АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 611/656/14-ц
Головуючий І інстанції - Коптєв Ю.А.
Провадження: 22-ц/790/8017/14
Головуючий ІІ інстанції - Бездітко В.М.
Категорія: відшкодування шкоди
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого судді - Бездітка В.М.,

суддів колегії - Сащенка І.С.,
Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря - Сашко Я.С.,

розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою
Товариства з додатковою
відповідальністю «Міжнародна страхова
компанія» на рішення Барвінківського
районного суду Харківської області від
03 вересня 2014 року у справі за позовом
Товариства з додатковою
відповідальністю «Міжнародна страхова
компанія» до ОСОБА_5 про відшкодування
матеріальної шкоди в порядку регресу, -

ВСТАНОВИЛА :

У січні 2014 року позивач звернувся до
суду з вищевказаним позовом,
посилаючись на те, що між товариством
та ОСОБА_5 03 травня 2010 р. було укладено
договір обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
відповідача в період з 03.05.2010 р. по 02.05.2011
р.

03 травня 2010 р. о 18 год. 30 хв. в смт
Краснокутськ Харківської області за
участі автомобіля «ВАЗ-21063», д.н.з.
НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5, та
автомобіля «MITSUBISHI PAJERO WAGON», д.н.з.
НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4
відбулася ДТП, у вчиненні якої за
постановою Краснокутського районного
суду Харківської області від 28 грудня
2011 р. визнано винним ОСОБА_5

ОСОБА_4 звернулась до ТДВ «Міжнародна
страхова компанія» про відшкодування
шкоди, й вказана дорожньо-транспортна
пригода визнана страховим випадком,
було складено страховий акт №5621 від 14
червня 2012 р., та здійснено страхове
відшкодування в сумі 21 806 грн. 10 коп.

Просив стягнути з відповідача в
порядку регресу 21806,10 грн. на
відшкодування сплаченої суми
страхового відшкодування.

Рішенням Барвінківського районного
суду Харківської області від 03 вересня
2014 року у задоволенні позову
ОСОБА_5 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ТДВ
«Міжнародна страхова компанія» подало
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити позов в
повному обсязі, посилаючись на
незаконність і необґрунтованість
ухваленого рішення, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального і
процесуального права. В обґрунтування
скарг зазначено, що суд першої
інстанції відповідно положень ст. 5 ЦК
України не мав підстав розповсюджувати
дію редакції ліцензійних умов від
09.07.2010 р. або більш пізню редакцію на
правовідносини, що склалися між
сторонами. Відповідач не повідомив
позивача належним чином та в належний
строк про факт і обставини ДТП 03.05.2010 p.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин справи, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами , які були
досліджені в судовому засіданні.

По справі встановлено, що 03 травня 2010 р.
між ТДВ «Міжнародна страхова компанія»
та ОСОБА_5 було укладено договір
обов'язкового страхування цивільно-
правової відповідальності останнього
в період з 03.05.2010 р. по 02.05.2011 р. /а.с.6/.

03 травня 2010 р. о 18 год. 30 хвилин в смт
Краснокутськ Харківської області за
участі автомобіля «ВАЗ-21063», д.н.з.
НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5, та
автомобіля «MITSUBISHI PAJERO WAGON» , д.н.з.
НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4
відбулася дорожньо-транспортна
пригода, у вчиненні якої за постановою
Краснокутського районного суду
Харківської області від 28 грудня 2011 р.
визнано винним ОСОБА_5 /а.с.5/.

02 квітня 2012 р. ОСОБА_4 звернулась до ТДВ
«Міжнародна страхова компанія» з
заявою про про виплату страхового
відшкодування /а.с.7/.

Відповідно до службової записки
спеціаліста служби врегулювання
виплат ТДВ «Міжнародна страхова
компанія» Сергієнка Є.О. від 07 червня 2012
p., вартість матеріального збитку,
завданого власнику автомобіля «MITSUBISHI
PAJERO WAGON», д.н.з. НОМЕР_2, внаслідок
пошкодження при дорожньо-транспортній
пригоді, складає 22316 грн. 10 коп. /а.с.8/.

14 червня 2012 р. ТДВ «Міжнародна страхова
компанія» платіжним дорученням
перерахувало ОСОБА_4 21806 грн. 10 коп.
/а.с.23/.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
доказів фіксації повідомлень громадян
про страхові випадки в електронному
вигляді, а також інформації щодо
записів телефонних повідомлення про
настання ДТП в електронному вигляді
відповідачем суду не надано та прийшов
до висновку про відсутність правових
підстав до стягнення з ОСОБА_5 на
користь ТДВ «Міжнародна страхова
компанія» страхового відшкодування в
порядку регресу.

Колегія суддів не погоджується із
вказаними висновками, так як вони не є
обґрунтованими, не відповідають
обставинам справи і вимогам закону.

Згідно пп.1.2 ст. 33 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин) у
разі настання дорожньо-транспортної
пригоди учасники
дорожньо-транспортної пригоди
зобов'язані вжити заходів для
невідкладного, але не пізніше трьох
робочих днів, повідомлення страховика,
з яким було укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до пп.1.1 ст.38 вказаного
Закону (в редакції, чинній на момент
дорожньо- транспортної пригоди)
страховик після виплати страхового
відшкодування має право подати
регресний позов до страхувальника або
водія забезпеченого транспортного
засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду, якщо він
не повідомив страховика у строки і за
умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту
33.1 статті 33 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач не виконав обов'язку щодо
повідомлення позивача про настання ДТП
будь яким чином - письмово, усно за
допомогою телефонного зв'язку тощо.

Відповідач зазначав, що він повідомляв
про настання ДТП позивача за допомогою
телефонного зв'язку за номером,
вказаному в полісі страхування. Проте
жодних доказів такого повідомлення
надано не було, не зазначено навіть з
якого телефонного номеру було
здійснено повідомлення.

Позивач у якості обґрунтування
відсутності такого повідомлення надав
завірені копії відповідних даті ДТП
листів журналу реєстрації телефонних,
факсимільних, електронних
заяв/повідомлень про настання подій,
які мають ознаки страхових випадків в
ТДВ «Міжнародна СК».

Вказані документи не містять
повідомлення про ДТП 03.05.2010 p. жодною
особою.

З матеріалів справи вбачається, що про
факт ДТП позивач дізнався лише
02.04.2012 року, коли ОСОБА_4 звернулася з
заявою про виплату страхового
відшкодування та надала відповідні
документи.

Районний суд дійшов висновку про
необхідність відмовити у позові
виходячи з положень п. 2.1.4 «Ліцензійних
умов провадження обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» затверджених
Розпорядженням Державної комісії з
регулювання ринків фінансових послуг
України від 23 грудня 2004 року N 3178. Проте,
станом на дату ДТП і виникнення
обов'язку позивача, визначеного п. 1.2 ст.
33 Закону діяла редакція вищевказаних
ліцензійних умов від 23.12.2004 року, яка не
містила обов'язку страховика щодо
електронної фіксації телефонного
повідомлення про ДТП. Зміни до
ліцензійних умов щодо вказаного
обов'язку вступили в силу в редакції
від 09.07.2010 р.

А тому суд відповідно положень ст. 5 ЦК
України не мав підстав розповсюджувати
дію редакції ліцензійних умов від
09.07.2010 р. або більш пізню редакцію на
правовідносини, що склалися між
сторонами станом на 3.05.2010 р.

Крім того, суд дійшов до висновків, що
не відповідають обставинам справи, так
як зазначене положення ліцензійних
умов стосується електронної фіксації
телефонного повідомлення про ДТП у
разі наявності самого факту
повідомлення. У зв'язку з тим, що
відповідно до журналу реєстрації
телефонних, факсимільних, електронних
заяв/повідомлень про настання подій,
які мають ознаки страхових випадків
факту повідомлення не було тому
фіксувати в електронному вигляді було
нічого.

Таким чином, судова колегія приходить
до висновку, що відповідач не повідомив
позивача належним чином та у
визначений договором строк про факт і
обставини ДТП 03.05.2010 p.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
апеляційної скарги обґрунтовані,
висновки суду не відповідають
обставинам справи, рішення суду
ухвалено з порушенням норм
матеріального права і підлягає
скасуванню. У відповідності до вимог
ст. 309 ЦПК України по справі належить
ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
додатковою відповідальністю
«Міжнародна страхова компанія»
задовольнити.

Рішення Барвінківського районного
суду Харківської області від 03 вересня
2014 року скасувати та ухвалити нове
рішення.

Позовні вимоги Товариства з додатковою
відповідальністю «Міжнародна страхова
компанія» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь
Товариства з додатковою
відповідальністю «Міжнародна страхова
компанія» в порядку регресу 21806,10 грн.,
витрати по оплаті судового збору 365,40
грн., а всього 22171,50 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення. Рішення
може бути оскаржено у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня проголошення.

Головуючий суддя -

Судді колегії -