Справа № 263/3374/2014
Провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2014 року
Жовтневий районний суд м. Маріуполя
Донецької області у складі:
головуючого - судді Папаценко П.І., при
секретарі Конівченко Ю.А., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі
суду в м.Маріуполі цивільну справу за
заявою ОСОБА_1 про встановлення факту
проживання однією сім'єю чоловіка та
жінки без шлюбу, визнання спадкоємцем
четвертої черги за законом,
зацікавлена особа: Маріупольська
міська рада, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2014 року заявниця звернулася до
суду із заявою про встановлення факту
проживання однією сім'єю чоловіка та
жінки без шлюбу, визнання спадкоємцем
четвертої черги за законом з тих
підстав, що з травня 1973 року по жовтень
2013 року ОСОБА_1 перебувала у
зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_2. За
період шлюбу подружжя придбало
двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 в
Жовтневому районі м. Маріуполя, а також
легковий автомобіль марки ВАЗ 21070, 1999
року випуску. Ордер на квартиру за
вищезазначеною адресою був отриманий
ОСОБА_2 на сім'ю з двох осіб, на себе та
дружину, на підставі рішення виконкому
Жданівської міської Ради депутатів
трудящих від 17.05.1978 року № 123/3.Пай за
квартиру був сплачений подружжям
повністю, у зв'язку з чим 07.05.1999 року на
ім'я ОСОБА_2 було видано реєстраційне
посвідченнявід № 170. В жовтні 2013 року
шлюб між ними було розірвано, але
заявниця продовжувала проживати зі
ОСОБА_2 однією сім'єю та вести з ним
спільне господарство до дня його
смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки
він тяжко хворів та вимагав
стороннього догляду. ІНФОРМАЦІЯ_3 року
ОСОБА_2 помер. Дітей у подружжя не
було.Заявниця є спадкоємицею четвертої
черги.

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_1
та її представники вимоги підтримали з
вищевказаних підстав та додатково
пояснили, що факт спільного проживання
чоловіка та жінки без шлюбу підлягає
підтвердженню лише за період з 12.10.2013
року по ІНФОРМАЦІЯ_3 рік , тобто
протягом 5 місяців, враховуючи те, що до
12.10.2013 року подружжя перебувало в
зареєстрованому шлюбі.Відповідний
факт підтверджується наявними в
матеріалах справи письмовими доказами,
зокрема, довідками голови ЖБК
«Жовтневий-125», квитками на ім'я ОСОБА_2
та ОСОБА_1 на 05.01.2014 року, напрямок
Маріуполь-Ростов, та на 08.01.2014 року,
напрямок Ростов-Маріуполь (подружжя
їздили до родичів заявниці на різдвяні
свята), квитанціями про поховання
ОСОБА_2, тощо. Окрім того,на теперішній
час ОСОБА_1 є власницею 1/2 частини
квартири за вищевказаною адресою на
підставі рішення Жовтневого районного
суду м. Маріуполя від 21 серпня 2012 року
про поділ спільного майна подружжя.

Представник зацікавленої особи
Маріупольської міської ради заяву
визнав та не заперечував проти її
задоволення.

Свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
допитані в судовому засіданні,
пояснили, що заявниця по справі з 1973
року перебувала у зареєстрованому
шлюбі зі ОСОБА_2 та проживала з ним за
адресою: АДРЕСА_2, до дня його смерті.
Оскільки ОСОБА_2 був інвалідом першої
групи, він часто хворів, йому важко було
навіть ходити,заявниця весь час за ним
доглядала, готувала їжу, вони разом
вели спільне господарство. Окрім
ОСОБА_3, який доводиться заявниці
рідним племінником, ніхто навіть не
здогадувався, що подружжя в жовтніі 2013
року розлучилося.

Допитавши сторони, їх представників,
свідків, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що заява є обґрунтованою та
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

Суд, у відповідності з вимогами ст.212
ЦПК України, оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що згідно відмітки у
паспорті заявниці 11.05.1973 року було
зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу
від 12.10.2013 серія НОМЕР_1, виданого
Жовтневим відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Маріупольського
міського управління юстиції в
Донецькій області, шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 був розірваний, про що зроблено
актовий запис № 188.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
від 13.03.2014 року серія НОМЕР_2, виданим
Жовтневим відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Маріупольського
міського управління юстиції в
Донецькій області, про що зроблено
актовий запис № 530.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася
спадщина, що складається з 1/2 частини
квартири АДРЕСА_1 в Жовтневому районі
м. Маріуполя, автомобіля марки ВАЗ 21070,
1999 року випуску.

Ордер № 937 серія КО на квартиру за
вищезазначеною адресою був отриманий
ОСОБА_2 на сім'ю з двох осіб, на себе та
дружину ОСОБА_1, на підставі рішення
виконкому Жданівської міської Ради
депутатів трудящих від 17.05.1978 року №
123/3.

Відповідно до свідоцтва про право
власності від 7.05.1999 року № 170, право
власності на квартиру АДРЕСА_3 було
зареєстровано за ОСОБА_2
Маріупольським БТІ, реєстровий № 35071.

1/2 частина вказаної квартира належить
ОСОБА_1 на підставі рішення Жовтневого
районного суду м. Маріуполя від 21.08.2012
року, про що видано витяг з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
від 19.03.2014 року № 19202820.

Відповідно до особового рахунку
НОМЕР_3, а також відміток у паспорті
ОСОБА_1 з 28.12.1978 року до 15.10.2013 року була
зареєстрована у АДРЕСА_1, де також з
28.12.1978 року мешкав померлий ОСОБА_2

Згідно довідки від 21.03.2014 року, виданої
головою ЖБК «Жовтневий-125», ОСОБА_1 з 1978
року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року
проживала зі ОСОБА_2 та вела з ним
спільне господарство.

Згідно довідки від 23.03.2012 року серія 10
ААБ № 285515, виданої міжрайонною МСЕК № 1
м.Маріуполя Міністерства охорони
здоров'я, ОСОБА_2 був інвалідом першої
групи та вимагав стороннього догляду.

Згідно автобусних квитків, придбаних
на ім'я заявниці та померлого ОСОБА_2, а
також зі слів ОСОБА_1 з 05.01.2014 року по
08.01.2014 року вони разом перебували в
Ростові-на-Дону в Російській Федерації
на святах у її далеких родичів.

Згідно квитанцій на поховання,
похованням ОСОБА_2 займався рідний
племінник заявниці ОСОБА_8 Зі слів
ОСОБА_3 він займався організаційними
питаннями, кошти надавала його тітка
ОСОБА_1

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України в
судовому порядку можуть бути
встановлені будь-які факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих або майнових прав
фізичних осіб.

У відповідності з ч. 2 ст. 3 СК України
сім'ю складають особи, які сумісно
проживають, пов'язані сумісним
господарством, мають взаємні права та
обов'язки.

Згідно з вимогами ст. 1264 ЦК України у
четверту чергу право на спадкування за
законом мають особи, що проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менше
п'яти років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму
Верховного Суду України №7 від 30 травня
2008 року «Про судову практику у справах
про спадкування» при вирішенні спору
про право на спадщину осіб, які
проживали зі спадкодавцем однією
сім'єю не менш як п'ять років до часу
відкриття спадщини (четверта черга
спадкоємців за законом), судам
необхідно враховувати правила частини
другої статті 3 СК України про те, що
сім'ю складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.
Зазначений п'ятирічний строк повинен
виповнитися на момент відкриття
спадщини і його необхідно обчислювати
з урахуванням часу спільного
проживання зі спадкодавцем однією
сім'єю до набрання чинності цим
Кодексом. До спадкоємців четвертої
черги належать не лише жінка (чоловік),
які проживали однією сім'єю зі
спадкодавцем без шлюбу, таке право
можуть мати також інші особи, якщо вони
спільно проживали зі спадкодавцем,
були пов'язані спільним побутом, мали
взаємні права та обов'язки, зокрема,
вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші
особи, які взяли до себе дитину як члена
сім'ї, тощо.

Отже, законодавець чітко визначив 3
юридичні ознаки, які складають поняття
сім'ї: 1) спільне проживання, 2)
пов'язання спільним побутом, 3)
наявність взаємних прав і обов'язків.

Таким чином, аналізуючи зібрані і
досліджені у справі докази, суд прийшов
до висновку, що факт постійного
проживання не менше п'яти років однією
сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3 року, знайшов своє
підтвердження.

З огляду на вищенаведене, оскільки
встановлення даного юридичного факту
заявниці необхідно для прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_2 суд
встановлює факт проживання однією
сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 60, 209, 212-215, 218, 234, 256-259 ЦПК
України, ст. 1264 ЦК України, ст. 3 СК
України, постановою Пленуму Верховного
Суду України №7 від 30 травня 2008 року
«Про судову практику у справах про
спадкування», суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа -
Маріупольська міська рада, про
встановлення факту проживання однією
сім'єю, визнання спадкоємцем четвертої
черги за законом - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання
однією сім'єю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зі
ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, не
менш як п'ять років до дня його смерті
та відповідно встановити, що ОСОБА_1 є
спадкоємцем за законом четвертої черги
після смерті ОСОБА_2.

На рішення може бути подана апеляція в
Апеляційний суд Донецької області
через Жовтневий районний суд
м.Маріуполя Донецької області протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:
П.І. Папаценко