Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

16 грудня 2014 року Подільський
районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Декаленко В. С. ,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про стягнення
заборгованості, мотивуючи свої вимоги
тим, що відповідно до укладеного
договору № К3ХRFB04060104 від 25.01.2007 року
відповідач отримав кредит у розмірі 2
299, 00 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 5,04 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом.

Зазначає, що відповідач підтвердив
свою згоду на те, що підписана заява
разом з Умовами надання кредиту
фізичним особам «Розстрочка» складає
між ним і Банком Договір.

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України,
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Посилається на те, що відповідач в
порушення зазначених норм закону та
умов Договору свої зобов'язання за
Договором належним чином не виконав у
зв'язку з чим станом на 27.08.2014 року має
заборгованість в розмірі 29 351, 25 грн.,
яка складається з: 2 298, 00 грн. -
заборгованість за кредитом; 10 136, 68 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 758, 67 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 14 284, 03 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, а також
штрафи відповідно до п. 5. 3 Умов надання
кредиту фізичним особам «Розстрочка»:
500, 00 грн. - штраф (фіксована частина); 1373,
87 грн. - штраф (процентна складова).

На підставі вищевикладеного, а також
керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК
України звертається з даним позовом до
суду та просить стягнути з відповідача
на їх користь зазначену заборгованість
за кредитним договором та судові
витрати.

В судове засідання представник
позивача та відповідач не з'явились,
про день час та місце слухання справи
повідомлені вчасно та належним чином,
представником позивача до суду надано
заяву, згідно якої останній просить
провести розгляд справи за його
відсутності, позовні вимоги підтримує
в повному обсязі і проти ухвалення
заочного рішення не заперечує. Причини
неявки відповідача суду невідомі.

Суд вважає за можливе розглядати
справу за відсутності зазначених осіб
та ухвалити рішення при заочному
розгляді справи відповідно до вимог
ст.ст. 169, 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Так судом встановлено, що 25.01.2007 року
ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» із Заявою про надання
кредиту № К3ХRFB04060104 (а.с.4).

Як вбачається зі змісту зазначеної
заяви відповідача, Банк надає
Позичальнику строковий кредит у сумі 2
299, 00 грн. (далі - «Кредит») на строк 12
місяців строк з 25.01.2007 року по 25.01.2008
року включно, з умовами сплати за
користування Кредитом відсотків у
розмірі 0, 42 % на місяць, на суму залишку
заборгованості по кредиту, щомісячної
винагороди за надання фінансового
інструменту у розмірі 68, 97 грн. та
єдиноразової винагороди за надання
фінансового інструменту у розмірі 0, 0
грн. в обмін на зобов'язання
Позичальника з повернення кредиту,
сплати відсотків, винагороди, комісії
зазначені в Заяві та Умовах надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (СТАНДАРТ) (далі - «Умов»)
строки. Погашення заборгованості
здійснюється у наступному порядку:
щомісяця в період сплати, за який
приймається період з «10» по «15» число
кожного місяця Позичальник повинен
надавати Банку грошові кошти
(щомісячний платіж) у сумі 265, 9 грн. для
погашення заборгованості за Кредитом,
яка складається із заборгованості за
кредитом відсотків, винагороди,
комісії, а також інших витрат згідно з
Умовами.

Крім того судом встановлено, що
зазначена Заява відповідача містить
застереження наступного змісту: «Я
ознайомився і згоден з умовами
кредитування, які були надані мені в
письмовій формі. Своїм підписом я
підтверджую факт надання мені повної
інформації про умови кредитування та
місцезнаходження ПРИВАТБАНКУ….Я
згоден, що ця заява разом із
запропонованими ПРИВАТБАНКОМ Умовами
надання кредиту фізичним особам
«Розстрочка», Тарифами складає між
мною та Банком кредитно-заставний
договір…» (зворотна сторона а.с.4).

Статті 202, 203 ЦК України визначають, що
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Правочин має вчинятися у
формі, встановленій законом. Правочин
має бути спрямований на реальне
настання правових наслідків, що
обумовлені ним.

Відповідно до ст.ст. 205, 207 ЦК України,
правочин може вчинятися усно або в
письмовій формі. Сторони мають право
обирати форму правочину, якщо інше не
встановлено законом. Правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони. Правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

Згідно ст.ст. 626, 628, 638 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства. Договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Крім того, частина перша статті 634 ЦК
України визначає, що договором
приєднання є договір, умови якого
встановлені однією із сторін у
формулярах або інших стандартних
формах, який може бути укладений лише
шляхом приєднання другої сторони до
запропонованого договору в цілому.
Друга сторона не може запропонувати
свої умови договору.

При системному аналізі зазначених норм
чинного цивільного законодавства
України з врахуванням тих відносин які
виникли між позивачем та відповідачем,
суд приходить до висновку, що Заява
відповідача № К3ХRFB04060104 разом з Умовами
надання кредиту фізичним особам
«Розстрочка» та Тарифами Банку, дійсно
складають кредитний Договір, який
вважається укладеним 25.01.2007 року між
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 у зв'язку
з чим до відносин, які склалися між
сторонами підлягають застосуванню
норми ст.ст. 1054-1056-1 Параграфа 2 ЦК
України (Кредит).

Так стаття 1054 ЦК України визначає, що за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Згідно п.п. 2.1, 3.1., 3.2. Умов надання
кредиту фізичним особам «Розстрочка»,
які є невід'ємною частиною укладеного
між сторонами кредитного Договору,
Банк зобов'язується надати
Позичальнику Кредит шляхом
перерахування на рахунок
торгівельно-сервісному підприємству
(далі - ТСП). Строк, термін повернення,
розмір Кредиту, цілі, відсотки,
винагороди, розмір щомісячного платежу
та період уплати платежів визначені в
Заяві Позичальника (далі-Заява),
підписанням якої Клієнт та Банк
укладають Кредитно-застаний договір
надалі-Договір). Розмір річної
відсоткової ставки дорівнює
дванадцяти місячним відсотковим
ставкам. Кредит надається в обмін на
зобов'язання Позичальника по
поверненню Кредиту, сплаті відсотків,
винагороди в обумовлені у Заяві строки.

Позичальник зобов'язується
використати Кредит на цілі, зазначені у
заяві. Погашати Кредит у порядку та
строки відповідно до Заяви. Сплатити
відсотки за користування Кредитом
відповідно до Заяви та п.п. 4.1., 4.2. даних
Умов та Тарифів. Сплатити Банку
винагороду у строки та розмірі згідно
Тарифів, Заяви та даних Умов.

Як вже зазначалося вище, що відповідно
до Заяви відповідача № К3ХRFB04060104 від
25.01.2007 року, Банк надає Позичальнику
строковий кредит у сумі 2 299, 00 грн. (далі
- «Кредит») на строк 12 місяців строк з
25.01.2007 року по 25.01.2008 року включно, з
умовами сплати за користування
Кредитом відсотків у розмірі 0, 42 % на
місяць, на суму залишку заборгованості
по кредиту, щомісячної винагороди за
надання фінансового інструменту у
розмірі 68, 97 грн. та єдиноразової
винагороди за надання фінансового
інструменту у розмірі 0, 0 грн. в обмін на
зобов'язання Позичальника з повернення
кредиту, сплати відсотків, винагороди,
комісії зазначені в Заяві та Умовах
надання споживчого кредиту фізичним
особам («Розстрочка») (СТАНДАРТ) (далі -
«Умов») строки.

Судом встановлено, а відповідачем в
порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України
не спростовано, що останній
скористався наданими Банком послугами,
а саме отримав кредитні кошти в розмірі
2299, 00 грн., що об'єктивно
підтверджується наданим суду
Розрахунком заборгованості станом на
27.08.2014 року (а.с. 3), який суд визнає
правильним, оскільки він не оскаржений
та не спростований відповідачем та
приймає його до уваги як належний та
допустимий доказ в розумінні ст. 57-59 ЦПК
України.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про доведеність
посилань представника позивача в
своєму позові про належне виконання
Банком своїх зобов'язань за кредитним
Договором.

Статті 526, 525 ЦК України визначають, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу. Якщо позичальник
своєчасно не повернув речі, визначені
родовими ознаками, він зобов'язаний
сплатити неустойку відповідно до
статей 549 - 552 цього Кодексу, яка
нараховується від дня, коли речі мали
бути повернуті, до дня їх фактичного
повернення позикодавцеві, незалежно
від сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судом встановлено, що в укладеному
кредитному Договорі, а саме в Заяві
відповідача, сторони погодили, що
погашення заборгованості здійснюється
у наступному порядку: щомісяця в період
сплати, за який приймається період з
«10» по «15» число кожного місяця
Позичальник повинен надавати Банку
грошові кошти (щомісячний платіж) у
сумі 265, 9 грн. для погашення
заборгованості за Кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом відсотків, винагороди,
комісії, а також інших витрат згідно з
Умовами.

З викладеного вбачається, що кредитний
Договір містить умову, згідно якої на
відповідача покладається обов'язок
повернути позику частинами (з
розстроченням).

Як вже зазначалося вище, судом
встановлено, що відповідачем грошові
кошти (кредит) були отримані в повному
обсязі та використані на власні цілі. В
той же час останній свої зобов'язання
за кредитним Договором, які стосуються
повернення кредиту та сплати процентів
за його користування і комісії за
користування кредитом належним чином
не виконано, а саме останній після
отримання кредитних коштів не
здійснював вчасно оплату кредитної
заборгованості, процентів за його
користування та комісії за
користування кредитом у зв'язку з чим в
нього утворилася заборгованість, яка
станом на 27.08.2014 року становила 29 351, 25
грн. та складається з: 2 298, 00 грн. -
заборгованість за кредитом; 10 136, 68 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 758, 67 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 14 284, 03 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, а також
штрафи відповідно до п. 5. 3 Умов надання
кредиту фізичним особам «Розстрочка»:
500, 00 грн. - штраф (фіксована частина); 1373,
87 грн. - штраф (процентна складова).

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про доведеність
порушення права позивача, як Кредитора
у зобов'язанні, яке виникло між ним та
відповідачем, у зв'язку з чим його
вимоги про стягнення з відповідача
заборгованості за кредитом в розмірі 2
298, 00 грн. та заборгованості по
процентам за користування кредитом в
розмірі 10 136, 68 грн., підлягають
задоволенню.

Крім того стаття 611 ЦК України визначає,
що у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: 1)
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3)
сплата неустойки; 4) відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Статті 546, 548 ЦК України визначають, що
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком. Виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 549 ЦК України,
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 5.1. Умов надання кредиту
фізичним особам «Розстрочка», які є
невід'ємною частиною укладеного між
сторонами кредитного Договору, при
порушенні Позичальником будь-якого із
зобов'язань, передбачених Заявою та п.п.
3.2.2, 3.2.3 даних Умов, Банк має право
нарахувати, а Позичальник
зобов'язується сплатити Банку пеню в
розмірі 0,15% від суми простроченого
платежу, але не менше 1 гривні за кожний
день прострочки платежу.

Крім того судом встановлено, що в п. 8.6
Умов надання кредиту фізичним особам
«Розстрочка» передбачена
відповідальність Позичальника у
вигляді штрафів за неналежне виконання
своїх зобов'язань, а саме при порушенні
Позичальником строків платежів по
будь-якому з грошових зобов'язань,
передбачених Договором більш ніж на 30
днів, Позичальник зобов'язаний
сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. +
5% від суми заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, а також ту
обставину, що судом встановлено факт
порушення відповідачем своїх
зобов'язань за Договором, суд приходить
до висновку про доведеність також
позовних вимог позивача про стягнення
з відповідача на їх користь пені за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором в розмірі 14 284, 03 грн.,
штрафу (фіксована частина) в розмірі 500,
00 грн. та штрафу (процентна складова - 5%
від суми позову) в розмірі 1373, 87 грн.

Стаття 11 ЦПК України визначає, що суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Суд оцінюючи належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок в
їх сукупності за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженню наявних у
справі доказів приходить до висновку,
що позовні вимоги позивача знайшли
своє доведення в судовому засіданні, є
такими, що ґрунтуються на вимогах
чинного законодавства, а тому
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Крім того, враховуючи ту обставину, що
суд прийшов до висновку про
доведеність позовних вимог позивача та
необхідності задоволення його позову,
в силу ст.ст. 79, 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню також судовий збір
в розмірі 293, 51 грн.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 16,
525, 526, 536, 546, 548, 549, 610, 611, 612, 634, 1050, 1054 ЦК
України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 79, 88, 208,
209, 213-215, 217- 218, 223, 224, 226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, реєстраційний номер
облікової картки платника податків:
НОМЕР_1 на користь Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПРИВАТБАНК», :

- заборгованість за кредитним
Договором № К3ХRFB04060104 від 25.01.2007 року в
загальному розмірі 29 351, 25 грн.;

- судовий збір в розмірі 293, 51 грн.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя В. С. Декаленко