Справа № 534/3159/14-ц
Провадження 6/534/115/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2014 року
Комсомольський
міський суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді

Окунь Т.В.

при секретарі
Гончар С.Т.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Комсомольську подання
ВДВС Комсомольського МУЮ про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України,

в с т а н о в и в :

На виконанні в ВДВС Комсомольського
МУЮ знаходиться зведене виконавче
провадження ВП № 43836422 з примусового
виконання : виконавчого листа № 755/863/14,
виданого 19.03.2014 р. Дніпровським
районним судом про стягнення з ОСОБА_1
на користь ПАТ «ВТБ Банк» боргу в сумі 62
408,19 грн. та виконавчого листа № 755/863/14,
виданого 19.03.2014 р. Дніпровським
районним судом про стягнення з ОСОБА_1
на користь ПАТ «ВТБ Банк» боргу в сумі
229,40 грн.

Згідно з наданою довідкою-розрахунком,
станом на 01.11.2014 року заборгованість по
виконавчим документам не погашена.

11 грудня 2014 року, відділ ДВС,
посилаючись на положення ст.377-1 ЦПК
України, звернувся до суду з поданням
про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві
виїзду за межі України без вилучення
паспорта громадянина України до повної
сплати заборгованості за виконавчим
листом.

До суду представник відділу ДВС не
з’явився, про час та місце розгляду
справи повідомлені у встановленому
законом порядку.

Вирішуючи питання щодо
обґрунтованості подання та можливості
прийняття рішення про тимчасове
обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України, суд наголошує про наступне:

Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 ЗУ «Про порядок
виїзду з України і в’їзду в Україну
громадян України» ухилення
громадянина України від виконання
зобов’язань, покладених на нього
судовим рішенням, рішенням іншого
органу є однією з підстав для
тимчасового обмеження у праві виїзду
його за кордон шляхом тимчасової (до
виконання зобов’язань) відмови у
видачі паспорта.

Аналіз положень підзаконних
нормативних актів дає підстави дійти
висновку про те, що ухилення за своїм
змістом є діянням, тобто може мати
прояв як у пасивній (бездіяльність) так
і в активній (дія) формах.

За змістом п.5 ч.1 ст.6 ЗУ «Про порядок
виїзду з України і в’їзду в Україну
громадян України» ухилення
громадянина України від виконання
зобов’язань, покладених на нього
судовим рішенням, рішенням іншого
органу можливе лише за наявності
умислу. Адже у цьому випадку особа
усвідомлює протиправний характер
своєї дії або бездіяльності,
передбачає її суспільно шкідливі
наслідки і бажає, або свідомо припускає
їх настання, що свідчить про наявність
як інтелектуальної так і вольової
ознак у поведінці особи. Зазначена
норма не встановлює презумпції вини, з
огляду на що, особа, яка має невиконані
зобов’язання не може вважатися винною
в ухиленні, поки не буде доведено
зворотнє. Ураховуючи положення ч.2 ст.10
ЦПК України, наявність умислу та інші
факти як обставини, що є предметом
посилання суб’єкта подання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України, підлягають доведенню, як
підстави для його вимог. В цьому
контексті оцінювання судом поведінки
особи має відбуватися з урахуванням
причинного зв’язку між її
протиправною поведінкою та
негативними наслідками, а також
адекватності, своєчасності та повноти
вжиття особою відповідних заходів для
належного виконання зобов’язання.

Доводячи обґрунтованість подання та
вочевидь факт ухилення боржника від
виконання зобов’язань, покладених на
нього судовим рішенням, ВДВС надає
постанову про відкриття виконавчого
провадження, виклик державного
виконавця, який не містить будь-яких
даних стосовно його отримання
боржником та копії запитів до
відповідних державних установ що
наявності/відсутності у боржника
будь-якого майна.

Отже, враховуючи процесуальну
специфіку розгляду справ, пов’язаних
із вирішенням питання щодо тимчасового
обмеження громадянина у праві виїзду
за кордон, які розглядаються лише з
участю державного виконавця, на якого
саме і покладається тягар доказування,
суд вважає, що представлені суб’єктом
звернення докази не можуть слугувати
підставою для прийняття рішення що
обмеження права особи, оскільки не є
свідченням умислу боржника, тим
більше, що останній, стосовно обмеження
права якої внесено подання, фактично
позбавлений можливості довести суду,
що він вжив всіх залежних від нього
заходів для належного виконання
зобов’язання.

На підставі викладеного, суд,
керуючись ст.377-1 ЦПК України,

у х в а л и в :

В задоволенні подання про тимчасове
обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України ВДВС Комсомольського МУЮ
відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Полтавської області через
Комсомольський міський суд
Полтавської області протягом п’яти
днів з дня її проголошення. У разі, якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п’яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя підпис
ОСОБА_2

Згідно з оригіналом:

Суддя

Т.В.Окунь