловою площею 55,8 кв.м, літньої кухні
літ. «Б,б,бп», сараю літ. «В,в», сараю літ
«Г», вбиральні літ. «Д», літнього душу
літ. «Ж», гаражу літ. «З», бруківки літ
«І», вигрібної ями літ. «ІІ», огорожі
№1,2, колодязя літ «К», розташованих на
земельній ділянці державного фонду
розміром 1919 кв.м. Цей факт підтверджено
договором купівлі - продажу від 15.05.2008
року, посвідченого приватним
нотаріусом Кременчуцького
нотаріального округу ОСОБА_4 (а.с.19).

15.05.2008 року ОСОБА_1 посвідчив у
приватного нотаріуса Кременчуцького
міського нотаріального округу ОСОБА_4
заяву про те, що відповідно до ст. 65 СК
України дав згоду на купівлю дружиною
ОСОБА_2 39/50 частин будинку з
господарськими будівлям АДРЕСА_1 (а.с. 20)

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_8 повідомила суду, що приблизно в
2005 році коли вона працювала
начальником ЖЕК, подружжя ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 купили квартиру по АДРЕСА_2, яка
фактично знаходилась в непридатному
для проживання стані. Подружжя за
участі працівників ЖЕК зробили
капітальний ремонт квартири, а потім
продали її. ОСОБА_8 повідомила, що на той
час відносини між подружжям були
позитивні.

Статею 60 СК України встановлено, що
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Статтею 61 СК України встановлено, що
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя може бути будь-яке
майно, за винятком виключеного з
цивільного обороту.

Відповідно до ст. 65 СК України, дружина,
чоловік розпоряджаються майном, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, за взаємною згодою.

В ст. 57 СК України встановлено перелік
майна, що є особистою приватною
власністю дружини, чоловіка.

1. Особистою приватною власністю
дружини, чоловіка є:

1) майно, набуте нею, ним до шлюбу;

2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу,
але на підставі договору дарування або
в порядку спадкування;

3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу,
але за кошти, які належали їй, йому
особисто;

4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу
внаслідок його приватизації
відповідно до Закону України "Про
приватизацію державного житлового
фонду";

5) земельна ділянка, набута нею, ним за
час шлюбу внаслідок приватизації
земельної ділянки, що перебувала у її,
його користуванні, або одержана
внаслідок приватизації земельних
ділянок державних і комунальних
сільськогосподарських підприємств,
установ та організацій, або одержана із
земель державної і комунальної
власності в межах норм безоплатної
приватизації, визначених Земельним
кодексом України.

2. Особистою приватною власністю
дружини та чоловіка є речі
індивідуального користування, в тому
числі коштовності, навіть тоді, коли
вони були придбані за рахунок спільних
коштів подружжя.

3. Особистою приватною власністю
дружини, чоловіка є премії, нагороди,
які вона, він одержали за особисті
заслуги.

4. Особистою приватною власністю
дружини, чоловіка є кошти, одержані як
відшкодування за втрату (пошкодження)
речі, яка їй, йому належала, а також як
відшкодування завданої їй, йому
моральної шкоди.

5. Особистою приватною власністю
дружини, чоловіка є страхові суми,
одержані нею, ним за обов'язковим
особистим страхуванням, а також за
добровільним особистим страхуванням,
якщо страхові внески сплачувалися за
рахунок коштів, що були особистою
приватною власністю кожного з них.

6. Суд може визнати особистою приватною
власністю дружини, чоловіка майно,
набуте нею, ним за час їхнього окремого
проживання у зв'язку з фактичним
припиненням шлюбних відносин.

7. Якщо у придбання майна вкладені крім
спільних коштів і кошти, що належали
одному з подружжя, то частка у цьому
майні, відповідно до розміру внеску, є
його особистою приватною власністю.

В п. 23, п.24 Постанови Пленуму ВСУ №11 від
21.12.2007 року "Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" дано
роз'яснення, що вирішуючи спори між
подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання. Спільною сумісною власністю
подружжя, що підлягає поділу (статті 60,
69 СК, ч.3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2,
3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види
майна, за винятком тих, які згідно із
законом не можуть їм належати
(виключені з цивільного обороту),
незалежно від того, на ім'я кого з
подружжя вони були придбані чи внесені
грошовими коштами, якщо інше не
встановлено шлюбним договором чи
законом.

До складу майна, що підлягає поділу
включається загальне майно подружжя,
наявне у нього на час розгляду справи,
та те, що знаходиться у третіх осіб. При
поділі майна враховуються також борги
подружжя та правовідносини за
зобов'язаннями, що виникли в інтересах
сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК).

Не належить до спільної сумісної
власності майно одного з подружжя,
набуте особою до шлюбу; набуте за час
шлюбу на підставі договору дарування
або в порядку спадкування; набуте за
час шлюбу, але за кошти, які належали
одному з подружжя особисто; речі
індивідуального користування, в тому
числі коштовності, навіть якщо вони
були придбані за рахунок спільних
коштів подружжя; кошти, одержані як
відшкодування за втрату (пошкодження)
речі, що належала особі, а також як
відшкодування завданої їй моральної
шкоди; страхові суми, одержані за
обов'язковим або добровільним
особистим страхуванням, якщо страхові
внески сплачувалися за рахунок коштів,
що були особистою власністю кожного з
них. Що стосується премії, нагороди,
одержаних за особисті заслуги, суд може
визнати за другим з подружжя право на
їх частку, якщо буде встановлено, що він
своїми діями сприяв її одержанню.

Аналізуючи подані суду докази, суд
вважає доведеним факт, що під час шлюбу
ОСОБА_2 купила 39/50 частин будинку з
господарськими будівлями АДРЕСА_1, за
нотаріально завіреною згодою чоловіка
ОСОБА_1 на придбання спільної сумісної
власності подружжя.

Суд критично відноситься до тверджень
відповідача за первісним позовом -
позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2.
та її представника, що будинок АДРЕСА_1
придбаний за особисті кошти.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України,
кожна особа повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_2
подала суду лише відомості про
укладені нею угоди щодо придбання та
відчуження нерухомого майна до і під
час шлюбу, а також незавірену
нотаріально розписку про позику у сина
коштів, датовану 06.02.2003 року, тобто за 5
років до придбання спірного майна. Суду
не були подані документи, з яких
вбачається походження коштів,
сплачених ОСОБА_2 за придбання спірного
будинку.

Таким чином відповідач за первісним
позовом - позивач за зустрічним позовом
ОСОБА_2 та її представник не подали
належних допустимих та достатніх
доказів на підтвердження факту
придбання нею будинку за особисті
кошти.

З огляду на наведене, суд вважає за
необхідне визнати 39/50 частин будинку
АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю
подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Статтею 63 СК України встановлено, що
дружина та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено,
що дружина і чоловік мають право на
поділ майна, що належить їм на праві
спільної сумісної власності, незалежно
від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право
на поділ майна, що перебуває на праві
спільної сумісної власності подружжя,
належить кожному з них незалежно від
того, в який момент здійснюється поділ:
під час шлюбу або після його
розірвання. Поділ може бути здійснений
як за домовленістю подружжя, так і за
судовим рішенням. В основу поділу
покладається презумпція рівності
часток подружжя, яка може бути
спростована домовленістю подружжя або
судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України
встановлено, що у разі поділу майна, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором. При
вирішенні спору про поділ майна суд
може відступити від засади рівності
часток подружжя за обставин, що мають
істотне значення, зокрема якщо один із
них не дбав про матеріальне
забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи
пошкодив спільне майно, витрачав його
на шкоду інтересам сім'ї.

Суд критично відноситься к доводам
відповідача за первісним позовом -
позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2
про те, що ОСОБА_1 не брав участь в
поліпшенні майна, вчиняв дії, що
суперечать інтересам сім'ї, не дбав про
матеріальне забезпечення сім'ї.

В порушення ст. 10, 11, 60 ЦПК України,
ОСОБА_2 та її представник не подали
належних допустимих та достатніх
доказів на підтвердження вказаних
фактів.

З огляду на наведене, враховуючі
презумпцію рівності часток у спільній
сумісній власності подружжя, яка не
спростована в судовому засіданні, суд
встановив, що частки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у
спільному сумісному майні подружжя є
рівними, а тому кожному з них належить
по 39/100 частин будинку з господарськими
будівлями АДРЕСА_1.

Таким чином, суд вважає за необхідне
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ спільного майна подружжя -
задовольнити частково, та відмовити в
задоволення зустрічного позову ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про визнання права особистої
власності на майно.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215
ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ спільного майна подружжя -
задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною
власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 39/50
частин будинку з господарськими
будівлями АДРЕСА_1, який в цілому
складається з житлового будинку літ.
«А,А1,а,а1», загальною пл.102,7 кв.м.,
житловою площею 55,8 кв.м, літньої кухні
літ. «Б,б,бп», сараю літ. «В,в», сараю літ
«Г», вбиральні літ. «Д», літнього душу
літ. «Ж», гаражу літ. «З», бруківки літ
«І», вигрібної ями літ. «ІІ», огорожі
№1,2, колодязя літ «К», розташованих на
земельній ділянці державного фонду
розміром 1919 кв.м.

Визнати, що ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
належить 39/100 частин будинку з
господарськими будівлями АДРЕСА_1.

Визнати, що ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2)
належить 39/100 частини будинку з
господарськими будівлями АДРЕСА_1.

Відмовити в задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання
права особистої власності на майно.

Рішення суду може бути оскаржено
шляхом подачі апеляційної скарги до
Апеляційного суду Полтавської області
через Крюківський районний суд м.
Кременчука протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів після отримання копії
цього рішення.

Суддя Крюківського районного суду

м. Кременчука Полтавської області

Мурашова Н.В.