АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8738/13 Головуючий у 1й інстанції - Підберезний Г.А.
Справа № 0418/2584/2012 Доповідач - Волошин М.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2013 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Волошина М.П.,

суддів - Куценко Т.Р., Демченко Е.Л.,

при секретарі - Крикун А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою прокурора Кіровського району м. Дніпропетровська в інтересах Дніпропетровської міської ради на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2013 року по справі за позовом прокурора Кіровського району м. Дніпропетровська в інтересах Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: комунальне підприємство "Житлове господарство Кіровського району" Дніпропетровської міської ради, про визнання договору купівлі-продажу майна недійсним, скасування реєстрації та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

В року прокурор Кіровського району м. Дніпропетровська в інтересах Дніпропетровської міської ради звернувся з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: КП "Житлове господарство Кіровського району" Дніпропетровської міської ради, про визнання договору купівлі-продажу майна недійсним, скасування реєстрації та визнання права власності.

В позовній заяві посилався на те, що ОСОБА_1 на підставі рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.07.2010 року є власником підвального приміщення № V позначка 1-15 літера В-3 по АДРЕСА_1 загальною площею 169,8 м2 .

21 грудня 2010 року ОСОБА_1 продала належне їй приміщення ОСОБА_2

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2011 року вказане рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2010 року скасоване у зв'язку з нововиявленими обставинами, позовна заява ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради, про визнання права власності залишена без розгляду.

Тому, посилаючись на порушення прав держави в особі Дніпропетровської міської ради прокурор просив визнати недійсним договір купівлі - продажу нежитлового приміщення № V за адресою : АДРЕСА_1, за реєстровим № 2527 нотаріально посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Колодій Л.М.; скасувати реєстрацію в КП «Дніпропетровське МБТІ» Дніпропетровської обласної ради на нежитлове приміщення № V позначка 1-15 літера В-3 по пр.К.Маркса,101 в м. Дніпропетровську загальною площею 169,8 м2; визнати право власності на нежитлове приміщення № V позначка 1-15 літера В-3 по АДРЕСА_1 загальною площею 169,8 м2 за територіальною громадою м.Дніпропетровська.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2013 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, прокурор Кіровського району м.Дніпропетровська в інтересах Дніпропетровської міської ради звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 на підставі рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2010року була визнана власником підвального приміщення № V позначка 1-15 літера В-3 по АДРЕСА_1 загальною площею 169,8 м2 .

21 грудня 2010 року ОСОБА_1 уклала договір купівлі - продажу нежитлового приміщення № V за адресою: АДРЕСА_1, посвідчений нотаріусом та зареєстрованим в реєстрі за № 2527, відповідно до умов якого продала належне їй приміщення ОСОБА_2

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2011 року вищезазначене рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2010 року скасоване у зв'язку з нововиявленими обставинами, а позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради, про визнання права власності залишено без розгляду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 382 ЦК України власникам квартир у двох- або багатоквартирному будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежилих приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦК України, розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх власників.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» суть приватизації державного житлового фонду полягає у відчуженні на користь громадян України, тобто у їх власність, як квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, так і належних до них господарських споруд і допоміжних приміщень (підвалів, сараїв тощо) цього фонду. Допоміжні приміщення відповідно до ч. 2 ст. 10 указаного Закону стають об'єктами права спільної власності співвласників будинків одночасно з приватизацією квартир, що засвідчується свідоцтвом про право власності на квартиру.

У рішенні Конституційного Суду України № 4-рп/2004 від 02 березня 2004 року (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) зазначено, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладові, горища, колясочні і т. ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир багатоквартирних будинків, підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього (п. 1.1).

У той же час законодавство розрізняє поняття допоміжного приміщення та нежилого приміщення.

Стаття 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначає поняття допоміжних приміщень та нежитлових приміщень. Допоміжне приміщення багатоквартирного будинку - це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі,перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові,сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення). Нежиле приміщення це приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до листа КП «Житлове господарство Кіровського району» Дніпропетровської міської ради №39сф від 11 квітня 2013 року на балансі КП «Житлове господарство Кіровського району» Дніпропетровської міської ради перебуває житловий будинок АДРЕСА_1 та підвальне нежитлове приміщення вказаного житлового будинку, площею 169,8 м2.

У вказаному підвальному нежитловому приміщенні знаходяться труби центрального опалення, холодного та гарячого водопостачання, труби водовідведення та запірна арматура. До труб холодного водопостачання, центрального опалення та водовідведення підключені стояки вищерозташованих квартир з першого по третій поверх, також знаходиться електрощитові, до яких підключені три житлові будинки. Тобто, фактично спірне підвальне приміщення є допоміжним.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 319 ЦК України лише власник наділений правом на свій розсуд володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України, зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства.

Виходячи з зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що оспорюваний договір купівлі-продажу від 21 грудня 2010 року укладений без урахування думки інших співвласників майна та не відповідає вимогам Конституції України, положенням ЦК України, у зв'язку з чим підлягає визнанню недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Тому, вимога прокурора про визнання права власності на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень №V позначка 1-15 літера В-3 по АДРЕСА_1 за територіальною громадою міста Дніпропетровська задоволенню не підлягає.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Кіровського району м. Дніпропетровська в інтересах Дніпропетровської міської ради - задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2013 року скасувати.

Позовні вимоги прокурора Кіровського району м. Дніпропетровська в інтересах Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: комунальне підприємство "Житлове господарство Кіровського району" Дніпропетровської міської ради, про визнання договору купівлі-продажу майна недійсним, скасування реєстрації та визнання права власності - задовольнити частково.

Визнати договір купівлі-продажу нежитлових приміщень №V позначка 1-15 літера В-3 по АДРЕСА_1 загальною площею 169,8 кв.м., укладений 21 грудня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 недійсним.

Скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 здійснену Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень №V позначка 1-15 літера В-3 по АДРЕСА_1 загальною площею 169,8 кв.м., укладеного 21 грудня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Рішення апеляційного суду чинне з моменту проголошення та може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Судді: