Справа № 310/365/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

28 травня 2014 року
Бердянський
міськрайонний суд

Запорізької області

в складі: головуючого судді -
Крамаренко А.І.

при секретарі - Корнієнко Н.І.

за участю: позивача - ОСОБА_1,
відповідача - ОСОБА_2, представника
відповідача - ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_4, Бердянської міської ради про
визнання права власності на нерухоме
майно за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
вказаним позовом, посилаючись на те, що
він є спадкоємцем після смерті його
батька, ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1
року. Після смерті його батька
відкрилася спадщина у вигляді 1/4 частки
домоволодіння АДРЕСА_1.

За життя батько склав заповіт,
посвідчений 19.02.1993 року державним
нотаріусом Бердянської державної
нотаріальної контори Дмитренко М.Р.,
яким усе належне йому майно заповів
ОСОБА_1

Він не звернувся своєчасно до
Бердянської державної нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини, вважаючи себе таким, що
фактично прийняв спадщину, оскільки у
нього був заповіт.

Рішенням Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 18.05.2013
року в задоволені його позову про
визначення додаткового строку для
подачі заяви про прийняття спадщини
було відмовлено через неповажність
причин пропуску даного строку.

У зв'язку з викладеним та посилаючись
на приписи ст. 344 ЦК України, просив
визнати за ним право власності на 1/4
частину будинку з господарськими
спорудами, розташованими по АДРЕСА_1,
за набувальною давністю.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав
позовні вимоги, просив позов
задовольнити.

ОСОБА_2 в судовому засіданні не
заперечував проти задоволення позову.

Представник ОСОБА_4 за довіреністю
ОСОБА_3 просила в задоволені позову
відмовити. Зазначила, що позивач був
обізнаний про належність частки
спірного житлового будинку, час смерті
батька та наявність заповіту
останнього. Крім того, позивач у позові
зазначає про фактичне прийняття
спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року
свого батька, а отже правовідносини, що
виникли між сторонами, мають
регулюватися Розділом VІІ ЦК України
(1963 року).

Представник Бердянської міської ради,
повідомлений про час та місце розгляду
справи, в судове засідання не з'явився,
причину неявки суду не повідомив. До
суду не надходило заяв про
неможливість розгляду справи у його
відсутність.

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 пояснили, що
позивач з 1992 року проживає в житловому
будинку АДРЕСА_1 і інколи виїздив на
заробітки до інших міст.

Заслухавши учасників удового
засідання, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень. Статтею 11
ЦПК України передбачено, що суд
розглядає цивільні справи на підставі
наданих сторонами доказів. Згідно ст. 57
ЦПК України доказами є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин,
які мають значення для вирішення
справи. Стаття 58 ЦПК України
встановлює, що належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України
суд не бере до уваги докази, одержані з
порушенням порядку, встановленого
законом і обставини, які за законом
мають бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Судом встановлено, що право власності
на житловий будинок АДРЕСА_1
зареєстровано: 1/4 частка за ОСОБА_5, 1/2
частка за ОСОБА_4, 1/4 частка за ОСОБА_2

19.02.1993 року ОСОБА_5 склав нотаріально
посвідчений заповіт, за яким на випадок
своєї смерті усе своє майно заповів
ОСОБА_1

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

У встановлений законом строк ОСОБА_1 не
звернувся до Бердянської державної
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, а рішенням
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 18.05.2013 року в
задоволені його позову про визначення
додаткового строку для подачі заяви
про прийняття спадщини було
відмовлено.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема з
правочинів.

Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа,
яка добросовісно заволоділа чужим
майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років, набуває право
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Виходячи з системного аналізу ст. 344 ЦК
України слідує, що дана стаття
визначає ознаки володіння, сукупність
яких необхідна для набуття права
власності на річ за набувальною
давністю: - володіння має бути
добросовісним, тобто володілець не
знав і не міг знати про те, що він
володіє чужою річчю, інакше кажучи
обставини, у зв'язку з якими виникло
володіння чужою річчю, не давали
найменшого сумніву стосовно
правомірності набуття майна; -
володіння мусить бути відкритим,
очевидним для всіх третіх осіб, які
повинні мати можливість спостерігати
за ним. В разі виникнення спору
встановити характер володіння
(добросовісне й недобросовісне) має
тільки суд з урахуванням обставин
справи, з якої виникло володіння чужою
річчю. Разом з тим, суд повинен мати на
увазі, що фактичне володіння
вважається правомірним, якщо інше не
випливає з закону або не встановлено
рішенням суду (ст. 397 ЦК України); -
володіння має бути безперервним
протягом визначених законом строків.

Позивач, як на підставу набуття права
власності на нерухоме майно, вказує на
те, що він постійно мешкає в будинку
АДРЕСА_1, а з листопада 1996 року постійно
зареєстрований за вказаною адресою.

З урахуванням наведеного суд звертає
увагу на положення ст. 5 ЦК України
про дію законів у часі та п. 8
Прикінцевих та перехідних положень
Цивільного Кодексу України, за яким
правила ст. 344 ЦК України про
набувальну давність поширюються на
випадки, коли володіння майном
розпочалося за три роки до набрання
чинності цим Кодексом.

Ураховуючи, що Цивільний Кодекс
України набрав чинності з 1 січня 2004
року (п.1. Прикінцевих та перехідних
положень Цивільного кодексу України )
норми ст. 344 ЦК України поширюються на
правовідносини, що виникли з 1 січня 2001
року.

Таким чином, у суду відсутні підстави
для висновку щодо обґрунтованості
заявлених вимог про визнання за
позивачем права власності за
набувальною давністю на спірну частину
домоволодіння.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що
відповідно до п.4 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України (2004р.)
цей Кодекс застосовується до цивільних
відносин, що виникли після набрання ним
чинності.

Оскільки спадщина після смерті ОСОБА_5
відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року, то у
даному випадку правила спадкування
регулюються ЦК України (1963 р.), а отже
права позивача можуть бути захищені у
інший спосіб.

Керуючись ст. ст. 11, 15, 57 -61, 212 - 215
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1
відмовити.

Рішення може бути оскаржено через суд
першої інстанції до апеляційного суду
Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
А.І. Крамаренко