Оржицький районний суд Полтавської
головуючого судді – Грузман
за участі секретаря – Марченка
захисників ОСОБА_1, ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в селищі Оржиця
Полтавської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_3, яка через законного
представника ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_5 за участі
третіх осіб відділу освіти Оржицької
районної державної адміністрації,
Оржицької загальноосвітньої шкоди 1-Ш
ступенів ім.І.Я.Франка ( далі Оржицької
ЗОШ) про визнання дій незаконними та
зобов»язанні вчинити певні дії, -
05.08.2014 року позивач звернулася до суду
з позовом та зазначила, що вона є
ученицею Оржицької загальноосвітньої
школи 1-Ш ступенів ім.І.Я.Франка. У
навчальному 2013-2014 р.р. для більш
якісного засвоєння учбового матеріалу
у школі стала користуватися
мультимедійним пристроєм (планшетом).
Із такими діями не погодилась
відповідач та стала забороняти ним
користуватися у приміщенні школи та
навіть його приносити до школи. Свою
поведінку вчитель мотивувала тим, що у
школі існує наказ директора Оржицької
ЗОШ № 158 від 27.08.2013 року, яким заборонено
приносити до школи телефони та
планшети, наказ Міністерства освіти та
науки України № 420 від 24.05.2007 року та
наказ управління освіти та науки
Полтавської ОДА № 244 від 31.05.2007 року.
Окрім того, вчитель повідомила, що
також існує спільне рішення ради школи
та батьківського комітету з даного
приводу (протокол № 3 від 04.04.2014 року).
Вчитель вимагала не приносити до школи
планшет та мобільний телефон. Про таку
заборону відповідач повідомила всьому
класу, де позивач навчається. Про те, що
вказана заборона доведена до відома
учнів, вчитель стала наполягати, щоб
учениця поставила свій підпис про
ознайомлення з даною забороною у
журналі інструктажів. Ознайомившись з
наказом Міністерства освіти та науки
України № 420 від 24.05.2007 року позивач
виявила, що виходячи з його змісту не
існує заборони принесення до школи
мобільного телефону. Мови про заборону
на використання планшетів у даному
наказі взагалі немає. Також, було
з»ясовано, що даний наказ не
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України, що не надає йому юридичної
сили. Оголошуючи заборону приносити та
користуватися мобільними телефонами
та планшетами, відповідач діяла
всупереч методичним рекомендаціям
вищих інстанцій та свідомо звужувала
належні позивачеві права.
Розуміючи, що відповідач діє не
законно, відмовилась ставити підпис за
ознайомлення з наказом по школі.
Внаслідок вказаного 13.05.2014 року до
школи було викликано матір, під час
розмови з якою вчитель наполягала на
ознайомленні з наказом директора. Коли
позивач знову почала вказане
заперечувати, то вчитель сказала, що
вона знає, що така заборона є
незаконною, але вона вказане робить
свідомо та буде продовжувати і надалі
так робити. Також повідомила, що
законодавство та інші нормативні акти
не забороняють приносити до школи
вищевказані речі, але такі закони та
накази пишуть далекі від практики люди.
Такі дії відповідача вивели з
рівноваги, оскільки позивач вважала, що
закони слід обов»язково виконувати.
У подальшому позивач звернулась до
відділу освіти з заявою у якій
вказувала про неправомірні дії
вчителя, у результаті чого на позивача
та її батьків чинився тиск. 15.05.2015 року
директор школи викликав матір позивача
де в присутності своїх заступників
примушував матір забрати заяву та
присутні особи на засіданні
погрожували матері позбавленням
батьківських прав. 19.05.2014 року питання,
що були зазначені в заяві розглядались
також на комісії в Оржицькій РДА. На
думку позивача, саме через
неправомірну поведінку вчителя, вона
змушена відстоювати свою позицію у
судовій інстанції. Вважає, що
відповідач оголошуючи на виховній
годині про заборону приносити до школи
мобільні телефони та планшети,
порушила право власності позивача в
частині вільного користування майном.
Окрім того, відповідач висловлювалась,
що вона свідомо порушує законодавство
України та нормативні акти
Міністерства освіти України, які не
забороняють приносити планшет до школи
та використовувати його у позаурочний
час, але ці закони пишуть далекі від
практики люди, вказаним виховувала
позивача у дусі неповаги до
Конституції та законів України, до прав
і свобод громадянина. Своїми
настановами і особистим прикладом не
утверджувала повагу до
загальнолюдської моралі, правди,
справедливості та законності.
Просить визнати незаконними дії
відповідача в частині оголошення учням
10 класу Оржицької ЗОШ заборони
приносити у школу портативні
мультимедійні пристрої типу планшет і
мобільні телефони, заборони
використовувати у позаурочний час
мобільні телефони та заборони
використовувати мультимедійні
пристрої типу планшет у позаурочний
час та під час уроків. Також просить
визнати незаконними дії відповідача
щодо вищевказаного як такого, що
виховує позивача у дусі неповаги до
Конституції та законів України, до прав
і свобод громадянина. Визнати дії
відповідача, яка своїми
висловлюваннями 13.05.2014 року щодо того,
що законодавство України та керівні
накази вищих інстанцій у сфері освіти
стосовно регламентації використання
учнями мобільних телефонів та
планшетів пишуть люди, як далекі від
реалій життя чим виховувала позивача у
дусі неповаги до Конституції та
законів України, до прав і свобод
громадянина та самого процесу
законотворчості. Зобов»язати
відповідача на виховній годині перед
учнями класу вибачитись перед
позивачем за неправомірну заборону
приносити до школи портативні
мультимедійні пристрої типу планшет і
мобільні телефони. Понесені судові
витрати стягнути з відповідача.
Рішенням суду від 23 вересня 2014 року
позовні вимоги задоволено частково та
визнано дії відповідача
неправомірними в частині оголошення
учням 10 класу Оржицької
загальноосвітньої школи 1-Ш ступенів
ім.І.Я.Франка заборони приносити до
школи портативні мультимедійні
пристрої типу планшет і мобільні
телефони, заборони використовувати
мобільні телефони у приміщенні школи у
позаурочний час, заборони
використовувати портативні
мультимедійні пристрої типу планшет у
позаурочний час та під час уроків.

При прийнятті рішення суд послався на
норми ст. 3 Конвенції ООН про права
дитини від 20.11.1989 року ратифікованої
Україною згідно Постанови Верховної
Ради від 27.02.1991 року передбачено, що в
усіх діях щодо дітей, незалежно від
того, здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питаннями соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергова
увага приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини. Згідно
ст. 12 держави-учасниці забезпечують
дитині, здатній сформулювати власні
погляди, право вільно висловлювати ці
погляди з усіх питань, що торкаються
дитини, причому поглядам дитини
приділяється належна увага згідно з її
віком і зрілістю. 3 цією метою дитині,
зокрема, надається можливість бути
заслуханою в ході будь-якого судового
чи адміністративного розгляду, що
торкається дитини, безпосередньо або
через представника чи відповідний
орган у порядку, передбаченому
процесуальними нормами національного
законодавства. Статтею 27
держави-учасниці визнають право кожної
дитини на рівень життя, необхідний для
фізичного, розумового, духовного,
морального і соціального розвитку
дитини. Батько (-ки) або інші особи, які
виховують дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини. Ст. 28 ч.2
держави-учасниці вживають всіх
необхідних заходів, щоб шкільна
дисципліна була забезпечена методами,
що ґрунтуються на повазі до людської
гідності дитини та відповідно до цієї
Конвенції. Ст. 29 держави-учасниці
погоджуються щодо того, що освіта
дитини має бути спрямована на:

а) розвиток особи, талантів, розумових і
фізичних здібностей дитини в
найповнішому обсязі;

b) виховання поваги до прав людини та
основних свобод, а також принципів,
проголошених у Статуті Організації
Об'єднаних Націй;

с) виховання поваги до батьків дитини,
її культурної самобутності, мови і
національних цінностей країни, в якій
дитина проживає, країни її походження
та до цивілізацій, відмінних від її
власної;

d) підготовку дитини до свідомого життя
у вільному суспільстві в дусі
розуміння, миру, терпимості,
рівноправності чоловіків і жінок та
дружби між усіма народами, етнічними,
національними і релігійними групами, а
також особами з корінного населення;

е) виховання поваги до навколишньої
природи.

З урахуванням її норм в суді
встановлено, що Оржицькою
загальноосвітньою школою 1-Ш ступенів
ім.І.Я.Франка та відділом освіти
Оржицької райдержадміністрації не у
повній мірі було забезпечено виконання
вимог даного нормативного акту.
Вказані служби при існуванні спірних
відносин між ученицею та вчителем не
сприяли якнайкращому забезпеченню
інтересів дитини, поглядам дитини не
було приділено належної уваги згідно з
її віком і зрілістю. Питання які
турбували ОСОБА_3 було розглянуто як у
школі 15.05.2014 року, так і в відділі
освіти Оржицької РДА 19.05.2014 року та на
протязі тривалого періоду, тобто до 18
серпня 2014 року накази по школі № 158 та №
72 були чинними, хоча їх зміст суперечив
змісту наказу Міністерства освіти та
науки України № 420 від 24.05.2007 року.
Згідно листа відділу освіти Оржицької
РДА №01-18/733 від 02.06.2014 року, який було
направлено ОСОБА_3 встановлено, що
ОСОБА_5 забороняючи приносити мобільні
телефони до школи та планшети діяла
всупереч діючому законодавству та
перевищила свої посадові обов»язки. З
наданих до суду документів є не
зрозумілим чи притягнуто даного
вчителя до відповідальності за дане
перевищення обов»язків. Окрім того,
згідно протоколу засідання комісії з
питань захисту прав дитини № 9 від
19.05.2014 року прийнято рішення відділу
освіти райдержадміністрації провести
службове розслідування по заяві
ОСОБА_3, але результатів такого
розслідування суду надано не було.

Згідно ст. 35 Закону України «Про
освіту» передбачено, що загальна
середня освіта забезпечує всебічний
розвиток дитини як особистості, її
нахилів, здібностей, талантів, трудову
підготовку, професійне самовизначення,
формування загальнолюдської моралі,
засвоєння визначеного
суспільними, мовними,
національно-культурними потребами
обсягу знань про природу, людину,
суспільство і виробництво, екологічне
виховання, фізичне вдосконалення.
Згідно ст. 9 Закону України «Про охорону
дитинства» передбачено, що кожна
дитина має право на вільне
висловлювання особистої думки,
формування власних поглядів, розвиток
власної суспільної активності,
отримання інформації, що відповідає її
віку. Це право включає свободу
розшукувати, одержувати,
використовувати, поширювати та
зберігати інформацію в усній,
письмовій чи іншій формі, за допомогою
творів мистецтва, літератури, засобів
масової інформації, засобів зв'язку
(комп'ютерної, телефонної мережі тощо)
чи інших засобів на вибір дитини. Їй
забезпечується доступ до інформації
та матеріалів з різних національних
і міжнародних джерел, особливо тих,
які сприяють здоровому фізичному і
психічному розвитку, соціальному,
духовному та моральному
благополуччю.

Згідно Положення «Про Департамент
освіти і науки Полтавської обласної
державної адміністрації» та Положення
про відділ освіти Оржицької РДА
передбачено, що основним завданням
Департаменту та відділу є створення
умов для здобуття громадянами повної
загальної середньої освіти відповідно
до освітніх потреб особистості та її
індивідуальних здібностей і
можливостей, реалізації їх права
відповідно до законів України на
здобуття вищої освіти. Департамент
відповідно до покладених на нього
завдань здійснює керівництво і
контроль діяльності відділів
(управлінь) освіти районних державних
адміністрацій та виконавчих комітетів
міських рад. Відділ освіти відповідно
до визначених повноважень здійснює
керівництво і контроль за діяльністю
навчальних закладів району,
підрозділів освіти.

Питання які висвітлювала ОСОБА_3 у
своїх зверненнях до школи та відділу
освіти потребували фахового розгляду
та врегулювання. Особи, які винні у
порушенні законодавства, мали бути
притягнуті до відповідальності, але
вказаного зроблено не було.

У Конвенції ООН також наголошено, що
шкільна дисципліна повинна
забезпечуватись методами, що
грунтуються на повазі до людської
гідності дитини та відповідно до цієї
Конвенції, оскільки вказаних норм
дотримано не було, порушення прав
дитини продовжувалось на протязі
тривалого періоду, вказані обставини
слугують підставою для винесення
окремої ухвали.

Згідно положень ст. 211 ЦПК України
передбачено, що суд, виявивши під час
розгляду справи порушення закону і
встановивши причини та умови, що
сприяли вчиненню порушення, може
постановити окрему ухвалу і направити
її відповідним особам чи органам для
вжиття заходів щодо усунення цих
причин та умов. Про вжиті заходи
протягом місяця з дня надходження
окремої ухвали повинно бути
повідомлено суд, який постановив
окрему ухвалу.

Враховуючи вищевикладене, суд
вважає за необхідне за власної
ініціативи винести окрему ухвалу по
фактам що викладені у її мотивувальній
частині

Керуючись ст.ст. 210, 211 ЦПК України,
суд-

УХВАЛИВ:

Винести окрему ухвалу по справі за
позовом ОСОБА_3, яка звернулась до суду
через законного представника ОСОБА_4
до ОСОБА_5 про визнання дій незаконними
та зобов»язанні вчинити певні дії.

Зобов»язати Департамент освіти та
науки Полтавської обласної державної
адміністрації провести службову
перевірку по факту не належного
розгляду заяви неповнолітньої особи
ОСОБА_3 до відділу освіти Оржицької РДА
від 14 травня 2014 року.

Зобов»язати відділ освіти
Оржицької РДА надати інформацію голові
Оржицької РДА про проведену службову
перевірку по фактам, що викладені у
заяві ОСОБА_3 від 14.05.2014 року, як вказане
передбачено протоколом засідання
комісії з питань захисту прав дитини №
9 від 19.05.2014 року.

Наголосити директору Оржицької
ЗОШ 1-Ш ступенів ім.І.Я.Франка ОСОБА_6 на
неприпустимість довільного тлумачення
наказів Міністерства освіти та науки в
Україні, що призводить до звуження чи
обмеження прав громадян (учасників
навчально-виховного процесу).

Зобов»язати Департамент освіти
та науки Полтавської обласної
державної адміністрації, відділ освіти
Оржицької РДА, директора Оржицької ЗОШ
1-Ш ступенів ім.І.Я.Франка ОСОБА_6 про
вжиті заходи на протязі 1 місяця
повідомити суд.

Ухвала може бути оскаржена
особами, інтересів яких вона
стосується у загальному порядку шляхом
направлення апеляційної скарги до
апеляційного суду Полтавської області
через Оржицький районний суд на
протязі п»яти днів з дня її
проголошення.

Суддя
Т.В.Грузман