Справа № 204/3055/2014-ц
Провадження № 2п/204/64/2014 р.
У Х В А Л А

23 грудня 2014 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючої судді
Самсонової В.В.

при секретарі
Калініченко М.В.

за участю заявника
ОСОБА_1

за участю позивачки
ОСОБА_2

за участю представника позивачки
ОСОБА_3

за участю представника третьої особи
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську заяву
ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення
суду від 08 жовтня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа:
Орган опіки та піклування виконавчого
комітету Красногвардійської районної
у м. Дніпропетровську ради про визнання
відмови у наданні згоди на виїзд
неповнолітньої дитини за кордон
неправомірною,-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2014 року до суду надійшла
заява від ОСОБА_1 про перегляд заочного
рішення суду від 08 жовтня 2014 року по
справі 204/3055/2014-ц за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, третя особа: Орган опіки та
піклування виконавчого комітету
Красногвардійської районної у м.
Дніпропетровську ради про визнання
відмови у наданні згоди на виїзд
неповнолітньої дитини за кордон
неправомірною і призначити справу до
розгляду у загальному порядку. В
обґрунтування заяви заявник вказав на
те, що він не отримував повісток про
явки до суду з приводу даного судового
спору, а отже, не з являвся до суду з
поважних причин, а на усні звернення
повідомляв, що він не бажає давати
згоду на виїзд доньки до Росії.
Позивачка ОСОБА_2, в силу свого бажання
знайти краще життя з іншою собою, не
дивлячись на наявність у них
неповнолітньої доньки, проявила
ініціативу і за її зверненням до суду
їхній шлюб було розірвано 28.09.2012 року.
Не бажаючи розривати сім ю, заявник не
став оскаржувати цей її крок - рішення
суду про розірвання шлюбу, виходячи з
того, що не варто заважати її щастю. В
2003-2005 роках, коли їхня донька
відвідувала дитячий садок, він часто по
кілька днів залишався з нею, бо її мама -
позивачка, їздила на заробітки. В 2010
року позивачка, незважаючи на
заперечення заявника, почала регулярно
їздити до Києва, потім забрала з собою
доньку, з якою заявник все-таки хоч
рідко, але бачився. Закінчились ці
поїздки розірванням їхнього з
позивачкою шлюбу. Донька, перебуваючи
під потужним впливом своєї матусі, сама
буцімто бажає виїхати до Росії. Заявник
не оспорює право позивачки на
розірвання шлюбу та укладення іншого
шлюбу, на право виїздити тимчасово чи
назавжди будь-куди, навіть і до Росії, а
оспорює лише те, щоби його донька, якій
лише 15 років, яку він не перестав менше
любити через перебування її під
впливом матусі, виїздила на постійне
місце проживання до якоїсь Московської
області в якесь село Ікшу. Він не бажає,
щоб донька жила без нього в чужій йому
наразі державі, за тисячі кілометрів
від нього і від своїх бабусь, з чужим
дядьком, і не може повірити, що буцімто
в його доньки теплі відносини з
чоловіком її матері. Заявник мав
неабияку надію, що суд неупереджено та
об’єктивно, з урахуванням того, що
орган опіки та піклування надасть суду
свої докази нормального відношення
заявника до доньки, не дозволить його
дитині виїздити до такої країни і жити
без нього.

В судовому засіданні заявник підтримав
свою заяву про перегляд заочного
рішення та просив задовольнити. При
цьому, посилався на обставини,
викладені в його заяві про перегляд
заочного рішення. Також, вказав, що не
з’явився в суд в судове засідання при
розгляді даної справи, оскільки забув.

ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 в
судовому засіданні заперечували проти
задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд
заочного рішення суду від 08 жовтня 2014
року та просили відмовити йому,
оскільки він був належним чином
повідомлений про розгляд даної справи
і не з’являвся без поважних причин в
судові засідання, а також він не надав
доказів на підтвердження своїх
тверджень в заяві про перегляд
заочного рішення, у зв’язку з якими суд
міг би вирішити дану справу по іншому.

Представник органа опіки та піклування
виконавчого комітету
Красногвардійської районної у м.
Дніпропетровську ради ОСОБА_4 в
судовому засіданні заперечувала проти
задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд
заочного рішення суду від 08 жовтня 2014
року та просила відмовити йому.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали
справи, суд вважає, що заява
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 228 ЦПК України,
заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Крім того, відповідно до ст. 232 ЦПК
України, заочне рішення підлягає
скасуванню, якщо судом буде
встановлено, що відповідач не з’явився
в судове засідання та не повідомив про
причини неявки з поважних причин і
докази, на які він посилається, мають
істотне значення для правильного
вирішення справи.

В судовому засіданні було встановлено,
що 08 жовтня 2014 року Красногвардійським
районним судом м. Дніпропетровська
було розглянуто справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Орган
опіки та піклування виконавчого
комітету Красногвардійської районної
у м. Дніпропетровську ради про визнання
відмови у наданні згоди на виїзд
неповнолітньої дитини за кордон
неправомірною та ухвалено, у зв’язку з
неодноразовою неявкою відповідача в
судові засідання без поважних причин,
відповідне заочне рішення, яким
дозволено виїзд на постійне місце
проживання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі
України без згоди батька - ОСОБА_1 за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с.76-79).

При цьому, ОСОБА_1 знав про розгляд
даної справи, що підтверджується
відповідними повідомленнями про
поштові вручення, які він отримав
особисто (а.с.29,37,62).

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 74 ЦПК України,
cудові виклики здійснюються судовими
повістками про виклик. В силу ч. ч. 1-2 ст.
76 ЦПК України, судові повістки,
адресовані фізичним особам, вручаються
їм під розписку, а юридичним особам -
відповідній службовій особі, яка
розписується про одержання повістки.
Розписка про одержання судової
повістки з поміткою про дату вручення в
той самий день особами, які її вручали,
повертається до суду.

Разом з тим, відповідно до ч. 8 ст. 76 ЦПК
України, у разі відмови адресата
одержати судову повістку особа, яка її
доставляє, робить відповідну помітку
на повістці і повертає її до суду.
Особа, яка відмовилася одержати судову
повістку, вважається повідомленою.

Крім того, сам ОСОБА_1 в судовому
засіданні вказав, що він знав про
слухання справи, призначене на 08 жовтня
2014 року, а не з’явився в нього у
зв’язку з тим, що забув.

Таким чином, ОСОБА_1 був належним чином
повідомлений про слухання даної
справи.

Все вищевказане свідчить про те, що
ОСОБА_1 знав про слухання даної справи,
у зв’язку з чим його твердження у заяві
про перегляд заочного рішення, що він
не був повідомлений про слухання даної
справи, не знайшли свого підтвердження
під час розгляду даної заяви про
перегляд заочного рішення.

Крім того, заявником не надані докази,
на які він посилається, які на його
думку мають істотне значення для
правильного вирішення справи, у
зв’язку з чим вирішення даної справи
могло бути іншим.

За таких обставин, суд вважає, що
підстав для скасування заочного
рішення Красногвардійського районного
суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня
2014 року і призначення справи до
розгляду в загальному порядку
відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 209, 228, 231-232 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного
рішення суду від 08 жовтня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
третя особа: Орган опіки та піклування
виконавчого комітету
Красногвардійської районної у м.
Дніпропетровську ради про визнання
відмови у наданні згоди на виїзд
неповнолітньої дитини за кордон
неправомірною - залишити без
задоволення.

Рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому
Цивільним процесуальним кодексом
України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
В.В.
Самсонова