441/368/14-ц 2/441/244/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.05.2014 року
м. Городок

Городоцький районний суд Львівської
області в складі:

головуючої - судді Малахової
- Онуфер А.М.,

з участю секретаря Карапінки
І.Р.

позивача ОСОБА_1., адвоката ОСОБА_2,
представника Суховільської сільської
ради Семчук О.Г., представника відділу
Держземагенства у Городоцькому районі
Греділь В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Городок
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Суховільської сільської ради
Городоцького району Львівської
області, третя особа відділ
Держземагенства у Городоцькому районі
Львівської області про визнання
недійсним і скасування Державного акту
на право приватної власності на землю, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до
Суховільської сільської ради
Городоцького району Львівської
області про визнання недійсним і
скасування Державного акту на право
приватної власності на землю серія ЛВ
від 14.05.1997 року, мотивуючи тим, що згідно
договору купівлі-продажу житлового
будинку від 13.10.1996 року він є власником
будинку АДРЕСА_1. Після придбання
будинку, відповідачем - Суховільською
сільською радою йому передано
Державний акт Серія ЛВ на право
приватної власності на землю площею
0,1172 га для обслуговування цього ж
будинку. Однак, у 2012 році під час
розгляду справи у суді за позовом
ОСОБА_6 про встановлення меж земельних
ділянок, йому стало відомо про
порушення його права на приватизацію
землі, оскільки є розбіжності в акті на
приватизацію площі 0,1172 га та залишку
площі після огляду по господарської
книги внаслідок відчуження земельних
ділянок в його користь і користь ОСОБА_6
Після укладення договору
купівлі-продажу нерухомості позивачем
станом на 1997 рік було внесено зміни в
облік по господарської книги після
видачі Державного акту у приватну
власність земельної ділянки для ОЖБ
площею 0,1172 га по залишку обліку за
ОСОБА_7 продавцем нерухомості з всього
обліку 0,34 га до 0,21 га, яка в дальнійшому
перейшла в користування ОСОБА_6 Залишок
обліку землі повинен був становити 0,34
га із приватизованою площею 0,1172 га,
різниця становить 0,2228 га, де фактично
при видачі йому Державного акту площа
земельної ділянки для ОЖБ була
зменшена на 0,0128 га. Оскільки позивач
першим придбав нерухомість ОСОБА_7 і
внаслідок було проведено зменшення
обліку по господарської книги землі
закріпленої за ОСОБА_7 з 0,34 га до 0,21 га
то згідно Державного акту він повинен
мати у приватній власності 0,13 га.
Просив позов задоволити.

В суді ОСОБА_1 вимоги підтримав,
покликаючись на мотиви викладені в
заяві, окрім того пояснив, що заяви на
приватизацію землі не писав, жодної
документації по виготовленню
Державного акту йому не замовляв, в
його присутності замірів присадибної
ділянки не проводилось, межових знаків
в площах закріплених за ним і сусідами
не погоджував, в Державному акті
відсутнє посилання на рішення сесії
сільської ради на підставі якого
проводилась приватизація землі. Про те,
що площа земельної ділянки яка
передана йому у власність згідно
оскаржуваного Державного акту повинна
становити 0,13, а не 0,1172 га дізнався у 2012
році під час розгляду справи в суді за
позовом ОСОБА_6 про встановлення меж
земельної ділянки. Скасування
Державного акту дасть йому право в
майбутньому звернутись до суду із
позовом про скасування Державного акту
на право приватної власності на землю
суміжного землекористувача - ОСОБА_6, а
відповідно і на звернення із заявою до
органу місцевого самоврядування про
передачу йому у власність земельної
ділянки для обслуговування будинку
площею 0,13 га. Просить позов задоволити.

Адвокат ОСОБА_2 просить позов
задоволити з підстав викладених у
заяві.

Відповідач - представник Суховільської
сільської ради Городоцького району
Львівської області Семчук О.Г. в суді
позов заперечила, пояснила, що позивач
безпідставно стверджує про
закріплення за попереднім власником
земельної ділянки площею 0,34 га,
оскільки інвентаризація земельної
ділянки не проводилась, уточнені
розміри і площа не встановлювались.
Позивач вправі виготовити технічну
документацію щодо присвоєння
кадастрового номера земельній ділянці
і введення координат ділянки в базу,
під час виготовлення якої буде
встановлено точні розміри його
земельної ділянки. Окрім цього
відповідач є власником і користувачем
земельної ділянки пл.0,1172 га
призначеної для обслуговування
житлового будинку по АДРЕСА_1 з 1997 року
проте до суду звернувся лише у 2014 року,
тобто після спливу строку позовної
давності. Просить у позові відмовити.

Представник відділу Держземагенстава
у Городоцькому районі Львівської
області Греділь В.І. в суді при
вирішенні спору покладається на думку
суду.

Заслухавши сторони, адвоката, вивчивши
матеріали справи, оцінивши докази в їх
сукупності, суд приходить переконання
про відмову у позові.

За положенням ст. 3 ч.1, ст. ст. 4, 10, 11, 60, 61,
213 ЦПК України, кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів. Суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних та юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь в справі. Цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень. Доказування не
може ґрунтуватись на припущеннях.
Рішення суду обґрунтовується лише тими
доказами, які були дослідженні в
судовому засіданні.

Так, із копії договору купівлі-продажу
від 30.10.1996 року, свідоцтва про право
власності на нерухоме майно та витягу
про реєстрацію права власності від
05.01.2009 року видно, що ОСОБА_1 є власником
житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.3-5).

Із оглянутого в судовому засіданні
Державного акту на право приватної
власності на землю Серії ЛВ 7415 від 14
травня 1997 року видно, що позивачу
передано у приватну власність земельну
ділянку площею 0,1172 га, що на території
Суховільської сільської ради
Городоцького району Львівської
області для обслуговування житлового
будинку, яка межує із земельною
ділянкою позивача ОСОБА_6.(копія а.с. 6).

Як убачається із пояснень сторін в
суді, матеріалів справи, згідно
договору купівлі - продажу та договору
дарування житлового будинку, ОСОБА_8
21.01.1997р. придбав у ОСОБА_9 житловий
будинок АДРЕСА_2, а 14.09.1999 року подарував
його ОСОБА_6, який на даний час є
власником цього будинку і суміжної з
позивачем земельної ділянки пл.0,1936 га.

Із копії Державного акту на право
приватної власності на землю Серії ЛВ
5609 видно, що ОСОБА_9 з 02 грудня 1996 року
був власником земельної ділянки
пл.0,2090га, що на території Суховільської
сільської ради Городоцького району
Львівської області призначеної для
обслуговування житлового будинку та
ведення особистого підсобного
господарства (а.с.53).

Покликання позивача про те, що площа
земельної ділянки, яка призначена для
будівництва і обслуговування його
житлового будинку АДРЕСА_1 повинна
складати не 0,1172 га, що вказана у
Державному акті Серії ЛВ від 14.05.1997
року, а 0,13 га, що була закріплена за
попереднім власником - ОСОБА_7 у
погосподарській книзі села, суд оцінює
як необґрунтовані й такі, що не дають
підстав до задоволення позову виходячи
з наступного :

Так, відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Захист прав в порядку цивільного
судочинства - це передбачені законом
способи охорони цивільних, житлових,
земельних, сімейних чи трудових прав у
разі їх порушення чи реальної
небезпеки такого порушення. Тому
власник порушеного права може
скористатись не будь-яким, а лише
конкретно визначеним способом захисту
належного йому права.

Звертаючись до суду з позовом за
захистом, ОСОБА_1 посилається на
порушення відповідачем його права,
передбаченого ст. 155 ЗК України,
внаслідок чого йому передано у
власність для обслуговування
придбаного будинку меншу площу
земельної ділянки, а ніж та, що
значилась за його попереднім власником
у погосподарській книзі села.

Громадяни та юридичні особи, як
зазначено у частині першій статті 116 ЗК
України, набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених Земельним
Кодексом України.

Право власності та право постійного
користування на земельну ділянку
виникає після одержання її власником
або користувачем документа, що
посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою (ч.1 ст. 125 ЗК України).

Частиною першою статті 155 ЗК України,
передбачено відповідальність органів
місцевого самоврядування за видання
актів, які порушують права власників
земельних ділянок.

Із пояснень сторін в суді, матеріалів
справи убачається, що ОСОБА_1 з 1997 року є
власником земельної ділянки пл. 0, 1172 га
призначеної для обслуговування
житлового будинку АДРЕСА_1, який
придбав 30.10.1996 року згідно договору
купівлі продажу у ОСОБА_7, що у 2007 році
на місці де стояла стара загорожа звів
паркан, що до травня 1997року позивачу
земельна ділянка площею 0,13 га для
обслуговування придбаного житлового
будинку органом місцевого
самоврядування у користування - не
передавалась, останній з приводу
уточнення площі земельної ділянки до
відповідача не звертався.

Відповідно до положень ч.1 ст. 15 ЦК
України, кожна особа має право на
захист свого цивільного права лише у
разі його порушення.

Проте, як встановлено судом, що
порушене ОСОБА_1. у суді питання щодо
передачі йому у власність земельну
ділянку меншої площі, а ніж значилась у
погосподарській книзі села за
попереднім власником будинку, не було
предметом розгляду компетентного
державного органу, рішення якого чи
його відсутність давали б підставу
вважати про наявність спору про право.

За змістом ч.1 ст. 15 ЦК України, кожна
особа має право на захист свого
цивільного права. Підставою для
захисту є порушення, невизнання або
оспорювання цивільного права. Під
захистом слід розуміти дії
уповноваженої особи, а також
діяльність юрисдикційних органів та
осіб, які в передбаченому законом
порядку зобов»язані вжити заходів до
поновлення порушеного, оспорюваного чи
невизнаного цивільного права. Право на
захист - це передбачені законом вид і
міра поведінки уповноваженої особи,
цивільні права якої зазнали посягання,
що полягло у можливості застосування
самостійних дій, спрямованих на
поновлення порушеного, оспорюваного чи
не визнаного права, а також звернення
до юрисдикційних органів з вимогою про
захист.

Задоволенню підлягають лише ті позовні
вимоги, які сприяють відновленню
порушеного права позивача, за захистом
яких він звернувся до суду.

Виходячи з аналізу зазначених норм
закону, право позивача не може бути
відновлено шляхом визнання недійсним і
скасування Державного акту на право
приватної власності на землю серія ЛВ
від 14.05.1997 року, оскільки фактичної
передачі земельної ділянки площею 0,13
га для обслуговування належного йому
житлового будинку не відбувається,
тобто позивачем обраний спосіб захисту
не направлений на реальне відновлення
порушеного, на його думку, права.

Покликання ОСОБА_1. про те, що у
Державному акті про право приватної
власності на землю від 14.05.1997 року
відсутній запис про рішення сесії
сільської ради на підставі якого такий
акт виданий, як на підставу визнання
його недійсним, суд бере до уваги, проте
розцінює як такі, що підстав до
задоволення позову із заявлених ним
мотивів - не дають.

Доводи позивача про те, що визнання
недійсним і скасування Державного акту
серія ЛВ від 14.05.1997 року, дасть йому
право в майбутньому звернутись до суду
із позовом про скасування Державного
акту на право приватної власності на
землю суміжного землекористувача -
ОСОБА_6, а відповідно і на звернення із
заявою до органу місцевого
самоврядування про передачу йому у
власність земельної ділянки для
обслуговування будинку площею 0,13 га -
не ґрунтуються на законі.

За наведеного та керуючись ст.ст. ст. ст.
3, 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до
Суховільської сільської ради
Городоцького району Львівської
області, третя особа відділ
Держземагенства у Городоцькому районі
Львівської області про визнання
недійсним і скасування Державного акту
на право приватної власності на землю
серії ЛВ від 14.05.1997 року - в і д м о в и т и.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів.

Суддя:
А.М. Малахова -
Онуфер