Справа № 409/95/12
Провадження № 2/209/290/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 року Дніпровський районний
суд м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Байбари Г.А.

при секретарях Овчаренко О.М., Паляниці
Г.В., Шепель О.Е., Погрібній О.В.,

за участі позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3 та представника
відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м.
Дніпродзержинську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ
майна подружжя, придбаного у шлюбі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 26 жовтня 2001 року
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 та
уточнивши позовні вимоги просить суд:
визнати за ним право власності на 1/2
частку домоволодіння АДРЕСА_6 у м.
Дніпродзержинську, виділивши належну
йому частку домоволодіння в натурі, а у
випадку неможливості виділу в натурі,
стягнути з відповідачки на його
користь вартість належної йому частки,
виділивши домоволодіння відповідачці;
визнати за ним право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1, виділивши
квартиру відповідачці, стягнувши з неї
на його користь вартість належної йому
частки.

В обґрунтування позову ОСОБА_1
зазначив, що з відповідачкою вони
зареєстрували шлюб 11.01.1991 року. Дітей
від шлюбу у них немає. Перебуваючи в
шлюбі, вони вирішили збудувати будинок,
і рішенням Дніпровської районної ради
м. Дніпродзержинська на ім'я
відповідачки була виділена земельна
ділянка під будівництво жилого будинку
по АДРЕСА_7. На цій земельній ділянці
вони з відповідачкою зразу ж після
виділу земельної ділянки за спільні
кошти почали будівництво жилого
будинку. Придбали будівельні
матеріали, вирили котлован, забили
фундамент, вивели стіни двох поверхів,
перекрили його плитами, встановили
покрівлю з металевого кутку та шиферу,
встановили дверні та віконні лутки
облагодили фасад будинку, оштукатурили
та накидали "шубу", збудували
капітальний гараж з оглядовою ямою,
провели в будинок водопровід та
виконали ряд інших робіт. Готовність
будинку на момент розпаду сім'ї була
близько 80%. У зв'язку з тим, що
будівництво будинку затягнулось на
невизначений термін та бажаючи мати
житло, вони з відповідачкою за спільні
кошти придбали за договором
купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_8 у м.
Дніпродзержинську за 15 400 гривень. Але з
кінця 1998 року їх відносини різко
змінилися, що привело до розпаду сім'ї,
і 01.12.1998 року їх шлюб було розірвано
Дніпровським відділом РАЦС. Вважає, що
має право на ? частину будинку та
квартири, але відповідачка не бажає
провести розділ майна добровільно.
Тому він вимушений звернутись до суду.

У судовому засіданні позивач
підтримував заявлений позов та
пояснив, що з 1989 року він проживав
однією сім'єю з відповідачкою, а 11.01.1991
року було зареєстровано їх шлюб. В 1991
році їм було надано земельну ділянку по
АДРЕСА_7 у м. Дніпродзержинську для
будівництва індивідуального житлового
будинку, що була оформлена на ім'я
дружини ОСОБА_3 В тому ж році за спільні
кошти, власними силами та за допомогою
родичів почали будівництво будинку. В
період шлюбу в 1991 році вони забили
фундамент із шлаку під будинок та звели
стіни першого поверху будинку. В 1992
році перекрили перший поверх
залізобетонними плитами і збудували
стіни другого поверху із шлакоблоків. В
1993 році перекрили другий поверх
залізобетонними плитами. В період 1992 -
1995 років були збудовані дві зливні ями,
підвели до будинку водопровід, підвели
до будинку та завели в будинок
газопровід. До лютого 1996 року був
зроблений каркас покрівлі з металевого
кутка, яка не була покрита шифером. В
гаражі була зроблена оглядова яма,
стяжка підлоги, встановлені гаражні
ворота, заведено в гараж
електропроводку. В 1996 році, в
результаті сварки, за заявою ОСОБА_3
Заводським райсудом м.
Дніпродзержинська було винесено
рішення про розірвання їх шлюбу, але
вони продовжували проживати однією
сім'єю до 1998 року. В 1996-1997 роках ними
спільно були оштукатурені стіни
будинку, зроблено електропроводку в
будинку, зроблено стяжку підлоги
першого та другого поверху,
встановлені вікна з лутками та деякі
внутрішні двері в будинку, було
зроблено водяне опалення будинку та
встановлений опалювальний котел,
встановлено ванну, збудовані
відмощення навколо будинку. В період
шлюбу вони проживали у однокімнатній
квартирі АДРЕСА_2, що на праві
власності належала відповідачці. У
лютому 1997 року вони заспільні кошти
придбали двокімнатну квартиру,
розташовану у АДРЕСА_3, яку
відповідачка переобладнала під
стоматологічний кабінет. В 1998 році вони
припинили спільне проживання з
відповідачкою та було офіційно
розірвано їх шлюб о органі РАЦС. Вважає,
що має право на 1/2 частку майна, що було
придбане ним та відповідачкою у період
шлюбу. Згодний, щоб йому в результаті
поділу житлового будинку був виділений
другий поверх будинку.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому
засіданні позов не визнала та пояснила,
що після реєстрації шлюбу між нею та
ОСОБА_1, в 1991 році для будівництва
індивідуального житлового будинку їй
була надана земельна ділянка. Спільно з
позивачем почали будівництво. В
будівництві їм допомагали її батьки і
родичі своєю працею та коштами. За час
спільного проживання з відповідачем до
кінця 1994 року збудували фундамент
будинку, стіни першого поверху,
перекрили перший поверх
залізобетонними плитами, виклали 2 ряди
із шлакоблоків стін другого поверху по
периметру будинку (внутрішні стіни
другого поверху не зводилися),
поставили гаражні ворота, в гаражі, що
знаходиться на першому поверсі
будинку, збудували оглядову яму,
зробили стяжку підлоги гаража, в гараж
провели електрику, до будинку підвели
водопровід. ОСОБА_5 зловживав
спиртними напоями, не працював, тому з
кінця 1994 року ніякого будівництва не
велося, а з кінця 1995 року вони спільно
не проживали і шлюбних стосунків не
підтримували. ОСОБА_1 став проживати у
своєї матері. В 1996 році вона почала
працювати як приватний підприємець -
стоматолог. Спочатку вона працювала в
переобладнаній під кабінет нульовці.
30.10.1996 року рішенням Заводського
районного суду м. Дніпродзержинська
було розірвано їх шлюб. В лютому 1997 року
вона самостійно купила двокімнатну
квартиру, розташовану у АДРЕСА_4, яку
переобладнала в стоматологічний
кабінет, вивела із житлового фонду і до
цього часу продовжує там працювати.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_1
самовільно забрав придбані ними для
будівництва будинку 1500 шт. силікатної
цегли, 500 шлакоблоків, 2 пачки червоної
цегли, 10 радіаторів опалення, газову
колонку, 600 м. електропроводу, 20 банок
краски, автомобіль, причеп,
бетономішалку, 50 листів шиферу, 2
меблевих гарнітура вітальні, які
зберігалися у його матері. В 1996 році він
попав у якусь неприємну історію і йому
потрібні були гроші. Він в рахунок
поділу спільного недобудованого
будинку попросив у її батьків 1500
доларів США. Йому дали ці кошти і вона
вважала, що спільне майно розділили,
але ніяк письмово це оформлено не було.
До 2001 року він будинком не цікавився і
вона його взагалі не бачила. Після
припинення спільного проживання з
відповідачем вона та її батьки у 1996
році звели стіни другого поверху
будинку і перекрили їх плитами.
Покрівля будинку була поставлена в 1999
році. З 1998 року в будинку почали ставити
вікна і двері, в 1999 році почали мазати
стіни глиною, стяжку підлоги зробили в
2000 році. Пізніше нею та її родичами було
повністю закінчено будівництво
житлового будинку і господарських
будівель та споруд і вона проживає в
цьому домоволодіння разом зі своєю
дочкою.

Вивчивши матеріали справи,
вислухавши пояснення сторін, показання
свідків, дослідивши письмові докази у
справі, суд встановив, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 з 11.01.1991 року перебували в
зареєстрованому шлюбі. 31.10.1996 року
Заводським районним судом м.
Дніпродзержинська було винесено
рішення про розірвання їх шлюбу.
Зазначеним рішенням суду встановлено,
що з лютого 1996 року сторони припинили
подружні стосунки і спільне проживання
через зловживання ОСОБА_1 спиртними
напоями (а.с. 89 т.3). 01.12.1998 року відділом
РАГС Дніпровського районного
управління юстиції м.
Дніпродзержинська проведена
реєстрація розірвання шлюбу між ОСОБА_1
та ОСОБА_3, що підтверджується
долученою до позову копією свідоцтва
про розірвання шлюбу (а.с. 8 т.1).

В період шлюбу, на підставі
рішення виконкому Дніпровської
райради у м. Дніпродзержинську №214 від
21.06.1991 року, ОСОБА_3 була виділена
земельна ділянка для будівництва
індивідуального житлового будинку
АДРЕСА_7 у м. Дніпродзержинську, що
підтверджується довідкою
Дніпродзержинського БТІ від 26.02.2001 року
(а.с.7 т.1) та свідоцтвом про право
власності на вказаний будинок.

Як зазначено в позові і
підтверджено в суді сторонами у справі,
з часу отримання земельної ділянки по
АДРЕСА_7 у м. Дніпродзержинську, вони
почали будівництво на ній
двоповерхового житлового будинку з
гаражем на першому поверсі.

За час спільного проживання і
ведення спільного господарства
сторонами на земельній ділянці по
АДРЕСА_7 у м. Дніпродзержинську було
виконані наступні роботи по
будівництву житлового будинку:
збудовано фундамент будинку, збудовано
стіни першого поверху будинку,
перекрито перший поверх
залізобетонними плитами, збудовано
частково стіни другого поверху будинку
(викладено шлакоблоками 2 ряди стін
другого поверху по периметру будинку, а
внутрішніх стін другого поверху не
було), встановлено гаражні ворота
(гараж на першому поверсі будинку), в
гаражі збудовано оглядову яму, в гаражі
зроблено цементно-бетонну стяжку
підлоги, в гараж проведено електрику
(без електропроводки в будинку), до
будинку проведено водопровід, стяжок
підлог в будинку не було, стіни глиною
не мазані, будь яких інших споруд чи
будівель на земельній ділянці не було.

Закінчувала будівництво
житлового будинку та господарських
будівель і споруд ОСОБА_3 самостійно,
за допомогою своїх родичів, за свої
кошти та кошти її батьків.

Зазначене вище, крім пояснень
відповідачки ОСОБА_3, підтверджується
показаннями свідків і письмовими
доказами у справ.

Так, свідок відповідачки - ОСОБА_6
підтвердила в суді, що проживає по
сусідству з ОСОБА_3 Стверджує, що ОСОБА_1
з його помічниками постійно вживали
спирті напої та побудували до 1994 року
стіни першого поверху будинку по
АДРЕСА_7 і перекрили їх залізобетонними
плитами. Всередині були кучі землі. До
1996 року там був тільки перший поверх
без вікон і дверей, до будинку був
підведений водопровід. В 1996 році він
вивіз від будинку бетономішалку, баддю,
цеглу, гримів трубами, але як їх вивозив
вона не бачила. Після 1996 року його біля
будинку більше не було. В кінці 1996 року
батьки і брат ОСОБА_3 почали будувати 2-й
поверх будинку, перекрили його плитами.
Брат з батьком поставили покрівлю,
вікна, двері, оборудували опалення,
завели в будинок водопровід. Мати
мазала і штукатурила стіни, клеїла
шпалери. Батьки забетонували доріжки
біля будинку. З 2001 року ОСОБА_3 почала
жити в цьому будинку.

Свідок відповідачки ОСОБА_7 показала в
суді, що в 1992 році їй з чоловіком була
надана земельна ділянка по АДРЕСА_9, по
сусідству з ОСОБА_1 та ОСОБА_3. В 1993 році
вони разом збудували коробку першого
поверху будинку і перекрили плитами.
ОСОБА_1 на будівництві зловживав
спиртним, і на цьому будівництво
закінчилося. Після 1994 року ОСОБА_1 до
будинку не з'являвся і нічого там не
робив. Осінню 1996 року на будівництво
почали їздити ОСОБА_3 її батьки, а в 1997
році було добудовано 2-й поверх будинку.
Вона бачила як літом 1996 року ОСОБА_1
вивозив від будинку білу цеглу. Свідка
ОСОБА_8 вона бачила на будівництві в 1994
році. Після 1994 року вона його там не
бачила.

Свідок ОСОБА_9 показала, що її сім'я
почала будівництво свого будинку майже
одночасно з будівництвом по сусідству
будинку ОСОБА_1 та ОСОБА_3. Перший поверх
їх будинку будувала найнята бригада, а
другий поверх будували родичі ОСОБА_3.
Їй відомо, що будівництво велося в
основному за кошти ОСОБА_3 і її батьків.
В рахунок спільно побудованого першого
поверху будинку, сухий взяв собі
спільно куплений автомобіль, а батько
ОСОБА_3 дав йому 1500 доларів США.

Свідок ОСОБА_10 показав у суді, що ОСОБА_3
практично сама будувала будинок за
допомогою своїх батьків і родичів. Він
помагав її батьку розвантажувати
шлакоблоки для будівництва. Хто
будував стіни йому не відомо. Він
допомагав батькові ОСОБА_3 ставити
покрівлю на будинку приблизно в 2000
році. ОСОБА_1 на будівництві він не
бачив жодного разу.

При вирішенні справи суд не
приймає до уваги твердження позивача
про те, що він жив спільно з ОСОБА_3 та
вів спільне господарство і приймав
участь в будівництві спірного
житлового будинку до 1998 року, а також
те, що за його участі було збудовано і
перекрито плитами другий поверх
будинку та поставлений каркас
покрівлі.

Це спростовується поясненнями
позивачки, показаннями її свідків,
сумніватися в правдивості яких у суду
немає підстав, а також спростовується
рішенням Заводського районного суду
м. Дніпродзержинську від 31.10.1996 року
про розірвання їх шлюбу.

Згідно технічного паспорта (а.с.86
т.3), виготовленого на період 16.10.1996 року,
житловий будинок по АДРЕСА_7 не має
покрівлі, готовність будинку на той
період часу становила 53% (ведення
спільного господарства сторонами
припинено на початку лютого 1996 року).

Оцінюючи докази у справі, суд
критично відноситься до показань
свідка позивача - ОСОБА_11 і не приймає
до уваги його показання про те, що
ОСОБА_1 і ОСОБА_3 перестали спільно
проживати приблизно в 1998 році, а також
про те, що вони спільно до 1996 чи до 1997
року збудували стіни і покрівлю
будинку.

Суд також не приймає до уваги
показання свідка позивача - ОСОБА_8 про
те, що в 1995 році він, як підсобний
робітник, за проханням ОСОБА_1, помагав
йому і муляру, прізвище якого не
пам'ятає, збудували другий поверх
будинку і перекрили плитами. Ці
показання свідка суперечать іншим
доказам у справі, сумніватися в
достовірності яких у суду немає
підстав.

Свідок позивача ОСОБА_12
підтвердив у суді лише те, що він у
складі бригади в складі чотирьох осіб,
за усною домовленістю з ОСОБА_1,
збудували стіни першого поверху
житлового будинку. Більше біля цього
будинку він не був.

Статтею 60 Сімейного кодексу
України передбачено, що майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Такі ж положення були передбачені
і в ст. 22 КпШС України.

Згідно ч.1 ст. 70 СК України, у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

В статті 28 КпШС України також було
передбачено, що в разі поділу майна,
яке є спільною сумісною власністю
подружжя, їх частки визнаються
рівними. В окремих випадках суд може
відступити від начала рівності часток
подружжя, враховуючи інтереси
неповнолітніх дітей або інтереси
одного з подружжя, що заслуговують на
увагу.

Суд може визнати майно, нажите
кожним із подружжя під час їх
роздільного проживання при фактичному
припиненні шлюбу, власністю кожного з
них.

В п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21.12.2007 року
№11 «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» роз'яснено,
що при вирішуючи спори між подружжям
про майно, необхідно встановлювати
обсяг спільно нажитого майна,
наявного на час припинення спільного
ведення господарства, з'ясовувати
джерело і час його придбання.

Враховуючи зазначені норми
діючого законодавства, норми Кодексу
про шлюб та сім'ю, що діяв на час
виникнення спірних правовідносин, а
також зазначені вище роз'яснення
Пленуму Верховного суду України, суд
вважає, що спільним майном сторін є
майно набуте ними в період шлюбу до
припинення в лютому 1996 року їх
спільного проживання та спільного
ведення господарства.

Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи у
цивільній справі №2-195/11 від 29.01.2013 року
ринкова вартість домоволодіння
розташованого по АДРЕСА_7 у м.
Дніпродзержинську становить 276438,00 грн.

Відсоток готовності домоволодіння на
період припинення подружніх стосунків
та ведення спільного господарства
сторонами, тобто на початок лютого 1996
року, складав 38%.

Ідеальна частка позивача ОСОБА_1
(відповідно вартості половини
збудованої спільно на період початку
лютого 1996 року домоволодіння) , на
теперішній час з урахуванням 38%
готовності домоволодіння на час
припинення ведення спільного
господарства сторонами складає 19/100
частин, а ідеальна частка відповідача
ОСОБА_3 - 81/100 часток.

Отже за ОСОБА_1 необхідно визнати право
власності на 19/100 частин, а за ОСОБА_3 на
81/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_7

Висновком експерта запропоновано один
найбільш оптимальний варіант
розподілу домоволодіння по 19/100 і 81/100
частинах, який приймається судом до
уваги при вирішенні справи.

Суд вважає за доцільне, згідно висновку
експерта, виділити в натурі ОСОБА_13
належну йому частку домоволодіння
(19/100), розташованого по АДРЕСА_7 у м.
Дніпродзержинську Дніпропетровської
області, яка складається з квартири №1,
до якої входить приміщення кімнати 1-8
площею 37,2 кв.м. в житловому будинку "А2",
а також наступні будівлі і споруд: 1/2
частини водопроводу №1, 1/2 частини
огорожі №2, 1/2 частини воріт №3, 1/2
частини воріт №4, 1/2 частини огорожі №5,
1/2 частини огорожі №6, 1/2 частини
тротуару І.

ОСОБА_3 виділити 81/100 частину
домоволодіння, розташованого по
АДРЕСА_7 у м. Дніпродзержинську
Дніпропетровської області, яка
складається з квартири №2, до якої
входять наступні приміщення в
житловому будинку "А2": 1-1 коридор
площею 12,4 кв.м., 1-2 кухня - 23,8 кв.м., 1-3
котельня - 4,8 кв.м., 1-4 ванна - 12,2 кв.м., 1-5
коридор - 1,2 кв.м., 1-6 кімната 28,9 кв.м., І
гараж 18,8 кв.м., 1-7 кімната 48,4 кв.м., 1-9
кімната - 23,7 кв.м, 1-10 кімната - 14,3 кв.м.,
а також наступні будівлі і споруди:
ганок, літня кухня літ. Б1, підвал літ.
"п/д", вхід в підвал літ. Г1, сарай літ. В1,
1/2 частини водопроводу №1, 1/2 частина
огорожі №2, 1/2 частини воріт №3, 1/2
частини воріт №4, 1/2 частина огорожі №5,
1/2 частина огорожі №6, 1/2 частини
тротуару І.

З ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
необхідно стягнути 5413,00 грн. - різниці
між вартістю квартири №1 в житловому
будинку "А2" разом з будівлями та
спорудами, що йому виділяються (57936,00
грн.), та вартістю ідеальної долі в
домоволодінні - 19/100, право на яку за ним
визнано (52523,00 грн.).

При поділі житлового будинку необхідно
виконати його переобладнання. Позивачу
ОСОБА_13 необхідно прибудувати сходи та
площадку на другий поверх до
приміщення 1-8; у приміщенні 1-8
переобладнати віконний отвір в
дверний; приміщення 1-8 переобладнати
згідно вимогам ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові
будинки. Основні положення».
Відповідачу ОСОБА_3 необхідно закласти
дверний отвір між приміщенням 1-8 і
приміщенням 1-7.

Зазначена у справі експертиза була
призначена за клопотанням
відповідачки, яка погоджувалася на її
оплату тільки з урахуванням
поставлених на вирішення нею питань і
не погоджувалася оплачувати
експертизу з урахуванням питань та
вихідних даних позивача у справі.

Позивач ОСОБА_1 відмовлявся від
призначення цієї експертизи та від її
оплати.

Після отримання зазначеного вище
висновку експерта, за клопотанням
позивача та його представника у справі
було призначено додаткову
будівельно-технічну експертизу на
підставі вихідних даних позивача про
готовність будинку на час припинення
ведення спільного господарства з
відповідачко, але позивач відмовився
оплачувати експертизу, тому ухвала
суду буда залишена експертом без
виконання.

При вирішенні справи суд не бере до
уваги висновки судових
будівельно-технічних експертиз, які
раніше призначалися у справі, оскільки
з часу їх проведення змінилися ціни на
вартість будівельних матеріалів і
робіт по будівництву житлового будинку
і цьому судовому засідання не
перевірялися докази, якими
підтверджувалися вихідні данні для
призначення попередніх судових
експертиз.

При вирішенні спору між сторонами про
визнання за позивачем права власності
на частину спірного житлового будинку
і виділі її в натурі, суд не може
прийняти до уваги твердження
відповідачки ОСОБА_3 про те, що після
припинення шлюбних стосунків вони
фактично провели розподіл спільного
майна набутого в період шлюбу, в
результаті якого їй залишався
недобудований житловий будинок
АДРЕСА_6 у м. Дніпродзержинську, а
позивач самовільно забрав і вивіз
придбані ними для будівництва будинку
1500 шт. силікатної цегли, 500 шлакоблоків,
2 пачки червоної цегли, 10 радіаторів
опалення, газову колонку, 600 м.
електропроводу, 20 банок краски,
автомобіль, причеп, бетономішалку, 50
листів шиферу, 2 меблевих гарнітура
вітальні, які зберігалися у його
матері, а її батько дав йому 1500 доларів.

Такий поділ спільного майна подружжя
ніяким чином не був оформлений.

Відповідачка не зверталася до суду з
зустрічним позовом про поділ спільного
майна, в тім числі зазначеного вище,
яке, як вона стверджує, забрав собі
позивач, тому, виходячи з
диспозитивності цивільного
судочинства (ст. 11 ЦПК України), суд не
може врахувати зазначене вище майно
(будматеріали, меблі, гроші) при поділі
житлового будинку.

Як зазначено в позові, підтверджується
довідкою БТІ (а.с. 7 т.1) і визнано
сторонами в судовому засіданні, ОСОБА_3
на підставі договору купівлі-продажу,
посвідченого 1-ю Дніпродзержинською
нотаріальною конторою 28.02.1997 року,
реєстр №8/409, належить квартира АДРЕСА_5.

Судом встановлено, що подружні
стосунки і ведення спільного
господарства сторони припинено на
початку лютого 1996 року.

Оскільки спірна квартира була куплена
ОСОБА_14 після припинення подружніх
стосунків і ведення спільного
господарства з позивачем, а позивачем
не доведено, що ця квартира куплена за
їх спільні кошти, суд вважає за
необхідне відмовити в частині його
позову про визнання за ним права
власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1.

Таким чином заявлений ОСОБА_1 позов
підлягає частковому задоволенню.

Відповідно ст. 88 ЦПК України, судові
витрати сторін у справі присуджуються
пропорційно задоволеним позовним
вимогам.

Вартість спірного майна (будинку та
квартири) становить 490659 грн. Позивач
просив визнати право власності на
половину будинку та квартири, вартістю
245329,50 грн., а суд визнав за ним право на
частину будинку вартістю - 52523 грн.,
тобто позов задоволено на 21,4 %.

Позивачем у справі понесені судові
витрати на загальну суму 2516,40 грн., в тім
числі: державне мито і судовий збір
-1128,97 грн.; витрати на ІТЗ - 60 грн.; за
надання правової допомоги адвокатом -
900 грн.; за проведення експертизи - 427,43
грн.

Відповідачем ОСОБА_3 у справі було
сплачено 473 грн. державного мита і
судового збору, 158 грн. витрат на ІТЗ,
1176,96 грн. за проведення експертизи, а
всього 1807,96 грн.

Отже з ОСОБА_15 на користь ОСОБА_1
необхідно присудити 538,51 грн. (2516,40 х 21,4% =
538,51). З ОСОБА_1 на користь ОСОБА_15
необхідно присудити 1421,06 грн. (1807,96 х 78,6%
= 1421,06).

Зараховуючи присуджені сторонам суми
судових витрат у справі, суд вважає за
необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_3 882,55 грн. (1421,06 грн. - 538,51 грн. = 882,55
грн.).

Керуючись статтями 8, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215,
218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна
подружжя, придбаного у шлюбі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на 19/100 частин домоволодіння,
розташованого по АДРЕСА_7 у м.
Дніпродзержинську Дніпропетровської
області, що складається з: житлового
будинку - А2 загальною площею 218,7 кв.м.,
житловою площею 142,5 кв.м.; літньої кухні
-Б1; сараю - В1; входу в підвал - Г1;
водопроводу №1; огорож №2-6; тротуару - І.

За ОСОБА_3 визнати право власності
на 81/100 частину домоволодіння,
розташованого по АДРЕСА_7 у м.
Дніпродзержинську Дніпропетровської
області, що складається з: житлового
будинку - А2 загальною площею 218,7 кв.м.,
житловою площею 142,5 кв.м.; літньої кухні
- Б1; сараю - В1; входу в підвал - Г1;
водопроводу №1; огорож №2-6; тротуару І.

Виділити в натурі ОСОБА_13 належну
йому частку домоволодіння (19/100),
розташованого по АДРЕСА_7 у м.
Дніпродзержинську Дніпропетровської
області, яка складається з квартири №1,
до якої входить приміщення кімнати 1-8
площею 37,2 кв.м. в житловому будинку "А2",
а також наступні будівлі і споруд: 1/2
частини водопроводу №1, 1/2 частини
огорожі №2, 1/2 частини воріт №3, 1/2
частини воріт №4, 1/2 частини огорожі №5,
1/2 частини огорожі №6, 1/2 частини
тротуару І.

ОСОБА_3 виділити 81/100 частину
домоволодіння, розташованого по
АДРЕСА_7 у м. Дніпродзержинську
Дніпропетровської області, яка
складається з квартири №2, до якої
входять наступні приміщення в
житловому будинку "А2": 1-1 коридор
площею 12,4 кв.м., 1-2 кухня - 23,8 кв.м., 1-3
котельня - 4,8 кв.м., 1-4 ванна - 12,2 кв.м., 1-5
коридор - 1,2 кв.м., 1-6 кімната 28,9 кв.м., І
гараж 18,8 кв.м., 1-7 кімната 48,4 кв.м., 1-9
кімната - 23,7 кв.м, 1-10 кімната - 14,3 кв.м.,
а також наступні будівлі і споруди:
ганок, літня кухня літ. Б1, підвал літ.
"п/д", вхід в підвал літ. Г1, сарай літ. В1,
1/2 частини водопроводу №1, 1/2 частина
огорожі №2, 1/2 частини воріт №3, 1/2
частини воріт №4, 1/2 частина огорожі №5,
1/2 частина огорожі №6, 1/2 частини
тротуару І.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_3 5413,00 грн. - різницю між вартістю
квартири №1 в житловому будинку "А2"
разом з будівлями та спорудами, що йому
виділяються (57936,00 грн.), та вартістю
ідеальної долі в домоволодінні - 19/100,
право на яку за ним визнано (52523,00 грн.).

В решті позовних вимог ОСОБА_1
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_3 882,55 грн. понесених нею судових
витрат у справі.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку шляхом подачі
протягом десяти днів з дня його
проголошення апеляційної скарги до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через суд першої інстанції, що
його ухвалив.

Суддя
Байбара Г.А.