Провадження №2/761/688/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 травня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді Гайдук С.В.

при секретарі Ляпкало Н.В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві в приміщенні суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сіферт Київ»,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Сіферт Архітектс»
про визнання співавторства, поновлення
авторських прав на твір архітектури та
припинення дій, що порушують авторське
право,

в с т а н о в и в:

у жовтні 2013 року позивачка ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сіферт Київ»,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Сіферт Архітектс»
про визнання співавторства, поновлення
авторських прав на твір архітектури та
припинення дій, що порушують авторське
право.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що
з 1 березня 2010 по 1 листопада 2010 року
працювала в ТОВ «Сіферт Київ» на посаді
головного інженера проектів. Згідно
вимог чинного законодавства України
головний інженер проекту координує
дії виконавців, веде переговори з
замовником,
субпідрядниками-проектувальниками і
підрядниками, контролює склад
проектної документації та одночасно є
автором або одним з авторів проекту.
Під час роботи в Товаристві вона
працювала над створенням документації
будівництва декількох об'єктів
архітектури, в тому числі і над
проектом будівництва готельного
комплексу з підземним паркінгом по
АДРЕСА_1. В листопаді 2010 року даний
проект був направлений у ДП
«Спеціалізована державна експертна
організація - центральна служба
Української державної будівельної
експертизи» для експертного
дослідження та надання висновку.
Вважає себе співавтором проекту
будівництва і їй також належать
відповідні немайнові та майнові права
інтелектуальної власності на об'єкт
архітектури - «проект будівництва
готельного комплексу з підземним
паркінгом по АДРЕСА_1». Однак їй стало
відомо, що відповідачі грубо порушують
її авторські майнові та немайнові
права, як співавтора проекту
будівництва готельного комплексу, а
саме: її не зазначено серед співавторів
в проектній документації; без згоди
співавторів на 100 % відчужено авторські
майнові права на проект будівництва на
користь ПрАТ «Промінвестгруп-1» та
отримано винагороду за відчуження, у
мережі інтернет розповсюджено
інформацію, що ОСОБА_2 спроектував 25
будівель, в тому числі Sofitel в м. Києві. З
відповідачами вона не укладала жодного
авторського договору про передачу
авторських майнових прав
інтелектуальної власності на проект
будівництва (стадія "П"). Просила суд
визнати її співавтором проекту
будівництва готельного комплексу з
підземним паркінгом по АДРЕСА_1 (стадія
«Проект»), з відповідними немайновими
та майновими авторськими правами;
вилучити з цивільного обороту та
заборонити відповідачам по справі: ТОВ
«Сіферт Київ» та ТОВ «СІФЕРТ
АРХІТЕКТС», будь-яким чином
використовувати проект будівництва
готельного комплексу з підземним
паркінгом по АДРЕСА_1 (стадія «робоча
документація»); зобов'язати
відповідачів за власний рахунок та
протягом місяця з моменту набрання
рішенням суду законної сили
опублікувати в засобах масової
інформації інформацію про допущене
порушення авторського права та судове
рішення щодо цих порушень; зобов'язати
відповідачів припинити розповсюдження
проекту будівництва готельного
комплексу з підземним паркінгом по
АДРЕСА_1 (стадія «Проект»); зобов'язати
відповідачів припинити публікацію
проекту будівництва готельного
комплексу з підземним паркінгом по
АДРЕСА_1 (стадія «Проект»); зобов'язати
відповідачів за власний рахунок та
протягом місяця з моменту набрання
рішенням суду законної сили внести
зміни до проекту будівництва
готельного комплексу з підземним
паркінгом по АДРЕСА_1 (стадія «Проект»),
стосовно зазначення повного переліку
його співавторів.

Позивачка та її представник в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали з
підстав зазначених у позові та просили
їх задовольнити.

Відповідач ТОВ «Сіферт Київ» в судове
засідання не з'явився, про час та місце
судового засідання оповіщався, через
оголошення у пресі, представника до
суду не направив, про причини своєї
неявки суду не повідомив, заперечень та
клопотання про відкладення розгляду
справи не надіслав.

Представник відповідача ТОВ «Сіферт
Архітектс» в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав, надав суду
письмові заперечення в яких зокрема
зазначив, що автором твору архітектури,
співавторство у якому просить визнати
позивачка, являється архітектор
ОСОБА_2, який створив даний твір ще у 2007
році, значно раніше того часу, коли
позивачка працевлаштувалась на роботу
в ТОВ «Сіферт Київ». Посада на якій
працювала позивачка не передбачає
жодної творчості у створенні творів
архітектури, натомість функціональні
обов'язки головного інженера проекту
врегульовані численними
нормативно-правовими актами та
передбачають виконання технічної
роботи, проведення та затвердження
інженерно-технічних розрахунків та
нагляду за дотриманням нормативних
правил ДБН при проектуванні. Фактично
позивачка прийшла в товариство на
роботу в той час коли стадія «П» була в
завершальній стадії і в жовтні 2010 року
була направлена на експертизу.
Починаючи з 2010 року позивачка жодного
разу та в жодній формі не заявляла про
своє співавторство в оспорюваному
творі архітектури. Вважає, що посилання
позивачки, що ТОВ «Сіферт Київ» та ТОВ
«Сіферт Архітектс» незаконно
відчужили без її згоди авторські
майнові права на твір проекту (стадія
«П») є надуманими і не обґрунтованими,
оскільки позивачка ніколи не набувала
таких прав. Договором підряду на
проведення проектних та пошукових
робіт від 16.03.2007 року та Договором
підряду на проведення проектних та
пошукових робіт від 28.04.2011р.
передбачено, що майнові права на об'єкт
архітектури, який створюється у межах
відповідних договорів передаються до
замовника ЗАТ «Промінвестгруп-1».
Просив у позові відмовити.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні
зазначив, що у лютому 2010 року прийшов в
проект. Через деякий час ОСОБА_2
познайомив його з позивачкою, як
головним інженером. Позивачка видавала
їм технічні завдання і приймала участь
у їх затвердженні на стадії «П».

Суд, заслухавши пояснення позивачки її
представника, представника
відповідача ТОВ «Сіферт Архітектс»,
свідка ОСОБА_3, дослідивши надані
докази, встановив наступні обставини
та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 15 ЦПК України суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних
сімейних, трудових відносин.

У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57
ЦПК України).

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України
передбачено, що обставини справи, які
за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ст. 418 Цивільного кодексу
України право інтелектуальної
власності - це право особи на результат
інтелектуальної, творчої діяльності
або на інший об'єкт права
інтелектуальної власності, визначений
цим Кодексом та іншим законом. Право
інтелектуальної власності є
непорушним. Ніхто не може бути
позбавлений права інтелектуальної
власності чи обмежений у його
здійсненні, крім випадків,
передбачених законом.

Авторське право, як частина цивільного
законодавства, регулює відносини,
пов'язані з використанням творів
літератури, науки і мистецтва, які є
результатом творчої діяльності,
незалежно від призначення, способу і
форми їх вираження, а також художніх
достоїнств або наукової цінності.

В силу положень ч. ч. 1, 2 ст. 11 Закону
України «Про авторське право і суміжні
права» з подальшими змінами і
доповненнями, первинним суб'єктом,
якому належить авторське право, є автор
твору або за відсутності доказів
іншого автором твору вважається особа,
зазначена як автор на оригіналі або
примірнику твору (презумпція
авторства).

Авторське право на твір виникає
внаслідок факту його створення. Для
виникнення і здійснення авторського
права не вимагається реєстрація твору
чи будь-яке інше спеціальне його
оформлення, а також виконання будь-яких
інших формальностей.

Відповідно до ст. 435 ЦК України та ст. 7,
п. 1 ст. 15 Закону України «Про авторське
право і суміжні права» суб'єктами
авторського права, окрім авторів
творів, є їх спадкоємці та інші фізичні
та юридичні особи, які набули
авторських прав відповідно до закону
або договору.

Перевіряючи обставини справи судом
встановлено, що позивачка ОСОБА_1 в
період з 1 березня 2010 року по 1 листопада
2010 року працювала в ТОВ «Сіферт Київ»
на посаді головного інженера проектів,
та підтверджується записом в трудовій
книжці (а.с.10).

Позивачка обґрунтовуючи позовні
вимоги зазначила, що за час роботи в
товаристві працювала над проектом
об'єкту архітектури, а саме готельного
комплексу з підземним паркінгом по
АДРЕСА_1 (стадія «П»), а отже відповідно
до положень ст. 30 Закону України «Про
архітектурну діяльність» та ст. 429 ЦК
України вважає себе співавтором
проекту з відповідними немайновими та
майновими правами.

Між тим суд не може погодитись з таким
обґрунтуванням вимог позивача,
оскільки вони не ґрунтуються на
вимогах закону, який регулює відносини,
які виникли між позивачем та ТОВ
«Сіферт Київ», ТОВ «Сіферт Архітектс»
зважаючи на таке.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
архітектурну діяльність» проект -
документація для будівництва об'єктів
архітектури, що складається з креслень,
графічних і текстових матеріалів,
інженерних і кошторисних розрахунків,
які визначають містобудівні,
об'ємно-планувальні, архітектурні,
конструктивні, технічні та
технологічні рішення, вартісні
показники конкретного об'єкта
архітектури, та відповідає вимогам
державних стандартів, будівельних норм
і правил.

Для створення об'єкта архітектури
виконується комплекс робіт, який
включає:

підготовку містобудівних умов та
обмежень забудови земельної ділянки у
випадках і порядку, передбачених
законодавством;

здійснення в необхідних випадках
передпроектних робіт, а також заходів з
охорони нововиявлених під час
здійснення будівництва або зміни (у
тому числі шляхом знесення) об'єктів
містобудування, що відповідно до
закону мають антропологічне,
археологічне, естетичне, етнографічне,
історичне, мистецьке, наукове чи
художнє значення;

пошук архітектурного рішення,
розроблення, погодження у визначених
законом випадках і затвердження
проекту;

виконання робочої документації для
будівництва, а в разі виконання її або
окремих її частин іншим виконавцем -
здійснення авторського нагляду за
таким виконанням;

будівництво (нове будівництво,
реконструкцію, реставрацію,
капітальний ремонт) та знесення об'єкта
архітектури, архітектурно-будівельний
контроль, технічний та авторський
нагляди під час здійснення будівництва
або зміни (у тому числі шляхом знесення)
об'єкта містобудування;

прийняття спорудженого об'єкта в
експлуатацію (ст. 4 Закону України «Про
архітектурну діяльність).

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про застосування судами
норм законодавства у справах про
захист авторського права і суміжних
прав» роз'яснено, що авторське право
виникає в силу факту створення
інтелектуальною творчою працею автора
або співавторів твору науки,
літератури і мистецтва. Твір
вважається створеним з моменту
первинного надання йому будь-якої
об'єктивної форми з урахуванням суті
твору (зокрема, письмової форми,
електронної форми, речової форми).

У судовому засіданні встановлено, що
ескіз об'єкту готельного комплекс по
АДРЕСА_1 було створено у 2007 році, а
позивачка лише у березні 2010 року
прийшла у проект на стадії «П» в якості
головного інженера проекту.

Дані обставини позивачкою у судовому
засіданні не заперечувались.

Згідно ст. 7 Закону України «Про
архітектурну діяльність» проект
об'єкта архітектури розробляється під
керівництвом або з обов'язковою участю
головного архітектора проекту та/або
головного інженера проекту, які мають
відповідний кваліфікаційний
сертифікат.

У відповідності до ст. 58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Як доказ у співавторстві проекту
(стадія «П») позивачка надала суду
технічне завдання на розробку проекту
по телефонізації готельного комплексу
без дати і за її підписом, анкету
замовника на проведення комплексної
державної експертизи інформації та
відомості для укладення договору в
яких зазначено її прізвище як
головного інженера проекту, результати
зустрічей у таблиці від 08.10.2010 року;
накладну №1, № 2,№ 7, вимогу, генеральний
плани де зазначено прізвище позивачки
(а.с.31-41).

Разом з тим, аналізуючи докази, подані
позивачкою на підтвердження свого
співавторства проекту та враховуючи
норми ст. 13 Закону України «Про
авторське право і суміжні права», ч.1 ст.
58 ЦПК України, суд вважає ці докази
неналежними, оскільки вони не містять
інформацію щодо предмета доказування,
так як прізвище позивачки у згаданих
вище документах зазначено лише в силу
її посади, яку вона займала в ТОВ
«Сіферт Київ», а також згідно ст. 7
Закону України «Про архітектурну
діяльність» проект об'єкта архітектури
розробляється з обов'язковою участю
головного інженера.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
авторське право і суміжні права» твори
можуть бути результатом творчої праці
як однієї, так і спільної творчої праці
кількох осіб співавторів, які беруть
участь у творчому процесі. Авторське
право на твір, створений у
співавторстві, належить всім
співавторам спільно, в тому числі право
опублікування та іншого використання
твору в цілому. Якщо твір, створений у
співавторстві, утворює одне нерозривне
ціле, то жоден із співавторів не може
без достатніх підстав відмовити іншим
співавторам у дозволі на
опублікування, інше використання або
зміну твору.

Так, позивачка повинна була довести
факт наявності в неї авторського права
на спірний проект об'єкт та, навіть,
виходячи із наявності
матеріально-правової презумпції
авторства, мала надати документи та
докази, які підтверджують, що саме вона
є суб'єктом відповідного права.

Позивачка в силу положень ст. 60 ЦПК
України не надала суду належних та
допустимих доказів того, які саме
творчі креслення нею на стадії «П» було
виконано як головним інженером
проекту, та співавтором якої частини
проекту (стадії «П») твору архітектури
вона являється.

Посилання позивачки на креслення, що
входять до складу розділу Генеральний
план та її підпис на них, суд оцінює
критично, оскільки підпис стоїть в
графі «нормативний контролюючий»,
тобто підпис особи, яка перевірила
креслення розроблені іншими
виконавцями, а отже стосуються не
творчої, а суто технічної та
адміністративної роботи позивача.

Згідно положень ст. 29 Закону України
«Про архітектуру», об'єктами
авторського права в галузі архітектури
є твори архітектури, містобудування і
садово-паркового мистецтва, а також
плани, креслення, пластичні твори,
ілюстрації, карти та ескізи, що
стосуються архітектури. Особа (особи),
творчою працею якої (яких) створено
об'єкти архітектури як об'єкти
авторського права, вважається автором
(співавторами) цих об'єктів.
Співавторами не можуть бути особи, які
подають автору об'єкта архітектури
технічну, консультаційну чи
організаційну допомогу або такі, що
здійснюють організацію проектування і
будівництва (реконструкції,
реставрації, капітального ремонту),
контроль за виконанням зазначених
робіт.

Як зазначила в свої поясненнях
позивачка ОСОБА_1 в роботі на проектом
(Стадія «П») в її обов'язки входило:
координація роботи проекту, ведення
переговорів з замовником,
субпідрядниками-проектувальниками і
підрядниками, контроль складу
проектної документації.

Дані обставини в судовому засіданні
підтвердив свідок ОСОБА_3, який
зазначив, що позивачка як головний
інженер видавала їм технічні завдання.

Отже, з наведеного вбачається, що
відповідно до положень ч. 4 ст. 29
згаданого Закону позивачка не може
бути співавтором об'єкту архітектури,
оскільки виконувала роботу з
організації роботи над проектом.

У відповідності до ч.1 ст. 3 Закону
України «Про авторське право і суміжні
права», охорона цього Закону
поширюється на твори, які знаходяться в
об'єктивній формі на території України.

Згідно з ч.1 ст. 13 Закону України «Про
авторське право і суміжні права»,
відносини між співавторами
визначаються угодою, укладеною між
ними. При розгляді спорів про
співавторство на твір, який утворює
одне нерозривне ціле, слід виходити з
факту визнання співавторства на момент
оприлюднення твору. Це може бути
підтверджено волевиявленням
співавторів, вираженим у договорах про
передачу прав, публічних заявах, листах
тощо.

Проте, позивачкою не надано угоди,
укладеної між ними, яка б свідчила про
їх співавторство по проекту твору
архітектури.

Оцінюючи належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності суд приходить
до висновку, що заявлені позовні вимоги
є необґрунтованим, безпідставним та
задоволенню не підлягають; обставини,
що підтверджують позовні вимоги судом
не встановлені.

На підставі вищевикладеного, ст.418,429, 435
ЦК України, Закону України «Про
архітектурну діяльність», Закон
України «Про авторське право і суміжні
права», керуючись ст.ст. 5, 6, 7, 8, 10, 11, 13, 14,
15, 57, 58, 59, 60, 62, 64, 83, 195, 196, 208, 209, 212, 213, 214, 215,
218, 293, 294 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Сіферт
Київ», Товариство з обмеженою
відповідальністю «Сіферт Архітектс»
про визнання співавторства. Поновлення
авторських прав на твір архітектури та
припинення дій, що порушують авторське
право - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі апеляційної скарги через суд
першої інстанції протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: