Справа № 263/5489/14-ц
Провадження № 2/263/2524/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2014 року
Жовтневий районний суд м. Маріуполя
Донецької області у складі головуючого
судді Шатілової Л.Г., при секретарі
Марчук К.І., з участю представника
позивачки - адвоката ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Маріуполі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах
дітей Жовтневої районної
адміністрації Маріупольської міської
ради , про визначення місця проживання
малолітньої дитини та визначення
порядку побачень батька із дитиною, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду у червні
2014 року з зазначеним позовом до
відповідача, вказавши, що вона з
відповідачем перебувала у
зареєстрованому шлюбі до 02.12.2013 р. Від
шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. У жовтні 2013 року вона
звернулася до суду із позовом про
розірвання шлюбу. Між нею та батьком
дитини відсутня згода щодо місця
проживання сина. На утримання дитини
відповідач сплачує аліменти за
рішенням суду. Вона вважає, що дитині
краще буде проживати із нею, бо вона
може забезпечити усі необхідні умови
для проживання малолітньої дитини із
урахуванням його віку та стану
здоров'я, має постійний достатній
дохід, проживає разом із сином у
сучасній квартирі, дитина має окрему
кімнату, забезпечує дитині здорове
харчування, сама дитина бажає
проживати разом із нею. Вона позитивно
характеризується, не має шкідливих
звичок. Відповідач неодноразово
погрожував їй, що забере дитину, син
став побоюватися такої агресивної
поведінки батька, що впливає на
психологічний стан дитини, відповідач
ігнорує її пропозиції по здоровому
вихованню сина, тому вона вважає, що
перебування сина у відповідача може
негативно вплинути на виховання сина.
Просить суд визначити місце проживання
сина залишивши його на її виховані за
адресою АДРЕСА_1.

В подальшому позивачка збільшила свої
позовні вимоги та просила також
визначити порядок побачень батька із
сином за графіком у будній день з 18.00.
до 21.00., у вихідний день суботу з 09.00. до
20.00., у святкові дні за погодженням із
нею ,за умови, що дитина здорова, не
находиться на оздоровленні за межами
міста Маріуполя та завчасним
повідомленням батьком про
неможливість зустрічей.

Позивачка та її представник ОСОБА_1 в
судовому засіданні повністю
підтримали позовні вимоги, надали
пояснення аналогічні, викладеним у
позовній заяві, наполягали на
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Відповідач позовні вимоги визнав
частково, не заперечував проти
визначення місця проживання дитини
разом із матір'ю, та встановлення
графіку побачень із дитиною за умови
можливості відпочивати із дитиною у
його відпустку.

Представник третьої особи- Служба у
справах дітей Жовтневої районної
адміністрації Маріупольської міської
ради до суду не з'явився, надав суду
заяву про розгляд справи у його
відсутність та прийняття рішення із
урахуванням прав та законних
інтересів дитини, надав висновок
органу опіки та піклування.

Вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи суд приходить до
наступного.

Судом встановлено, що позивачка та
відповідач перебували у шлюбі,
зареєстрованому 13.07.2002 року у
Маріупольському міському відділу
реєстрації актів громадянського стану
Донецького обласного управління
юстиції, актовий запис № 363 відповідно
до свідоцтва про шлюб ( а.с. 10). Рішенням
Жовтневого районного суду м. Маріуполя
від 02.12.2013 року шлюб між позивачкою та
відповідачем було розірвано ( а.с. 11).

Згідно свідоцтва про народження серія
НОМЕР_1 від 17.07.2007 року позивачка ОСОБА_2
та відповідач ОСОБА_3 є батьками
малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.
5).

Дитина ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрований та проживає з
позивачкою ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1
відповідно до довідки № 608 ЖКП «Житло
«Центр» від 12.05.2014 року ( а.с. 13).

Відповідно до висновку органу опіки
та піклування Жовтневої районної
адміністрації місцем проживання
дитини доцільно визнати місце де
проживає дитина разом із матір'ю за
адресою: АДРЕСА_1 та визначити порядок
побачень батька із сином щотижня з 13.00
п'ятниці до 21.00 суботи за місцем
проживання батька АДРЕСА_2, у разі
відсутності матері з 13.00 п'ятниці до
21.00 неділі за місцем проживання батька.

При наданні правової оцінки
спору суд приймає до уваги наступне.

Нормою ст.141 СК України встановлено, що
мати та батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини, і розірвання
шлюбу між ними не впливає на обсяг їх
прав та не звільняє від обов'язків щодо
дитини.

У відповідності до вимог ст.150 СК
України батьки зобов'язані
піклуватися про здоров'я дитини, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток, повинні забезпечувати
здобуття дитиною повної загальної
середньої освіти, готувати її до
самостійного життя , а також
зобов'язані поважати дитину.

Відповідно до вимог ст.ст. 151,153 СК
України батьки мають переважне право
перед іншими особами на особисте
виховання дитини, залучати до
виховання інших осіб, обирати форми і
методи виховання дитини, крім тих, які
суперечать закону, моральним засадам
суспільства, а також мають право на
спілкування з дитиною. Частиною 2 ст.155
СК України закріплено, що батьківські
права не можуть здійснюватися всупереч
інтересам дитини.

Згідно зі ст.157 СК України, той
із батьків, який проживає окремо від
дитини, зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею. Той із батьків, з ким
проживає дитина, не має права
перешкоджати тому з батьків, який
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвитку дитини.

Відповідно до ст.160 СК України, місце
проживання дитини, яка не досягла
десяти років, визначається за згодою
батьків.

Статтею 161 СК України передбачено, що
спір між матір'ю та батьком щодо місця
проживання малолітньої дитини, які
проживають окремо, та не дійшли згоди
щодо того, з ким із них буде проживати
малолітня дитина, може вирішуватися
органом опіки та піклування або судом.

Дитина має бути забезпечена можливістю
здійснення її прав, установлених
Конституцією України, Конвенцією про
права дитини, іншими міжнародними
договорами України, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України.

За ст.9 Конвенції про права дитини,
дитина не повинна розлучатися з
батьками всупереч їхньому бажанню, за
винятком випадків, коли компетентні
органи згідно з судовим рішенням,
визначають відповідно до
застосовуваного закону і процедур, що
таке розлучення необхідне в
якнайкращих інтересах дитини. Таке
визначення може бути необхідним у тому
чи іншому випадку, наприклад, коли
батьки жорстоко поводяться з дитиною
або не піклуються про неї, або коли
батьки проживають роздільно і
необхідно прийняти рішення щодо місця
проживання дитини.

Принцип 6 Декларації прав дитини, за
яким малолітня дитина може бути
розлучена зі своєю матір'ю лише у
винятковій ситуації, не можна
тлумачити таким чином, що у матері
малолітньої дитини мається
перевага перед батьком при
вирішенні питання щодо визначення
місця проживання дитини, приймаючи до
уваги рівність прав обох батьків щодо
дитини, що витікає як зі ст.141 СК
України, так зі змісту Конвенції про
права дитини.

Відповідно до положення ч.1 ст. 3
Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст.7
СК України при вирішення будь-яких
питань щодо дітей суд повинен
керуватися максимальним забезпеченням
інтересів дітей.

Згідно ст.8 Закону
України «Про охорону дитинства» кожна
дитина має право на рівень життя,
достатній для її фізичного,
інтелектуального, морального,
культурного, духовного і соціального
розвитку. Батьки або особи, які їх
замінюють несуть відповідальність за
створення умов, необхідних для
всебічного розвитку дитини, відповідно
до законів України.

Статтею 11 Закону
України «Про охорону дитинства»
передбачено, що сім'я є природним
середовищем для фізичного, духовного,
інтелектуального, культурного,
соціального розвитку дитини, її
матеріального забезпечення і несе
відповідальність за створення
належних умов для цього. Кожна дитина
має право на проживання в сім'ї разом з
батьками або в сім'ї одного з них та на
піклування батьків. Батько і мати мають
рівні права та обов'язки щодо своїх
дітей. Предметом основної турботи та
основним обов'язком батьків є
забезпечення інтересів своєї дитини.

Таким чином вирішуючи спори між
батьками, які проживають окремо про те,
з ким із них залишається дитина, суд,
виходячи із рівності прав та обов'язків
батька й матері щодо своїх дітей,
повинен ухвалити рішення, яке
відповідало б інтересам неповнолітніх.
При цьому суд враховує, хто з батьків
виявляє більшу увагу до дітей і турботу
про них, їхній вік і прихильність до
кожного з батьків, особисті якості
батьків, можливість створення належних
умов для виховання, маючи на увазі, що
перевага в матеріально-побутовому
стані одного з батьків сама по собі не є
вирішальною умовою для передачі йому
дітей.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі.

Згідно ст.10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України при
розгляді судом спорів щодо участі
одного з батьків у вихованні дитини,
місця проживання дитини тощо
обов'язковою є участь органу опіки та
піклування. Орган опіки та піклування
подає суду письмовий висновок щодо
розвязання спору на підставі
відомостей, одержаних у результаті
обстеження умов проживання дитини,
батьків, інших осіб, які бажають
проживати з дитиною, брати участь у її
вихованні, а також на підставі інших
документів, які стосуються справи (ч. 5
ст. 19 СК України).

Враховуючі наведене та висновок органу
опіки та піклування Жовтневої районної
адміністрації суд приходить до
висновку про часткове задоволення
позовних вимог та вважає, що доцільним
буде визначити місце проживання
малолітньої дитини за місцем
проживання матері - позивачки, крім
того у судовому засіданні відповідач
не заперечував проти цього. Вимоги щодо
побачень батька із дитиною підлягають
частковому задоволенню із урахуванням
прав та інтересів малолітньої дитини
та позиції відповідача, а саме суд
вважає, що доцільним буде встановити
графік зустрічей батька із дитиною
наступним чином: у будній день з 18.00. до
21.00., у вихідний день - суботу з 09.00. до
20.00., у святкові дні та дні відпустки
батька, але не більш 5-ти діб поспіль, за
погодженням із матір'ю за умови, що
дитина здорова, не находиться на
оздоровленні за межами міста Маріуполя
та завчасним повідомленням батьком про
неможливість зустрічей.

Керуючись ст.ст. 8, 11, 60, 84, 88, 208, 209, 212,
215 Цивільного процесуального Кодексу
України, ст.ст. 141, 150, 151, 153, 157, 160, 161
Сімейного Кодексу України, ст. 11
Закону України «Про охорону дитинства»
,ст.ст.3,9 Конвенції про права дитини, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Визначити місце проживання
малолітньої дитини - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, із матір'ю ОСОБА_2 за
адресою: АДРЕСА_1.

Визначити порядок побачень
батька ОСОБА_3 із дитиною ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за графіком: у будній
день з 18.00. до 21.00., у вихідний день
суботу з 09.00. до 20.00., у святкові дні та
дні відпустки батька, але не більш 5-ти
діб поспіль, за погодженням із матір'ю
за умови, що дитина здорова, не
находиться на оздоровленні за межами
міста Маріуполя та завчасним
повідомленням батьком про
неможливість зустрічей.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через Жовтневий
районний суд м. Маріуполя Донецької
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
Л.Г.Шатілова