Справа № 461/5098/14-ц
Провадження № 4-с/461/68/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2014 року
Галицький районний суд м. Львова в
складі:

головуючого - судді
Стрельбицького В.В.,

при секретарі
Тарапацькому Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові справу за скаргою
ОСОБА_1, заінтересовані особи Галицький
відділ державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції, ОСОБА_2 про визнання
протиправними та зобов'язання до дій,

в с
т а н о в и в :

скаржник звернувся до суду зі скаргою,
в якій просить поновити строк для
подачі скарги, визнати неправомірними
дії головного державного виконавця
Галицького ВДВС ЛМУЮ та скасувати
постанову про арешт майна та
оголошення заборони його відчуження
від 25.04.2014р., зобов'язавши державного
виконавця внести відповідних запис до
державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію
обтяжень, зобов'язати Галицький ВДВС
ЛМУЮ провести розрахунок розміру
аліментів на утримання ОСОБА_3 взявши
за основу 30% прожиткового мінімуму для
дитини до 6 років - 309,60 грн. на місяць.

В обґрунтування заявленої
скарги покликається на те, що про
постанову від 25.04.2014р. він дізнався лише
06.05.2014 року. Рішенням Галицького
районного суду м.Львова присуджено
стягувати з нього аліменти на
утримання сина в розмірі ? частки від
заробітку, але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.
04.04.2014 року державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження. 06.05.2014 року
ОСОБА_1 отримав оскаржувану постанову
від 25.04.2014 року. Вважає таку постанову
незаконною, а дії державного виконавця
по її винесенню неправомірними з
огляду на те, що він справно сплачував
аліменти, пересилаючи грошові кошти
поштовим переказом в добровільному
порядку не очікуючи судового рішення,
тобто жодних підстав для винесення
постанови про арешт майна від 25.04.2014
року не було. Окрім того, невірно
розрахована заборгованість по
аліментах, оскільки на момент
винесення судового рішення та звірки
заборгованості він не працював та не
працює, а відтак для розрахунку
заборгованості повинна братись сума
309,60 грн. - 30% прожитого мінімуму для
дитини до 6 років, згідно Закону України
«Про державний бюджет на 2014 рік».

Скаржник та його представник в
судовому засіданні, кожен окремо,
скаргу підтримали, дали пояснення
аналогічні доводам, викладеним у
скарзі. Просять скаргу задоволити.

Представник Галицького ВДВС
Львівського МУЮ в судове засідання не
з'явився, хоча належним чином був
повідомлений про час і місце слухання
справи, а тому справу розглянуто у його
відсутності, на підставі наявних
матеріалів справи.

ОСОБА_2 в судове засідання не
з'явилась, хоча належним чином була
повідомлена про час і місце слухання
справи, а тому справу розглянуто у її
відсутності, на підставі наявних
матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення скаржника та його
представника, суд приходить до
висновку, що скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.383 ЦПК України, учасники
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця
чи іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу,
порушено їх права чи свободи.

Відповідно ч.5 ст.124 Конституції
України, судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
для виконання на всій території
України.

Як встановлено судом, рішенням
Галицького районного суду м.Львова від
05.03.2014 року задоволено позов ОСОБА_2 та
присуджено стягувати з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 аліменти на утримання
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частки
від його заробітку (доходу), починаючи з
дня звернення позивачки до суду з 26.11.2013
року і до досягнення дитиною
повноліття, але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Постановою державного виконавця
Галицького ВДВС ЛМУЮ Ач М.І. від 04.04.2014
року відкрито виконавче провадження
№42776767 по виконанню виконавчого листа
№461/14488/13ц, виданого 21.03.2014 року
Галицьким районним судом м.Львова про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
аліменти на утримання ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частки від його
заробітку (доходу), починаючи з дня
звернення позивачки до суду з 26.11.2013
року і до досягнення дитиною
повноліття, але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Як видно з розрахунку
заборгованості ОСОБА_1 по аліментах на
користь ОСОБА_2, така станом на 01.04.2014
року становить 2 866,27 гривень.

Також судом встановлено, що 25.04.2014
року головним державним виконавцем
Галицького ВДВС ЛМУЮ Ач М.І. винесено
постанову про арешт майна ОСОБА_1 та
оголошення заборони на його
відчуження.

Частиною 1 ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ст.32 Закону України «Про
виконавче провадження», заходами
примусового виконання рішень є:
звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб; звернення стягнення на
заробітну плату (заробіток), доходи,
пенсію, стипендію боржника; вилучення
в боржника і передача стягувачу
певних предметів, зазначених у рішенні;
інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до ч.1,2 ст.57 Закону
України «Про виконавче провадження»,
арешт майна боржника застосовується
для забезпечення реального виконання
рішення. Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом, зокрема винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження.

З наведеного випливає, що державним
виконавцем вживались, передбачені
Законом України «Про виконавче
провадження» заходи для виконання
рішення суду, тобто останній діяв в
межах наданих повноважень, а також у
встановленому порядку оскаржувана
постанова про накладення арешту була
направлена скаржнику.

Суд відхиляє доводи скаржника на
те, що ним у добровільному порядку
сплачувались аліменти шляхом
пересилання грошових кошті поштовим
переказом в добровільному порядку,
оскільки скаржником не подано жодного
належного доказу на підтвердження цієї
обставини, а подані ним копії квитанцій
жодним чином не підтверджують того
факту, що придбані ним товари
передавались сину.

Також, суд враховує ту обставину, що
скаржник не повідомляв державного
виконавця про ніби то добровільну
сплату аліментів, а відтак у останнього
були достатні підстави вважати, що
скаржник ухиляється від сплати
аліментів.

Безпідставними також є доводи
скаржника про те, що при розрахунку
заборгованості по аліментах повинна
братись сума 309,60 грн. - 30% прожитого
мінімуму для дитини до 6 років, згідно
Закону України «Про державний бюджет
на 2014 рік», оскільки рішенням суду
присуджено стягувати з ОСОБА_1 ? частину
від його заробітку (доходу) та останнім
не подано жодного доказу на
підтвердження факту його безробіття.

За таких обставин, враховуючи
вищенаведене, суд приходить до
переконання, що оскаржувана постанова
винесена з дотриманням вимог Закону
України «Про виконавче провадження» з
метою виконання рішення суду, на
підставі виданого у встановленому
порядку виконавчого листа, та
відповідно відсутні підстави для
визнання незаконними дій державного
виконавця щодо її винесення, так як
такі були спрямовані виключно на
виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 383-389 ЦПК України,
Законом України «Про виконавче
провадження», суд

у х в
а л и в :

Поновити строк звернення до суду.

Відмовити в задоволенні скарги.

На ухвалу може бути подана
апеляційна скарга протягом п'яти днів з
дня її проголошення. У разі якщо ухвалу
було постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом 5-ти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя
Стрельбицький В.В.