Провадження №
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 травня 2014 року Фрунзенський районний
суд міста Харкова в складі:
головуючого - судді Шевченко Г.С.,
при секретарі - Рало Я.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа - Фрунзенський районний
відділ ГУ ДМС України у м. Харкові, про
У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із вказаним позовом.
В обґрунтування своїх вимог зазначив,
що 18 липня 2013 року Фрунзенський
районний суд м. Харкова ухвалив
рішення, яким на підставі договору
іпотеки житлового приміщення,
посвідченого 27.10.2006 року приватним
нотаріусом ХМНО ОСОБА_3 за реєстровим №
5793, вирішив звернути стягнення на
квартиру, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, зареєстрована на ім'я ОСОБА_4,
на погашення заборгованості перед ТОВ
"Кей-Колект" за договором про надання
кредиту № 0 від 27.10.2006 року у
розмірі 205 007 грн. 81 коп. із
застосуванням процедури встановленої
ст. 38 Закону України "Про іпотеку", для
чого ТОВ "Кей-Колект" надати право від
імені ОСОБА_4 укласти договір
купівлі-продажу вказаної квартири
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем за початковою ціною
реалізації, встановленої на рівні, не
нижчому за звичайні ціні на цей вид
майна, на підставі оцінки, проведеною
суб'єктом оціночної діяльності
(незалежним експертом) на стадії оцінки
квартири.

18 жовтня 2013 року, виконуючи рішення
суду, ТОВ «Кей-Колект», продало, а
ОСОБА_1 купив вказану квартиру.

Згідно довідки КП «Жилкомсервіс»
дільниця № 56 від 06.12.2013 року, яка видана
ОСОБА_1, в квартирі АДРЕСА_2
зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

23 жовтня 2013 року позивач направив
письмову вимогу про добровільне
звільнення житлового приміщення
відповідачу, яку останній отримав
29.10.2013 року. На письмову вимогу від
23.10.2013 року ОСОБА_2 добровільно
звільнити житлове приміщення
відмовився. Посилаючись на вказані
обставини, ОСОБА_1 просив суд виселити
ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_2.

Представник позивача ОСОБА_5 у судове
засідання не з'явився, надав суду заяву
про розгляд справи без його участі,
проти ухвалення заочного рішення не
заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник
ОСОБА_6 у судове засідання не з'явилися,
про час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, відповідно
до вимог ст. 74 ЦПК України, заяв про
розгляд справи без їх участі суду не
надали.

Третя особа Фрунзенський районний
відділ ГУ ДМС України у м. Харкові явку
свого представника у судове засідання
не забезпечила, про час та місце
розгляду справи повідомлялася
належним чином.

Згідно вимог ст. 224 ЦПК України на
підставі наявних у справі доказів, суд
вважає можливим ухвалити заочне
рішення, з урахуванням того, що
представник позивача не заперечує
проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступні факти та відповідні
їм правовідносини.

Рішенням Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 18 липня 2013 року на
підставі договору іпотеки житлового
приміщення, посвідченого 27.10.2006 р.
приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_3 за р.
№5793, звернуто стягнення на квартиру, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка
зареєстрована на ім'я ОСОБА_4, на
погашення заборгованості перед ТОВ
«Кей-Колект» за Договором про надання
кредиту № 0 від 27.10.2006 р. у розмірі
205 007 грн. 81 коп., із застосуванням
процедури продажу, встановленої ст. 38
Закону України «Про іпотеку», для чого
ТОВ «Кей-Колект» надано право від імені
ОСОБА_4 укласти договір купівлі-продажу
вказаної квартири будь-яким способом з
іншою особою-покупцем за початковою
ціною реалізації, встановленою на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеною суб'єктом оціночної
діяльності (незалежним експертом) на
стадії оцінки квартири. (а.с. 4-5)

18 жовтня 2013 року між ТОВ «Кей-Колект» та
ОСОБА_1, укладено договір
купівлі-продажу вказаної квартири, за
яким товариство продало, а ОСОБА_1 купив
квартиру АДРЕСА_2. Договір посвідчений
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
та зареєстрований в реєстрі за № 4389.
(а.с. 6, 7)

Згідно довідки КП «Жилкомсервіс»
дільниця № 56 від 06.12.2013 року у спірній
квартирі зареєстрований ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 8)

23 жовтня 2013 року на адресу фактичного
проживання відповідача позивачем була
направлена вимога про добровільне
звільнення житлового приміщення, яку
ОСОБА_2 отримав 29.10.2013 року, що
підтверджується поштовим
повідомленням про вручення № 61 0
(а.с. 10). Проте добровільно звільнити
житлове приміщення відповідач
відмовляється.

При вирішенні спору суд керувався
такими вимогами законодавства.

Відповідно до ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.

За ст. 317 ЦК України власникові належать
права володіння, користування та
розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.

За змістом ст. 150 Житлового кодексу
України громадяни, які мають у
приватній власності будинок (частину
будинку), квартиру, користуються ним
(нею) для особистого проживання і
проживання членів їх сімей і мають
право розпоряджатися цією власністю на
свій розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому відповідно до ст. 391 ЦК
України, власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Частинами 1, 2, 3 ст. 109 ЖК України
передбачено, що виселення із займаного
жилого приміщення допускається з
підстав, установлених законом.
Виселення проводиться добровільно або
в судовому порядку. Допускається
виселення в адміністративному порядку
з санкції прокурора лише осіб, які
самоправно зайняли жиле приміщення або
проживають у будинках, що загрожують
обвалом.

Громадянам, яких виселяють з жилих
приміщень, одночасно надається інше
постійне жиле приміщення, за винятком
виселення громадян при зверненні
стягнення на жилі приміщення, що були
придбані ними за рахунок кредиту
(позики) банку чи іншої особи,
повернення якого забезпечене іпотекою
відповідного жилого приміщення.

Звернення стягнення на передане в
іпотеку жиле приміщення є підставою
для виселення всіх громадян, що
мешкають у ньому, за винятками,
встановленими законом. Після прийняття
кредитором рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги, якщо сторонами не погоджено
більший строк. Якщо громадяни не
звільняють жиле приміщення у
встановлений або інший погоджений
сторонами строк добровільно, їх
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду.

З огляду на наведене, суд приходить до
висновку що позовні вимоги ОСОБА_1 про
виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_2, є
законними, обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалене рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Таким чином, зі ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 слід стягнути понесені
позивачем судові витрати.

Керуючись ст.ст. 11, 60, 88, 197, 209, 212-215, 218, 224-
226 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_1, з квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1, без надання іншого
жилого приміщення.

Стягнути зі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 судові
витрати - судовий збір в розмірі 229 грн.
40 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку шляхом подання
апеляційної скарги до апеляційного
суду Харківської області через
Фрунзенський районний суд м. Харкова
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя -