Справа №591/1881/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Шелєхова Г. В.Номер
провадження 22-ц/788/1042/14 Суддя-доповідач -
Таран С. А. Категорія - 27
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

29 травня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого - Таран С. А.,

суддів - Хвостика С. Г., Собини О. І.,

за участю секретаря судового засідання
- Чуприни В.І.,

розглянувши апеляційну скаргу
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 24 квітня 2014 року

в справі за позовом ОСОБА_3 до АТ
«Райффайзен Банк Аваль», треті особи -
ОСОБА_8, приватний нотаріус Сумського
міського нотаріального округу ОСОБА_7

про припинення іпотеки,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 24 квітня 2014 року в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено в
зв'язку з їх необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі позивача вказано,
що прийняте рішення суду першої
інстанції порушує норму матеріального
та процесуального права, а отже рішення
місцевого суду підлягає скасуванню.

Також вказано, що суд першої інстанції
не повністю дослідив матеріали справи
й помилково послався на те, що основне
зобов'язання на припинено, а
позичальником (поручителем) не
виконуються умови договору та не
вживаються заходи щодо погашення
заборгованості.

Апелянт вважає, що право іпотеки
вичерпано й подальше утримання майна
під забороною безпідставне.

Та за таких умов, позивач вправі
зажадати припинення іпотеки й
застосувати наслідки цього -
припинення відповідного обтяження
майнових прав. З іншого боку, чинність
іпотеки перешкоджає позивачу у
здійсненні своїх прав щодо
розпорядження майном.

Просить скасувати рішення від 23 квітня
2014 року по даній справі та ухвалити
нове рішення, котрим задовольнити
позовні вимоги ОСОБА_3

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
представника позивача, представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність й
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції
і вбачається з матеріалів справи, що 17
листопада 2006 року між АТ «Райффайзен
Банк Аваль» та ОСОБА_8 було укладено
Генеральну кредитну угоду за №014/05-15/590,
в рамках якої було укладено 5 кредитних
договорів на загальну суму 153 500,00
доларів США.

В забезпечення виконання Генеральної
кредитної угоди №014/05-15/590 від 17
листопада 2006 року було укладено
договір поруки з ОСОБА_3, який
відповідно до умов п. 2.1., п. 3.1 договорів
поруки несе солідарну з боржником
відповідальність на всю суму
заборгованості згідно ч. 1,2 ст. 554 ЦК
України.

Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 25 серпня 2010 року стягнуто з
ОСОБА_3, як солідарного боржника ОСОБА_8,
заборгованість за Генеральною
кредитною угодою за №014/05-15/590 в сумі 818
174,14 грн. та судові витрати.

Відповідно до п. 2, ч. 1 Кредитного
договору № 014/15-12/3209/1 від 14 січня 2008
року, укладеного з АТ «Райффайзен Банк
Аваль» в рамках Генеральної кредитної
угоди №014/15-12/3209 від 14 січня 2008 року.
ОСОБА_8 отримав кредит в розмірі 210 000,00
доларів США, зі сплатою 12,0 відсотків
річних з строком погашення 10 січня 2018
року.

В забезпечення виконання умов
Генеральної кредитної угоди №014/15-12/3209
від 14 січня 2008 року та кредитного
договору № 014/15-12/3209/1 між позичальником
ОСОБА_8 і майновим поручителем ОСОБА_3
та АТ «Райффайзен Банк Аваль», 15 січня
2008 року було укладено іпотечний
договір, згідно якого в заставу Банку
передано належне приміщення, загальною
площею 213,7 кв.м., що знаходиться за
адресою - АДРЕСА_1.

Рішенням Зарічного районного суду від
27 грудня 2010 року, зміненим рішенням
Апеляційного суду Сумської області від
07 квітня 011 року в рахунок погашення
боргу за кредитним договором № 014/15-12/3209
від 14 січня 2008 року в сумі 1 900 974,61 грн.
звернуто стягнення на предмет іпотеки
нежиле приміщення, загальною площею 213,7
кв. м ., що знаходиться за адресою -
АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_8 та ОСОБА_3 та
стягнуто судові витрати.

Відповідно до п. 1 Кредитного договору
№012/15-12/3339/1 від 07 березня 2008 року,
укладеного з АТ «Райффайзен Банк
Аваль» в рамках Генеральної кредитної
угоди № 012/15-12/3339 від 07 березня 2008 року,
ОСОБА_8 отримав кредит в розмірі 204 600, 00
доларів США, зі сплатою 13,25 відсотка
річних, строком погашення до 22 лютого
2012 року.

В забезпечення виконання умов
Генеральної кредитної угоди №012/25-12/3339
від 07 березня 2008 року та всіх
додаткових угод АТ «Райффайзен Банк
Аваль» було укладено договір поруки з
ОСОБА_3, який відповідно до умов п.2.1, п.
3.1 договорів поруки несе солідарну з
боржником відповідальність на всю суму
заборгованості згідно ч. 1,2 ст. 554 ЦК
України.

Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 10 серпня 2010 року стягнуто з
ОСОБА_3, як солідарного боржника ОСОБА_8,
заборгованість за кредитним договором
№012/25-12/3339/1 від 07 березня 2008 року в сумі 1
329 353,76 грн. та судові витрати.

Загальна сума заборгованості ОСОБА_3
перед банком відповідно до ухвалених
судом рішень складає понад 4 млн. грн.

Виконавче провадження по виконанню
рішень Зарічного районного суду м. Суми
про стягнення заборгованості з ОСОБА_3
на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль»
відкрито в 2010 році.

У рамках здійснення виконавчого
провадження державний виконавець
направив відповідні запити, за якими
було перевірено майновий стан
боржника, грошові кошти та рухоме майно
не були виявлені.

В ході виконавчого провадження, по
виконанню рішень суду про стягнення з
ОСОБА_3 на користь АТ «Райффайзен Банк
Аваль» заборгованості за кредитними
договорами, встановлено, що ОСОБА_3 є
співвласником належного приміщення,
загальною площею 213,7 кв. м. , що
знаходиться за адресою - АДРЕСА_1. За
поданням державного виконавця ухвалою
Зарічного районного суду м. Суми
визначено частку ОСОБА_3 в розмірі 1/2
частини та 04 вересня 2012 року проведено
опис та арешт.

В травні 2013 року проведено оцінку майна
ОСОБА_3 - 1/2 частина нежитлового
приміщення загальною площею 213,7 кв. м.,
що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1
оцінена в 368 920.00 грн. За результатами
проведених торгів з продажу, належна
ОСОБА_3 частка не була реалізована
навіть після її уцінки до 239 798.00 грн.

16 січня 2014 року державним виконавцем
ВДВС Сумського МУЮ винесено постанови
про повернення виконавчих документів
про стягнення боргу з ОСОБА_3 в якій
зазначено, що майно за адресою АДРЕСА_1
не реалізовано, а іншого майна,
належного боржнику не виявлено.
Постанови отримані банком 27 січня 2014
року.

13 лютого 2014 року банком повторно подано
до ВДВС Сумського МУЮ заяви про
відкриття виконавчого провадження по
стягненню боргу з ОСОБА_3, що
підтверджується копіями відповідних
заяв з відмітками державної виконавчої
служби.

Таким чином, єдиним майном, за рахунок
якого можливе погашення
заборгованості ОСОБА_3 перед банком, є
1/2 частина нежитлового приміщення
загальною площею 213,7 кв. м., що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1, та
перебуває в іпотеці АТ «Райффайзен
Банк Аваль».

Як вбачається з укладеного між
сторонами іпотечного договору, іпотека
за цим договором забезпечує виконання
іпотекодержателя щодо виконання
боржником і всіх його боргових
зобов'язань за кредитним договором у
такому розмірі , у такій валюті, у такий
спосіб і такому порядку, як встановлено
в кредитному договорі з усіма змінами і
доповненнями до нього. Зокрема, іпотека
за цим договором забезпечує виконання
таких вимог іпотекодержателя як
повернення кредиту, сплати процентів,
сплата пені за прострочення повернення
кредиту, сплата пені за прострочення
повернення кредиту, сплата процентів
та штрафу за нецільовим використанням
кредиту, відшкодування збитків та
витрат, викликаних порушенням
кредитного договору, розмір боргових
зобов'язань.

Таким чином, укладений договір іпотеки
є забезпеченням виконання
зобов'язання, строк виконання якого
встановлений по 10 січня 2018 року.

Крім того, нотаріусом накладена
відповідно до іпотечного договору від
15 січня 2008 року заборона № 389 на
відчуження нежилого приміщення, яке
належить ОСОБА_8 та ОСОБА_3, до
припинення договору іпотеки.

З матеріалів справи встановлено, що
основне зобов'язання не припинено,
позичальником не виконуються умови
договору і не вживаються заходи щодо
погашення заборгованості.

Встановивши вказані обставини на
підставі досліджених та оцінених
доказів, суд першої інстанції дійшов
обгрунтованного висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог позивача.

На думку колегії суддів , такий
висновок суду відповідає встановленим
обставинам справи та вимогам закону.

У відповідності до статті 17 Закону
України « Про іпотеку» іпотека
припиняється у разі припинення
основного зобов'язання або закінчення
строку дії іпотечного договору ;
реалізації предмета іпотеки
відповідно до цього Закону; набуття
іпотекодержателем права власності на
предмет іпотеки : визнання іпотечного
договору недійсним; знищення ( втрати)
переданої в іпотеку будівлі( споруди)
, якщо іпотекодавець не відновив її;
з інших підстав, передбачених цим
Законом.

Статтею 49 цього закону передбачено,
що іпотека може бути припиненою за
рішенням суду, якщо іпотекодержатель
за результатами других прилюдних
торгів не скористався правом,
передбаченим частиною першої цієї
статті.

Таким чином , за змістом вказаних норм
Закону, як вірно вказав суд першої
інстанції , припинення поруки є правом
суду з урахуванням конкретних обставин
справи.

Суд першої інстанції вірно врахував,
що основне зобов'язання не припинено,
не закінчено строк дії іпотечного
договору , позичальником не
виконуються умови договору і не
вживаються ним заходи щодо погашення
заборгованості за кредитним договором
, і з огляду на викладене припинення
поруки на даний час є неможливим.

Апелянтом не представлено доказів на
існування обставин на даний час для
припинення поруки.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Керуючись ст.303, п. 1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.314,
ст.ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У
х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 відхилити

Рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 24 квітня 2014 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -