Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22-ц/778/2677/14
Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач: Ломейко В.О.
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:
Головуючого: Онищенка Е.А.
Суддів: Ломейка В.О.
При секретарі Мосіній О.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області від 24 квітня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про
стягнення аліментів на дитину та
коштів на утримання дружини, -
В С Т А Н О В И Л А:
У березні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення
аліментів та коштів на утримання
В позові зазначала, що вона знаходиться
в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4,
проживають вони за однією адресою. Від
шлюбу вони мають малолітнього сина -
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Систематичної
матеріальної допомоги її чоловік
ОСОБА_4 їй не надає. Вона проживає разом
з дитиною, син знаходиться на її
повному утриманні. Крім того, ОСОБА_4
сплачує аліменти на утримання двох
дітей своїй колишній дружині.
Посилаючись на викладені обставини,
просила суд стягнути з ОСОБА_4 на її
користь аліменти на утримання сина
ОСОБА_6 в розмірі 1/6 частини усіх видів
заробітку, але не менше ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісячно, починаючи
з дня пред'явлення позову і до
досягнення дитиною повноліття, а також
кошти на її утримання до досягнення
дитиною трирічного віку в розмірі 1/10
частини його заробітку.
Ухвалою судді Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 07 квітня 2014 року до участі у
справі у якості третьої особи залучено
Рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 24 квітня 2014 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
аліменти на утримання малолітнього
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6
частини всіх видів заробітку (доходу),
але не менше ніж 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
щомісячно, починаючи з 18 березня 2014
року і до його повноліття, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_2 року. В іншій частині
позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 судовий збір в
розмірі 243,60 грн. в дохід держави.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу,
в якій посилаючись на незаконність,
необґрунтованість, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, невідповідність висновків суду
обставинам справи, просять рішення в
частині відмови у задоволенні позову
про стягнення коштів на утримання
дружини до досягнення трирічного віку
скасувати, та ухвалити в цій частині
нове рішення, про задоволення позовних
вимог в цій частині. В іншій частині
рішення суду залишити без змін.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального права.

Відмовляючи в стягненні коштів
утримання дружини, з чим саме не
погоджується апелянт, суд першої
інстанції дійшов висновку, що розмір
витрат на утримання дружини
відповідача разом з стягненням
аліментів на неповнолітніх дітей буде
перевищувати 50% заробітної плати, що
погіршить матеріальний стан
відповідача.

З таким висновком суду першої
інстанції не можна погодитися,
оскільки він не відповідає обставинам
справи і нормам матеріального та
процесуального права.

Так, як вбачається з матеріалів
справи, що з 22 червня 2013року сторони
перебувають у зареєстрованому шлюбі.
Від шлюбу мають малолітнього сина -
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає
разом із матір'ю. ОСОБА_3, не працює,
доглядає малолітнього сина, доходів не
має, потребує матеріальної допомоги
відповідача.

За змістом ч. 3 ст. 181 СК України за
рішенням суду кошти на утримання
дитини присуджуються у частці від
доходу матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Згідно з довідки про доходи
відповідача, наданої комунальним
підприємством «Водоканал» ОСОБА_4,
працює, має постійний заробіток який
склав за останні шість місяців за
винятком аліментів 22935.57гр(а/с 25).

За обставин отримання відповідачем
регулярного доходу, висновки суду
першої інстанції про стягнення
аліментів на утримання малолітнього
сина у частці від доходу (заробітку)
відповідача є обґрунтованими.

Разом із тим, із матеріалів справи
вбачається, що на момент звернення до
суду позивачка доглядає малолітнього
сина, у зв'язку з чим позбавлена
можливості одержувати будь-який дохід.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України
дружина, з якою проживає дитина, має
право на утримання від чоловіка, батька
дитини, до досягнення дитиною трьох
років.

Таким чином, незалежно від
працевлаштування, наявності
постійного заробітку чи розміру доходу
чоловік зобов'язаний утримувати
дружину, з якою проживає дитина, до
досягнення дитиною трьох років. Така
особа не може бути визнана
неспроможною сплачувати аліменти,
навіть якщо вона, будучи працездатною,
не працює без поважних причин.

Крім того, відповідач визнав позов,
а отже усвідомлював розмір витрат які
він повинен нести на утримання як
неповнолітніх дітей так і
дружини-ОСОБА_3.

За обставин отримання відповідачем
регулярного доходу, його
платоспроможності, колегія суддів
вважає, що вимоги позивачки про
стягнення з відповідача аліментів на
утримання дружини в розмірі 1/10 частини
від його заробітку (доходу) є
обґрунтованими.

З огляду на викладене, колегія
суддів вважає, що доводи апеляційної
скарги спростовують висновок суду
першої інстанції про неможливість
стягнення з відповідача коштів на
утримання дружини до досягнення
малолітнього сина 3-х років, тому
рішення суду в цій частині, як
незаконне, підлягає скасуванню з
ухваленням рішення про задоволення
позову і в цій частині.

Керуючись ст.ст.209, 218, 307, 309, 313-314, 316-317
ЦПК України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 24 квітня 2014 року у цій
справі, в частині відмови в позові про
стягнення коштів на утримання дружини
скасувати та ухвалити в цій частині
рішення наступного змісту: «Позов
ОСОБА_3 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_4
на користь ОСОБА_3 кошти на її утримання
в розмірі 1/10 частині з усіх видів його
заробітку(доходів), щомісяця починаючи
з 18 березня 2014року, і до досягнення
дитиною - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
трирічного віку.»

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: