Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Дербенцевої Т.П., Парінової І.К.,
Савченко В.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4, яка
діє в інтересах ОСОБА_5, до ОСОБА_6,
Державного територіально-галузевого
об'єднання «Львівська залізниця» про
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди

за касаційною скаргою Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» на рішення
Пустомитівського районного суду
Львівської області від 8 жовтня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 18 лютого 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до
суду в інтересах своєї доньки ОСОБА_5 із
позовом до ОСОБА_6, Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» про
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

На обґрунтування позову зазначала, що 16
серпня 2006 року на залізничному
переїзді у с. Сороки-Львівські
Пустомитівського району Львівської
області сталася дорожньо-транспортна
пригода (далі - ДТП) за участю
маршрутного таксі - мікроавтобуса
«Mercedes-Benz 410Д», д/н НОМЕР_1 під керуванням
ОСОБА_7, та маневрового одиночного
локомотиву ВЛ80Т № 714, яким керував
ОСОБА_8 Під час ДТП у салоні автомобіля
«Mercedes-Benz 410Д» знаходилася її малолітня
донька ОСОБА_5, яка внаслідок зіткнення
транспортних засобів отримала тяжкі
тілесні ушкодження та перебувала на
стаціонарному лікуванні із 16 серпня по
25 вересня 2006 року, що підтверджується
витягами із медичних карток.

Постановою Пустомитівського районного
суду Львівської області від 16
жовтня 2009 року у вчиненні ДТП визнано
винним ОСОБА_7 й звільнено від
кримінальної відповідальності та
покарання за ч. 2 ст. 286 КК України на
підставі п. «б» ст. 1 Закону України «Про
амністію» від 19 квітня 2007 року. У
зв'язку із цим заявлений нею у межах
кримінальної справи цивільний позов
залишено без розгляду.

Посилаючись на те, що під час ДТП ОСОБА_7
та ОСОБА_8 керували транспортними
засобами виконуючи трудові обов'язки
на підставі трудових договорів із
відповідачами, внаслідок цих подій її
дочка зазнала фізичного болю та
страждань, пов'язаних із ушкодженням
здоров'я, ОСОБА_4 просила суд стягнути
солідарно із ОСОБА_6, Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» 100 000 грн у
рахунок відшкодування завданої їхніми
працівниками моральної шкоди.

Рішенням Пустомитівського районного
суду Львівської області від
8 жовтня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Львівської
області від 18 лютого 2014 року, позов
задоволено частково. Стягнуто
солідарно із ОСОБА_6, Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» на користь
ОСОБА_5, яка досягла повноліття, 35 000 грн
у рахунок відшкодування моральної
шкоди. В іншій частині вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі Державне
територіально-галузеве об'єднання
«Львівська залізниця», посилаючись на
порушення судами норм процесуального
права та неправильне застосування норм
матеріального права, просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалу апеляційного суду у частині
позовних вимог до залізниці, ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позову в цій частині.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши
матеріали справи, перевіривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

За вимогами ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. У п. 1 ч. 2 цієї статті зазначено, що
фізичний біль та страждання, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я, є моральною шкодою.

Відповідно до ч. 2 ст. 1188 ЦК України,
якщо внаслідок взаємодії джерел
підвищеної небезпеки було завдано
шкоди іншим особам, особи, які спільно
завдали шкоди, зобов'язані її
відшкодувати незалежно від їхньої
вини.

За змістом положень ч. 1 ст. 1172 ЦК
України шкода, завдана внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди з вини
водія, який на відповідній правовій
підставі керував автомобілем, що
належить роботодавцю, відшкодовується
власником цього джерела підвищеної
небезпеки, а не безпосередньо винним
водієм.

Встановивши ті обставини, що внаслідок
ДТП потерпіла ОСОБА_5 отримала тяжкі
тілесні ушкодження, у зв'язку із чим
зазнала фізичного болю та страждань,
пов'язаних із ушкодженням здоров'я, та
те, що такі наслідки настали внаслідок
взаємодії двох джерел підвищеної
небезпеки, суди дійшли обґрунтованого
висновку щодо права ОСОБА_5 на
відшкодування їй моральної шкоди та
відповідного обов'язку у відповідачів
як власників (володільців) джерел
підвищеної небезпеки відшкодувати
шкоду незалежно від вини водіїв.

Судові рішення ухвалено із правильним
застосуванням ст. ст. 23, 1167, 1172, 1188 ЦК
України та врахуванням висновків
Верховного Суду України із практики
застосування цих норм.

Доводами касаційної скарги
оскаржувані судові рішення не
спростовуються.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» відхилити.

Рішення Пустомитівського районного
суду Львівської області від 8 жовтня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Львівської області від 18 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
Т.П. Дербенцева
І.К.
Парінова
В.О. Савченко