У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А., суддів:
Леванчука А.О., Мазур Л.М.,Маляренка А.В.,
Нагорняка В.А.,-розглянувши у судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Платинум
Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, в інтересах
неповнолітніх: ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті
особи: служба у справах дітей
Києво-Святошинської районної
державної адміністрації,
Києво-Святошинський районний відділ
Управління Державної міграційної
служби України в Київській області, про
виселення та зняття з реєстрації, за
касаційною скаргою ОСОБА_7, подану
представником ОСОБА_10, на рішення
апеляційного суду Київської області
від 25 лютого 2014 року,

в с т а н о в и
л а:

У березні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Платинум Банк» (далі - ПАТ
«Платинум Банк») звернулося до суду з
позовом про виселення та зняття з
реєстрації, посилаючись на те, що 14
липня 2008 року між закритим акціонерним
товариством «Міжнародний Іпотечний
Банк», правонаступником якого є ПАТ
«Платинум Банк», та ОСОБА_7, ОСОБА_6 було
укладено договір про іпотечний кредит
№ 2.09, відповідно
до якого банк надав відповідачам
кредит у розмірі 66 500 доларів США,
строком користування 240 місяців, зі
сплатою 12,0 % річних, а відповідачі
зобов'язалися своєчасно і в повному
обсязі повернути банку кредит та
сплатити відсотки за користування
кредитом і виконати всі взяті на себе
зобов'язання за цим договором.

У забезпечення виконання зобов'язань
за цим договором, між банком та ОСОБА_7
був укладений іпотечний договір,
предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

Відповідачі не виконали взяті на себе
зобов'язання за вказаним вище
договором і у зв'язку з цим на їхню
адресу були направлені дві вимоги про
усунення порушень, які залишилися без
виконання останніми. ПАТ «Платинум
Банк» прийняв рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки, шляхом
вчинення виконавчого напису від 16
квітня 2010 року, з метою подальшої
реалізації майна. За умовами договору
іпотеки та згідно вимог закону
відповідачі зобов'язані були
виселитися та виселити всіх мешканців
з квартири, у зв'язку із цим їм була
направлена вимога про виселення, яка на
протязі 30 днів після отримання,
залишилася без задоволення.

Посилаючись на вказані вище обставини,
позивач просив суд виселити
відповідачів з квартири АДРЕСА_1 у

м. Боярка Києво-Святошинського району
Київської області та зняти їх з
реєстраційного обліку за вказаною
адресою.

Заочним рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 11
вересня 2013 року в задоволенні позову
ПАТ «Платинум Банк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 25 лютого 2014 року рішення
районного суду скасовано й ухвалено
нове рішення у справі про часткове
задоволення позову ПАТ «Платинум
Банк». Виселено

ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9 з
квартири АДРЕСА_1. У решті позовних
вимог - відмовлено.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування рішення суду
апеляційної інстанції, мотивуючи свої
доводи порушенням судом норм
процесуального та матеріального права,
із ухваленням нового рішення у справі
про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що 14 липня 2008 року
між ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «Платинум
Банк» та ОСОБА_12, ОСОБА_6 було укладено
договір про іпотечний кредит №
2.09. Відповідно до
умов цього договору, банк надав
відповідачам на умовах повернення,
строковості, платності кредит у
розмірі 66 500 доларів США строком
користування 240 місяців зі сплатою 12,0 %
річних, а відповідачі, в свою чергу,
зобов'язалися своєчасно і у повному
обсязі повернути банку кредит та
сплатити відсотки за користування
кредитом, а також виконати всі інші
взяті на себе зобов'язання відповідно
до умов цього договору (а.с. 9-13).

У забезпечення виконання зобов'язань,
взятих на себе відповідачами, 14 липня
2008 року між банком та ОСОБА_7 був
укладений іпотечний договір, предметом
якого є квартира АДРЕСА_1 (а.с. 14).
Відповідно до п. 2.1.5 іпотечного
договору, у разі набуття
іпотекодержателем права звернути
стягнення на предмет іпотеки
іпотекодавець зобов'язаний виселитися
та виселити всіх мешканців з квартири.
Відповідно до ст. 3 іпотечного договору,
звернення стягнення за цим договором
здійснюється на підставі цього
договору, виконавчого напису нотаріуса
або за рішенням суду. У випадку
вчинення виконавчого напису або
ухвалення рішення суду, звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється шляхом продажу предмета
іпотеки з прилюдних торгів у порядку,
передбаченому законодавством.

14 липня 2008 року ОСОБА_12 склав заяву,
посвідчену приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_13, про те, що він є батьком
двох дітей ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, які зареєстровані
за адресою: АДРЕСА_2, а також
про те, що жодна дитина віком до 18 років
не має право власності або права
користування нерухомим майном, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

11 лютого 2010 року ПАТ «Платинум Банк»
направив дві вимоги № 40-04-01/1655
та № 40-04-01/1651 на адресу проживання
ОСОБА_12 та ОСОБА_6, про погашення
простроченої заборгованості, які були
отримані ними 19 лютого 2010 року (а.с. 15-16).

16 квітня 2010 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_14 було вчинено виконавчий
напис BMP № 724241, зареєстрований в
реєстрі за № 480, яким запропоновано
звернути стягнення на квартиру
АДРЕСА_1, та за рахунок коштів,
отриманих від реалізації, задовольнити
вимоги ПАТ «Платинум Банк» у розмірі 75
731, 77 доларів США, що еквівалентно 600 234
грн. 86 коп. та 176 123 грн. 18 коп.
(а.с. 17).

1 лютого 2013 року ПАТ «Платинум Банк»
направив дві вимоги на адресу ОСОБА_12
та ОСОБА_6 про виселення протягом

30 днів з дня отримання вимоги, у зв'язку
із вчиненням 16 квітня

2010 року виконавчого напису на
іпотечному договорі про звернення
стягнення на предмет іпотеки; дану
вимогу відповідачі отримали 6 лютого 2013
року (а.с. 19).

Судом також встановлено, що у квартирі
АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_7 з 18
жовтня 1991 року, ОСОБА_8 з 23 липня 2008 року,
ОСОБА_6 з 28 жовтня 2009 року, ОСОБА_9 з 28
жовтня 2009 року, тобто станом на час
укладення договору іпотеки 14 липня 2008
року неповнолітні діти права власності
або користування предметом іпотеки не
мали (а.с. 20).

Встановивши вищезазначені обставини у
справі, апеляційний суд дійшов
обґрунтованого висновку про наявність
підстав для виселення відповідачів з
квартири АДРЕСА_1.

Разом із цим, суд дійшов правильного
висновку, що не підлягають задоволенню
позовні вимоги про зняття відповідачів
із реєстрації за вказаною вище адресою,
оскільки дані вимоги пред'явлені до
третьої особи Києво-Святошинського
районного відділу Управління
Державної міграційної служби України в
Київській області, яка до участі у
справі як відповідач не залучалася і,
виходячи із змісту ст. 30 ЦПК України, не
може відповідати за позовом.

З урахуванням цього, колегія суддів
вважає, що оскаржуване рішення
апеляційного суду відповідає вимогам
матеріального та процесуального права,
а наведені в скарзі доводи є
необґрунтованими й правильність
висновків суду не спростовують, тому
судове рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, подану
представником ОСОБА_10, відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 25 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А.
Макарчук Судді:
А.О. Леванчук
Л.М. Мазур
А.В. Маляренко
В.А. Нагорняк