Справа № 745/1075/13-ц Провадження №
22-ц/795/1090/2014 Категорія
-цивільнаГоловуючий у I інстанції
-Стельмах А. П. Доповідач - Губар В. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіГубар
В.С.,суддів:Мамонової О.Є., Позігуна
М.І.при секретарі:Остапенко Г.С.за
участю:ОСОБА_5, адвокатів ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_8
на рішення Сосницького районного суду
Чернігівської області від 03 квітня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_8 про стягнення матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції в частині стягнення з нього
матеріальної шкоди в сумі 16912 грн. 59
коп., 121 грн. 80 коп. судового збору, 588 грн.
00 коп. витрат пов'язаних із проведенням
судової експертизи та закрити
провадження по справі, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права. В іншій частині
рішення суду першої інстанції ОСОБА_8
не оскаржує.

Рішенням Сосницького районного суду
Чернігівської області від 03 квітня 2014
року позов ОСОБА_5 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5
матеріальну шкоду в розмірі 16912 грн. 59
коп., судовий збір в сумі 121 грн. 80 коп. та
витрати, пов'язані із проведенням
судової експертизи в сумі 588 грн. 00 коп.,
в іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що суд першої інстанції не
врахував, що дорожньо-транспортна
пригода сталася в умовах сонячної
погоди, дорожнє покриття було
асфальтобетонне сухе, проїзна частина
горизонтального профілю. Апелянт
стверджує, що перед початком руху він
впевнився у відсутності на дорозі
рухаючого транспортного засобу та
інших перешкод, відтак діяв у
відповідності до п.п.1,2 ст.10 Правил
дорожнього руху.

ОСОБА_8 наполягає, що аварійна
обстановка, яка стала наслідком
дорожньо-транспортної пригоди, була
створена водієм ОСОБА_5, який порушив
Правила дорожнього руху та за ст.124
КУпАП на нього накладено стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн., а
щодо апелянта постановою Сосницького
районного суду від 29.08.2013 року було
закрито провадження у справі про
адміністративне правопорушення за ч.1
ст.139 КУпАП, яка не передбачає
відповідальності за пошкодження
транспортних засобів.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали цієї справи,
матеріали справ про адміністративні
правопорушення №745/672/13-п про
притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_8 та №745/739/13-п
про притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_5, обговоривши
доводи апеляційної скарги, апеляційним
судом встановлено наступні обставини
справи.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних підстав.

Перевіряючи за матеріалами справ про
адміністративні правопорушення
№№745/672/13-п, 745/739/13-п та доводи
апеляційної скарги ОСОБА_8, апеляційним
судом встановлено наступне.

08.08.2013 року близько 09 год. 15 хв. в смт.
Сосниця по вул. Покровській,18, ОСОБА_8,
керуючи трактором, здійснював
буксирування вантажу (залізобетонного
стовпа), методом волочіння через
проїзну частину дороги, чим створив
перешкоду для руху транспорту та не
вжив необхідних заходів щодо її
усунення, внаслідок чого у результаті
порушення вимог п.1.5 Правил дорожнього
руху сталася дорожньо-транспортна
пригода.

В цей же час ОСОБА_5, керуючи
автомобілем CHERY AMULET д.н.з. НОМЕР_1,
рухаючись по вул. Покровській в смт.
Сосниця, в порушення вимог п.12.1 Правил
дорожнього руху, не вибрав безпечну
швидкість руху, не врахував дорожню
обстановку та на перехресті вулиць
Козацька-Покрівська наїхав на
залізобетонний стовп, який лежав
поперек дороги, внаслідок чого
автомобіль отримав механічні
пошкодження.

В результаті дорожньо-транспортної
пригоди складені протоколи про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_8 за ч.1 ст.139 КУпАП та
відносно ОСОБА_5 за ст.124 КУпАП.

Згідно звіту автотоварознавчого
дослідження транспортного засобу
№03/09/13, складеного 12 вересня 2013 року
суб'єктом оціночної діяльності,
вартість відновлюваного ремонту
легкового автомобіля CHERY AMULET д.н.з.
НОМЕР_1, необхідного для усунення
пошкоджень отриманих внаслідок
дорожньо-транспортній пригоди,
складає 33 825 грн. 18 коп. (а.с.7-29).

Як вбачається з висновку судової
автотехнічної експертизи №576-578/14-24 від
11 березня 2014 року, проведеної
Чернігівським відділенням Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз, в дорожній обстановці, що
склалася, водій трактора ОСОБА_8 з
метою забезпечення безпеки дорожнього
руху повинен був діяти у відповідності
до вимог п.10.1, 10.2 Правил дорожнього руху
з урахуванням вимог п.1.5 Правил
дорожнього руху. Проте ці вимоги
Правил ним не були виконані. Отже,
невиконання ОСОБА_8 Правил дорожнього
руху спричинило створення аварійної
обстановки. (а.с106-110).

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з
того, що згідно до ст.1188 ЦК України
розмір відшкодування визначається
залежно від ступеня вини кожного з
учасників дорожньо-транспортної
пригоди. З таким висновком суду першої
інстанції погоджується апеляційний
суд, зважаючи на таке.

Відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України
шкода, завдана особі чи майну фізичної
або юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала. Обов'язок відшкодувати
завдану шкоду виникає у її завдавача за
умови, що дії останнього були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, - незалежно від наявності
вини.

Як роз'яснено в п.4 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01 березня 2013 року «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» відповідно до ч.4
ст. 61 ЦПК вирок у кримінальній справі,
що набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою. У зв'язку із
цим у разі прийняття судом постанови
про закриття провадження у справі про
адміністративне правопорушення,
наприклад, через закінчення строків
накладення адміністративного
стягнення (ст.38 КУпАП), суд повинен
звернути увагу на те, чи містить така
постанова суду відповіді на питання
про те, чи мала місце
дорожньо-транспортна пригода та чи
сталася вона з вини відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи,
постановою апеляційного суду
Чернігівської області від 17 жовтня 2013
року ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні
адміністративного правопорушення по
ст. 124 КУпАП України внаслідок
порушення п. 12.1 Правил Дорожнього руху
України, але, з урахуванням ст. 33 КупАП
України, звільнений від
адміністративної відповідапльності за
малозначністю вчиненого
правоворушення з оголошенням усного
зауваження. Як встановлено судом,
внаслідок цієї ДТП автомобіль ОСОБА_5
зазнав механічних пошкоджень, сам
ОСОБА_5 не постраждав.

Постановою апеляційного суду
Чернігівської області від 02 грудня 2013
року провадження у справі про
притягнення ОСОБА_8 до
адміністративної відповідальності за
вчинене правопорушення, передбачене
ч.1 ст.139 КупАП України, закрито у
зв'язку із закінченням строку
накладення адміністративного
стягнення., тобто за нереабілітуючими
обставинами.

Таким чином, ні в суді першої інстанції,
ні під час апеляційного розгляду
справи не знайшли свого підтвердження
доводи апелянта про те, що в його діях
відсутні ознаки порушення правил
дорожнього руху, оскільки аварійна
обстановка була створена виключно
водієм ОСОБА_5, який порушив правила
дорожнього руху, що знаходиться в
причинному зв'язку із наслідками.

Окрім того, згідно п.22.2 Правил
дорожнього руху водій перед початком
руху зобов'язаний перевірити
надійність розташування і кріплення
вантажу,а під час руху - контролювати
це, щоб запобігти його падінню,
волочінню, травмуванню супроводжуючих
осіб чи створення перешкод руху, а п.22.3
передбачає умови, за яких дозволяється
перевезення вантажу, під час якого
забороняється наражати на небезпеку
учасників дорожнього руху. Зазначені
вимоги Правил ОСОБА_8 не виконав, що
призвело до створення аварійної
обставновки.

Згідно п.3 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: за наявності вини
всіх осіб, діяльністю яких було завдано
шкоди, розмір відшкодування
визначається у відповідній частці
залежно від обставин, що мають істотне
значення.

Виходячи із сукупності зібраних по
справі доказів достовірно і безспірно
встановлено, що 08 серпня 2013 року
дорожньо-транспортна пригода
спричинена як винними діями як ОСОБА_5
через невиконання п.12.1 Правил
дорожнього руху, так і винними діями
ОСОБА_8, який не виконав вимоги п.10.1, 10.2
Правил дорожнього руху з урахуванням
вимог п.1.5 Правил дорожнього руху. Отже,
виходячи з дослідженої сукупності
доказів та обставин справи,
апеляційний суд погоджується з
висновком суду першої інстанції про
наявність обопільної вини ОСОБА_8 та
ОСОБА_5 у вчиненій
дорожньо-транспортній пригоді.

За таких обставин, розмір матеріальної
шкоди належить визначати відповідно до
ступеня вини кожного із сторін у рівних
частках, тобто з ОСОБА_8 належить
стягнути на користь ОСОБА_5 матеріальну
шкоду в розмірі 16 912 грн. 19 коп. (33 825 грн.
18 коп. : 2), про що вмотивовано зазначено
в рішенні суду першої інстанції. В
іншій частині рішення суду першої
інстанції не оскаржувалось, тобто
апеляційним судом не переглядалося.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний
суд приходить до переконання, що суд
першої інстанції об'єктивно і повно
встановив фактичні обставини справи та
дав вірну оцінку зібраним по справі
доказам, правильно врахував наслідки
дорожньо-транспортної пригоди 08 серпня
2013 року та винні дії обох сторін і
правомірно визначив розмір
відшкодування матеріальних збитків і
обгрунтовано стягнув з ОСОБА_8 на
користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в
розмірі 16912 грн. 59 коп. та судові витрати
по справі.

За таких обставин апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324
ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Сосницького районного суду
Чернігівської області від 03 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: