№ 336/3082/14-ц
пр. № 2/336/1749/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

28 травня 2014 року
м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дацюк О.І.

при секретарі Прохорові Р.С.

за участю позивача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Державної адміністрації
залізничного транспорту України про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до
Державної адміністрації залізничного
транспорту України, вказавши, що 05.07.2013
року в касі залізничного вокзалу
Запоріжжя-2 придбала квиток на потяг
Моква-Хабаровськ, в якому була відсутня
інформація щодо поясного часу прибуття
потягу за місцем призначення. Прибувши
у м. Хабаровськ, з'ясувала, що в квитку
зазначений московський час, а не
місцевий, у зв'язку з чим спізнилась на
літак напрямком
Хабаровськ-Южносахалінськ та була
вимушена повторно придбати авіаквитки
напрямком Хабаровськ-Южносахалінськ
та Южносахалінськ-Хабаровськ. Просить
стягнути з відповідача на свою користь
матеріальні збитки в сумі 4295 гривень,
що становить вартість авіаквитків
Хабаровськ-Южносахалінськ та
Южносахалінськ-Хабаровськ, 3% річних в
сумі 81,71 гривень, інфляційні втрати в
сумі 318,56 гривень, а також 5000 гривень
моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач на
заявлених вимогам наполягала,
пояснивши наступне. Маючи намір
потрапити до м. Южносахалінськ
Російської федерації обрала наступний
маршрут та спосіб прямування: потягом
Запоріжжя-Москва, потягом
Москва-Хабаровськ, літаком
Хабаровськ-Южносахалінськ та
аналогічно у зворотному напрямку.
05.07.2013 року в залізничній касі на
вокзалі Запоріжжя-2 придбала
залізничний квиток Москва-Хабаровськ,
в якому було зазначено час прибуття о
05.58 годині 07.08.2013 року. Уточнивши у
касира, що вказаний час прибуття є
місцевим, попрямувала до агенції з
продажу авіаквитків, де повторно
уточнила час прибуття та її знову
запевнили, що час прибуття в
залізничному квитку вказаний місцевий.
З урахуванням часу прибуття о 05.58
годині, зазначеному в квитку, ОСОБА_1
придбала авіаквитки компанії
«Аерофлот» напрямком
Хабаровськ-Южносахалінськ 07.08.2013 року
(виліт о 08.50 годині) та
Южносахалінськ-Хабаровськ 22.08.2013 року,
вартість яких становила 18250 рублів.
Потяг прибув до м. Хабаровськ з
запізненням приблизно на чотири з
половиною години, ніж було заплановано,
а також з'ясувалось, що в залізничному
квитку зазначений московський, а не
місцевий час, який відрізняється на +7
годин. Таким чином, ОСОБА_1 спізнилась
на літак, а після звернення до авіакаси
у Російській федерації їй роз'яснили,
що квиток у напрямку
Южносахалінськ-Хабаровськ 22.08.2013 року
також не може бути використаний, тож
вона вимушена була придбати авіаквитки
іншої авіакомпанії напрямком
Хабаровськ-Южносахалінськ та у
зворотному напрямку. Посилаючись, що у
залізничному квитку не було вказано
поясний час прибуття, просила стягнути
матеріальні збитки в сумі 4285 гривень,
витрачених на придбання авіаквитків,
інфляційні втрати та 3% річних,
посилаючись на норми Господарського
Кодексу України, а також моральну
шкоду, вказуючи, що була вимушена
шукати кошти на придбання нових
квитків.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував
повністю, вказуючи, що залізничний
квиток був придбаний позивачем на ДП
«Придніпровська залізниця», тож
Укрзалізниця не є належним
відповідачем по справі. Крім того,
представник відповідача зазначав, що
прибувши до м. Хабаровськ з запізненням
на 4,5 години позивач все одно б не
встигла на літак, навіть якщо б час в
залізничному квитку відповідав
місцевому, а також у позивача не було
необхідності придбавати знову
авіаквиток у зворотному напрямку
Южносахалінськ-Хабаровськ іншого
авіаперевізника, оскільки перший
квиток надавав їй можливість здійснити
переліт принаймні у зворотному
напрямку.

В ході дослідження матеріалів справи
судом встановлено таке.

Як вбачається з проїзного документу
(а.с. 5) ОСОБА_1 було придбано залізничний
квиток сполученням Москва-Хабаровськ:
час відправлення 01.08 2013 року о 00.35
годині, час прибуття 07.08.2013 року о 05.58
годині.

Також позивачем було придбано в
агенції з продажу авіаквитків
«Авіатур» авіаквитки сполученням
Хабаровськ-Южносахалінськ 07.08.2013 року,
час відльоту 08.50 година, а також
сполученням Южносахалінськ-Хабаровськ
22.08.2013 року російського
авіаперевізника Аерофлот (чеку на
оплату вартості авіаквитків не надано,
але вартість зазначена у квитку, а.с. 6,7).

Як вбачається з чеку та електронного
квитку (а.с. 7) 07.08.2013 року за 18250 рублів
було придбано авіаквитки сполученням
Хабаровськ-Южносахалінськ 07.08.2013 року,
час відльоту 20.35 година, а також
сполученням Южносахалінськ-Хабаровськ
23.08.2013 року російського
авіаперевізника ВАТ «Авіакомпанія
«Сахалінські авіатраси» (згідно із
чеком покупцем зазначена ОСОБА_1, але у
авіаквитку прізвище позивача
зазначено вірно).

02.09.2013 року ОСОБА_1 звернулась з заявою
до Управління залізничних шляхів
України з вимогою відшкодувати
спричинену шкоду у 4285 гривень, яка
полягає у вартості придбаних
авіаквитків, а також в подальшому
зазначати у залізничних квитках
поясний час відправлення та прибуття
(а.с. 8).

08.01.2014 року Державною адміністрацією
залізничного транспорту України
ОСОБА_1 направлено відповідь, у якій
зазначено про відсутність підстав для
виплати компенсації (а.с. 10).

При вирішенні позову суд виходить з
наступного.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Враховуючи наявність на території
Російської федерації численної
кількості часових поясів, з метою
уникнення плутанини, в залізничних
проїзних документах час відправлення
та прибуття зазначається московський.

Як зазначила позивач в судовому
засіданні залізничний квиток було
придбано нею на залізничній станції
Запоріжжя-2; потяг сполученням
Москва-Хабаровськ прибув до місця
призначення з запізненням приблизно на
4,5 години, тобто приблизно о 10.30 годині
за московським часом та, відповідно, о
17.30 годині за місцевим.

Отже, навіть у разі відповідності
фактичного часу прибуття потягу
місцевому (10.30 годині), позивач все одно
б спізнилась на літак о 08.50 годині.

Залізнична станція Запоріжжя-2, касиром
якої позивачеві був оформлений квиток,
відноситься до ДП «Придніпровська
залізниця», яке є окремою юридичною
особою, не входить до складу Державної
адміністрації залізничного транспорту
України, а лише відноситься до сфери
управління Укрзалізниці.

Діяльність Державної адміністрації
залізничного транспорту України
регулюється Положенням про Державну
адміністрацію залізничного транспорту
України, затвердженим Постановою
Кабінету міністрів України від 29
лютого 1996 р. № 262. Як вказує п. 1
зазначеного Положення, Державна
адміністрація залізничного транспорту
(Укрзалізниця) є органом управління
залізничним транспортом загального
користування, підвідомчим
Мінінфраструктури. Укрзалізниця
здійснює централізоване управління
процесом перевезень у внутрішньому і
міжнародному сполученні та регулює
виробничо-господарську діяльність
залізниць у сфері організації цього
процесу.

Завдання та функції Укрзалізниці
визначені пунктами 3, 4 Положення.

Стаття 11 ЦПК України вказує, що суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Статті 10,60 ЦПК України покладають
обов'язок доведення обставин, які є
підставою для вимог або заперечень, на
сторони.

Оцінюючи в сукупності пояснення сторін
та досліджені докази, враховуючи, що
позивачеві послуги з оформлення
залізничного квитку надавались не
відповідачем по справі, роз'яснення
щодо часу прибуття потягу, як вказала
позивач, надавались касиром
залізничної каси Запоріжжя-2 та
працівником агенції з продажу
авіаквитків, суд дійшов висновку, що
позов пред'явлений до неналежної особи,
тож задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 57-60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до Державної
адміністрації залізничного транспорту
України про стягнення матеріальної та
моральної шкоди відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Запорізької області
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення через Шевченківський
районний суд м. Запоріжжя.

Суддя О.І. Дацюк

03.06.2014