АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22-ц/791/1787/2014
Головуючий в І інстанції Францішко Ю.В.
Доповідач: Ігнатенко П.Я.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року травня місяця 29 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Стародубця
М.П.Суддів:Воронцової Л.П. Ігнатенко
П.Я.При секретарі:Калюжному О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» на
рішення Голопристанського районного
суду Херсонської області від 10 квітня
2014 року у цивільній справі за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» до
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року публічне акціонерне
товариство комерційного банку
«ПриватБанк»(далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду із
вказаним вище позовом, посилаючись на
те, що 16.08.2012 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_5 укладено
Генеральну угоду про реструктуризацію
заборгованості та приєднання до Умов і
правил надання продукту кредитних
карт, за умовами якого відповідачу
надано кредит в сумі 7313,10 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою 18% річних на
суму залишку заборгованості. У зв'язку
з порушенням боржником зобов'язань за
вказаним договором, станом на 11.02.2014
року виникла заборгованість у розмірі
10882,69 грн., з яких: заборгованість за
кредитом - 6626,30 грн., заборгованість по
процентам за користування кредитом -
1759,92 грн., штраф за п.2.2 Генеральної
угоди - 1502,06 грн., а також штрафи
відповідно до Умов та Правил надання
банківських послуг - 500,00 грн. (фіксована
частина) та 494,41 грн. (процентна
складова), які позивач просив стягнути
з відповідача на свою користь.

Рішенням Голопристанського районного
суду Херсонської області від 10 квітня
2014 року позов публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк»
заборгованість за Генеральною угодою
від 16.08.2012 року в сумі 8800,63 грн., а також
судові витрати в сумі 243,60 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на порушення
судом норм матеріального і
процесуального права, неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, просить рішення суду першої
інстанції змінити в частині відмови у
стягненні штрафу (фіксованої частини)
та штрафу за п.2.2 Генеральної угоди,
задовольнивши позов в цій частині в
повному обсязі, в іншій частині рішення
залишити без змін. В обґрунтування
своїх вимог зазначає, що укладений між
сторонами договір чи окремі його
положення відповідачем не оспорено та
недійсними не визнавалися, тому діє
презумпція правомірності правочину, а
відповідно і умови договору щодо
стягнення штрафів є обов'язковими для
виконання.

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу до апеляційного суду не
надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість
судового рішення в межах визначених
ст.303 ЦПК України, тобто лише в частині
відмови у стягненні штрафу (фіксованої
частини) та штрафу за п.2.2 Генеральної
угоди, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.1 ст.203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: зміна
умов зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.549 цього ж
Кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, що 16
серпня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк»
та ОСОБА_5 укладено Генеральну угоду
про реструктуризацію заборгованості
та приєднання до Умов і правил надання
продукту кредитних карт, за умовами
якого відповідачу надано кредит в сумі
7313,10 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою 18% річних на суму залишку
заборгованості.

Пунктом 2.1. укладеного договору
передбачено, що погашення
заборгованості здійснюється в
наступному порядку: починаючи з « 1» по
« 25» число кожного місяця позичальник
надає банку грошові кошти (щомісячними
платежами) в сумі 365,95 грн. для погашення
заборгованості по кредиту.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що відповідач ОСОБА_5
порушила взяті на себе зобов'язання по
повному і своєчасному внесенню
платежів за Генеральною угодою
внаслідок чого, станом на 11.02.2014 року
виникла заборгованість.

Таким чином, колегія суддів вважає
правильним висновок суду першої
інстанції про наявність у відповідача
кредитних зобов'язань, порушення ним
умов кредитного договору.

Також колегія суддів погоджується з
відмовою у задоволенні позову в
частині стягнення штрафу у розмірі 1502,06
грн. за п.2.2 Генеральної угоди та штрафу
у розмірі 500,00 грн. (фіксованої частини),
так як дані вимоги суперечать ч.2 ст.549
ЦК України, згідно якої штраф
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції повно та всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі, надані
сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює
та обґрунтовано частково задовольнив
позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк»,
стягнувши штраф у відсотковому
відношенні до невиконаних грошових
зобов'язань, нарахований відповідно до
вимог ч.2 ст.549 ЦК України та відмовив у
стягненні фіксованої суми штрафа.

Доводи апеляційної скарги висновки
суду першої інстанції не спростовують
і не містять посилання на нові факти чи
засоби доказування, які б вказували на
незаконність ухваленого по справі
рішення, а тому підлягають відхиленню.

Оскільки порушень норм матеріального і
процесуального права, що можуть
слугувати підставою для скасування чи
зміни судового рішення, в ході
апеляційного розгляду не встановлено,
а перевірені доводи апелянта висновків
суду не спростовують, тому підстав для
задоволення апеляційної скарги не
вбачається.

Враховуючи викладене та згідно вимог
ст. 308 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне апеляційну скаргу
відхилити, а рішення суду залишити без
змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк», - відхилити.

Рішення Голопристанського районного
суду Херсонської області від 10 квітня
2014 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: