Провадження № 2- 2658/14
В справі № 760/5227/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2014 року Солом'янський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді -
Шереметьєвої Л.А.

при секретарі - Подолян
О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, який діє в своїх інтересах та
інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_3, 3-я особа:
Солом»янський районний в м. Києві центр
соціальних служб для сім»ї, дітей та
молоді про визнання права проживання
та користування жилою площею, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і
просить визнати за ним та його
малолітньою донькою ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, право користування жилим
приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Посилається в позові на те, що з літа 2013
року разом з донькою проживає в спірній
квартирі, наймачем якої є його батько.
Батько не заперечує проти його з
дитиною проживання в квартирі та
реєстрації в ній, однак органами
міграційної служби їй у цьому було
відмовлено, т.я. для реєстрації
необхідна згода всіх повнолітніх
членів сім»ї.

В квартирі, окрім батька,
зареєстрований його молодший син,який
разом зі своєю матір»ю проживає в
Конотопському районі Сумської обл., а
навчається в школі -інтернаті.

Виходячи з того, що згоду на їх
реєстрацію дав батько, як його, так і
другого сина, він постійно проживає в
спірній квартирі як член сім»ї батька,
просить задовольнити позов.

Відповідач у судовому засіданні позов
визнав. Посилається на те, що його
молодший син та його мати в квартирі не
проживають, хоч син і зареєстрований.

Позивач також є його сином, а його
донька - його онукою, вони є членами
однієї сім»ї, а тому вважає законним
його проживання в квартирі та
реєстрацію в ній.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку про
обгрунтованість вимог позивача,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст.65 ЖК України наймач
вправі в установленому порядку з
письмової згоди всіх членів сім"ї, які
проживають разом з ним, вселити в
займане ним приміщення свою дружину,
дітей, батьків, а також інших осіб.

Особи, що вселилися в жиле приміщення
як член сім"ї наймача, набувають
рівного з іншими членами сім"ї права
користування жилим приміщенням, якщо
при вселенні між цими особами,наймачем
та членами його сім"ї, які проживають
разом з ним, не було іншої угоди про
порядок користування жилим
приміщенням.

Ст.64 цього ж кодексу передбачено, що
члени сім"ї наймача, які проживають
разом з ним, користуються нарівні з
наймачем усіма правами і несуть всі
обов"язки, що випливають з договору
найму жилого приміщення.

До членів сім"ї наймача належать
дружина наймача, їх діти і батьки.
Членом сім"ї наймача може бути визнано
й інших осіб, якщо вони постійно
проживають разом з наймачем і ведуть з
ним спільне господарство.

Встановлено, що позивач разом з донькою
постійно з літа 2013 року проживає в
спірній квартирі, є членами однієї
сім»ї з відповідачем, батьком позивача.

З довідки ф№3 від 24.012.2014 року
вбачається, що в квартирі
зареєстровані відповідач та його син
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Листом на звернення позивача з приводу
реєстрації в спірній квартирі
Солом»янським районним відділом ГУ
МВС України в м. Києві ДМС України від
12.11.2013 року було відмовлено в зв»язку з
відсутністю письмової згоди всіх
членів сім»ї та рекомендовано
звернутися до суду в порядку ст.191 ЖК
України.

/ а.с. 6 - 8; 11 - 15 /

Сторони в судовому засіданні пояснили,
що молодший син у спірній квартирі не
проживає, а лише зареєстрований, а його
мати не проживала і ніколи не була
зареєстрованою в спірній квартирі.

Знайти її з метою отримання такого
дозволу, як законного представника
малолітнього сина, вони не можуть, т.я.
її місце проживання їм невідоме.

З листа Конотопського міського центру
соціальних служб для сім»ї, дітей та
молоді від 07.02.2014 року вбачається, що
молодший син відповідача знаходиться у
санаторії школі-інтернаті, а на вихідні
дні його забирає мати.

При цьому мати дитини не має
зареєстрованого місця проживання в
Сумській області, в Конотопському
районі проживає разом зі співмешканцем
в будинку його матері.

/ а.с. 9 - 10; 17 /

Відповідно до п.9 постанови №2 Пленуму
Верховного Суду України від 12.04.1985 року
/з наступними змінами/ "Про деякі
питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України" вирішуючи спори про право
користування жилими приміщеннями осіб,
які вселилися до наймача, суд повинен
з"ясувати, чи дотриманий встановлений
порядок при їх вселенні, зокрема: чи
була письмова згода на це всіх членів
сім"ї наймача, чи прописані вони в
даному жилому приміщенні, чи було це
приміщення постійним місцем їх
проживання, чи вели вони з наймачем
спільне господарство, тривалість часу
їх проживання, чи не обумовлений угодою
між цими особами, наймачем та членами
сім"ї, певний порядок користування
жилим приміщенням.

Судом встановлено, що позивач разом з
донькою вселився в квартиру як член
сім»ї наймача - свого батька, ведуть з
наймачем спільне господарство і
будь-яких інших домовленостей щодо
проживання в квартирі між наймачем та
ними не існує.

Так, зі Свідоцтва про народження ОСОБА_4
вбачається, що відповідач є його
батьком.

Відповідно до ст.141 СК України мати та
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини.

З точки зору законодавства України, в
т.ч. сімейного та цивільного
законодавства, Закону України» Про
громадянство» та інших батьки є
законними представниками своїх дітей
без спеціальних на те повноважень.
Батьки представляють свою дитину у
відносинах з усіма фізичними,
юридичними особами, в тому числі з
органами місцевого самоврядування,
внутрішніх справ, судом, прокуратурою.

При цьому таке представництво можливо
як після порушення прав дитини, так і
для попередження можливого порушення.

З даних нормативних актів та поняття
представництва випливає, що з точки
зору закону як батько, так і мати є
законними представниками своїх
малолітніх та неповнолітніх дітей.

Позивач у судовому засіданні пояснив,
що при зверненні до органів
міграційної служби з заявою про
реєстрацію з дитиною в спірній
квартирі йому було роз»яснено про
необхідність отримати згоду матері
малолітнього сина відповідача, місце
знаходження якої їм невідомо.

Так, сторони пояснили і це
підтверджується довідкою ф№3, мати
дитини в спірній квартирі не
зареєстрована та не проживає.

Відповідач у судовому зсіданні
пояснив, що мати дитини в квартирі
ніколи не була зареєстрована, права на
проживання в квартирі не набула,
спільного господарства вони з нею не
ведуть.

Виходячи з цих обставин, рівності прав
матері та батька щодо дитини, не
проживання як самої дитини, так і її
матері в спірній квартирі та
відсутність у суду даних про набуття
нею права на проживання в спірній
квартирі, суд вважає, що відповідач, як
батько дитини і її законний
представник, з точки зору закону, має
право при вирішенні питання про
реєстрацію позивача з дитиною в
спірній квартирі представляти, в т.ч., і
молодшого сина, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Суд також вважає, що проживання
позивача з донькою в спірній квартирі
та їх реєстрація в ній не приведе до
порушення прав малолітнього сина
відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_2, і згода
відповідача на їх проживання та
реєстрацію в квартирі не є порушенням
прав дитини.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного
Суду України №9 від 01.11.1996 року "Про
застосування Конституції України при
здійсненні правосуддя" роз"яснено, що
відсутність прописки сама по собі не
може бути підставою для відмови в
визнанні права користування жилим
приміщенням особі, яка вселилася в
нього та проживала як член сім"ї
наймача приміщення.

Крім того, відповідно до норм ст. 65 ЖК
України право на жилу прощу породжує не
наявність реєстрації, а фактичне
постійне проживання особи на цій
площі, як члена сім"ї.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про
обґрунтованість вимог позивача.

Виходячи з викладеного вище, керуючись
ст. ст.64-65,191Житлового кодексу України,
ст. ст. 3-4, 10-11,57-60,209,212-215, 218 Цивільного
процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та його малолітньою
донькою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
користування жилим приміщенням у
квартирі АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя: