АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 675/2873/13-ц
Провадження № 22-ц/792/959/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

у складі: головуючого судді
Купельського А.В.,

суддів: Спірідонової Т.В., Фанди В.П.

при секретарі: Чебан
О.М., Кошельнику В. М.

з участю: апелянтів ОСОБА_1, ОСОБА_2, їх
представника ОСОБА_3, позивачів за
зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_1
на рішення Ізяславського районного
суду Хмельницької області від 14
березня 2014 року, по справі за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення
майнової та моральної шкоди,
заподіяної злочином, та за зустрічним
позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 та ОСОБА_1, звертаючись до суду з
вказаним позовом, зазначали, що
внаслідок конфліктної ситуації, ОСОБА_4
було нанесено їм тілесні ушкодження, що
спричинило матеріальні збитки та
моральні страждання.

У зв'язку з цим, позивачі просили суд
стягнути на їх користь: ОСОБА_1 - 964 грн. 86
коп. в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди та 10 000 грн. -
моральної шкоди; ОСОБА_2 - 988 грн. 13 коп. в
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди та 20 000 грн. - моральної шкоди.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали зустрічну
позовну заяву. Зазначають, що
знаходяться в неприязних стосунках із
ОСОБА_2 та ОСОБА_1, які словесно
принижували їх честь та гідність,
нецензурно висловлювались, чим
спричинили моральні страждання.

У зв'язку з цим, просили суд
стягнути солідарно з відповідачів по
зустрічному позову моральну шкоду в
розмірі 10 000 грн.

Рішенням Ізяславського районного суду
Хмельницької області від 14 березня 2014
року позов задоволено частково.
________________________________________________________________________
__

Головуючий у першій інстанції:
Матвієць Я.С. Провадження №
22-ц/792/959/14 Доповідач:
Купельський А.В.
Категорія: 30,31

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь: ОСОБА_1 64.86
грн. - в рахунок відшкодування майнової
шкоди та 1500 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди, а
всього 1564.86 грн.; ОСОБА_2 - 613.67 грн. - в
рахунок відшкодування майнової шкоди
та 2500 грн. в рахунок відшкодування
моральної шкоди, а всього 3113.67 грн. В
іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням,
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в апеляційних скаргах
просять його скасувати та ухвалити
нове, яким задоволити їх позов
повністю.

Вважають, рішення необґрунтованим.

Посилаються на те, що суд при прийнятті
рішення не врахував затрати, які були
понесені на лікування, яке
підтверджується чеками, понесені
душевні страждання та витрати на
правову допомогу.

Рішення суду в частині відмови в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 не оскаржується, тому
відповідно до ст. 303 ЦК України не
переглядається.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
ознайомившись з доводами апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2
підлягає задоволенню частково,
апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню
не підлягає.

Згідно з ч.3 ст. 61 ЦПК України,
вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Відповідно до частини першої
статті 1166 ЦК України майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Судом встановлено, і це
підтверджується матеріалами справи, що
відповідно вироку Ізяславського
районного суду від 15 червня 2012 року
відповідача ОСОБА_4 визнано винним у
скоєнні злочинів передбачених ч. 1 та ч.
2 ст. 125 КК України та засуджено до
покарання у вигляді 1400 грн. штрафу в
дохід держави, та задоволено частково
позови потерпілих ОСОБА_1 та ОСОБА_2.(а.с.
63-65). Ухвалою колегії суддів
апеляційного суду Хмельницької
області від 16.10.2012 року ОСОБА_4
звільнено від кримінальної
відповідальності на підставі Закону
про амністію у 2011 році. Ухвалою колегії
судів Вищого спеціалізованого суду
України від 10.10.2013 року ухвалу
апеляційного суду Хмельницької
області залишено без змін.

За висновком судово-медичного експерта
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заподіяно тілесні
ушкодження легкої ступені тяжкості (а.
с. 60-62, 67-70).

Задовольняючи позови ОСОБА_1 та ОСОБА_2
частково, суд виходив із того, що
позивачами не було надано достатньо
належних доказів на підтвердження
майнової шкоди, розраховуючи розмір
моральної шкоди, суд керувався
вимогами розумності та справедливості.

Між тим, з такими висновками суду
колегія суддів апеляційного суду в
повному обсязі не погоджується.

Так, судом обґрунтовано, на
підставі належних доказів стягнуто з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 64 грн. 86 коп.
витрат на купівля медичних препаратів (
а. с. 66).

Частиною 1 статті 88 ЦПК України
передбачено, що стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України
судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом
судової справи, належать витрати на
правову допомогу (п. 2 ч. 2 ст. 79 ЦПК
України).

Згідно з ч. 1 ст. 84 ЦПК України
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги.

Згідно зазначеної норми, склад та
розмір витрат, пов'язаних з оплатою
правової допомоги, входять до предмету
доказування по справі. На
підтвердження цих обставин суду
повинні бути надані договір про
надання правової допомоги (договір
доручення, договір про надання
юридичних послуг), розрахунки що
підтверджують виконану роботу, час на
складання документів, участь в судових
засіданнях з вказівкою часу, у судовому
засіданні, під час вчинення окремих
процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, документи,
що свідчать про оплату гонорару та
інших витрат, пов'язаних з наданням
правової допомоги, оформлені у
встановленому законом порядку
(квитанція до прибуткового касового
ордеру, платіжне доручення з відміткою
банку або інший банківський документ,
касові чеки). Недопустимими є
документи, які не відповідають
встановленим вимогам. До складу витрат
включаються лише фактично сплачені
стороною витрати.

Статтею 1 Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах»
встановлено, що розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
справах, в яких така компенсація
виплачується стороні, на користь якої
ухвалено судове рішення, іншою
стороною, а в адміністративних справах
- суб'єктом владних повноважень, не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

На підтвердження понесених
витрат на правову допомогу, ОСОБА_1
надано до суду тільки ксерокопію
товарного чеку від 27 серпня 2010 року про
оплату по договору 600 грн.

Не надано позивачкою належних
доказів придбання і втрати срібного
хрестика внаслідок дій ОСОБА_4

За таких обставин, суд
обґрунтовано відмовив позивачу в
задоволені позову в поверненні витрат
на правову допомогу та стягненні
коштів за хрестик.

З врахуванням того, що відповідач
заподіяв позивачам тілесні
пошкодження легкої ступені тяжкості,
що спричинило їм, крім фізичних
страждань, ще й душевні і потягло зміну
нормального життєвого укладу,
керуючись вимогами розумності та
справедливості, суд аргументовано
стягнув з ОСОБА_4 кошти для
відшкодування моральної шкоди.

Приймаючи рішення щодо позову
ОСОБА_2 про стягнення коштів на
відшкодування витрат понесених на її
лікування, суд не навів їх розрахунку,
не зазначив які конкретно докази
відхиляє, рахує такими, що не належать
позивачці.

В зв'язку з цим, рішення в цій частині
підлягає скасуванню, з постановленням
нового рішення про стягнення з ОСОБА_4
користь ОСОБА_2 988 грн. 13 коп.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 доказів, які б
спростовували зазначені обставини не
навели.

До такого висновку колегія приходить
на підставі дослідження наданих ОСОБА_2
фіскальних та товарних чеків на
зазначену суму, що знаходяться в
матеріалах кримінальної справи (а. с.
142-145 Т.1).

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія
суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Ізяславського районного суду
Хмельницької області від 14 березня 2014
року скасувати в частині стягнення
матеріальної шкоди на користь ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_4 користь ОСОБА_2 988 грн.
13 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:/підпис/

Судді:/підписи/

З оригіналом згідно:

суддя апеляційного суду
А.В. Купельський