Справа № 462/1216/14
Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н.М.
Провадження № 22-ц/783/5080/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мусіна Т. Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Львівської
області в складі:

головуючого - Мусіної Т.Г.

суддів - Бермеса І.В., Савуляка Р.В.

за участі секретаря - Матяш С.І.

з участю:
представника позивача - Зварича В.В.

відповідача ОСОБА_3
та його представника -

адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Залізничного
районного суду м. Львова від 12 червня 2014
року у справі за позовом Залізничної
районної адміністрації Львівської
міської ради до ОСОБА_3, треті особи:
Львівська міська рада, ОСОБА_5,
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області, про демонтаж
споруди,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року Залізнична районна
адміністрація Львівської міської ради
звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 в
якому просила:

- зобов'язати відповідача демонтувати
металеву господарську споруду
розміром 3,8 х 5,8 самочинно встановлену в
подвір'ї будинку АДРЕСА_1;

- зобов'язати його демонтувати
опалювальні прилади в житловій кімнаті
самочинно обладнаній в об'ємі горища
над приміщенням під літ. 1-10, літ. 1-11, літ.
1-12 та привести горища в буд. АДРЕСА_1 до
попереднього стану;

- стягнути в користь позивача з
відповідача судовий збір.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовував тим, що працівниками ЛКП
«Сяйво» на підставі скарги гр. ОСОБА_5
було проведено перевірку буд. АДРЕСА_1
та встановлено, що ОСОБА_3 у подвір'ї
вказаного будинку встановив металеву
господарську споруду розміром 3,8 х 5,8м.,
та встановив опалювальні прилади в
житловій кімнаті самочинно обладнаної
в об'ємі горища над приміщенням під літ.
1-10, літ. 1-11, літ. 1-12.

17.10.2013р. Залізничною районною
адміністрацією Львівської міської
ради на підставі інформації ЛКП
«Сяйво», враховуючи заяву ОСОБА_5,
співвласниці буд. АДРЕСА_1, винесено
розпорядження «Про самочинне
будівництво здійснене гр. ОСОБА_3»
відповідно до п.2 якого гр. ОСОБА_3
зобов'язано в термін до 01.12.2013р.
демонтувати металеву господарську
споруду розміром 3,8 х 5,8 самочинно
встановлену в подвір'ї буд. АДРЕСА_1, та
демонтувати опалювальні прилади в
житловій кімнаті самочинно обладнаній
в об'ємі горища над приміщенням під літ.
1-10, 1-11, 1-12 та приведення планування
горища в буд. АДРЕСА_1 до попереднього
стану.

Актом ЛКП «Сяйво» від 13.12.2013р.
встановлено, що після двох попереджень,
які були скеровані відповідачу ОСОБА_3
рекомендованими листами від 25.12.2013р.,
31.12.2013р., розпорядження Залізничної
районної адміністрації ним в
добровільному порядку не виконано.

На підставі наведеного позивач просив
задовольнити його позов.

Рішенням Залізничного районного суду
м. Львова від 12 червня 2014 року позов
Залізничної районної адміністрації
задоволено.

Рішення суду представник ОСОБА_3 -
ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі зазначає, що
рішення суду не відповідає вимогам
ст.ст. 214-215 ЦПК України, є незаконним і
необґрунтованим. Суд неправильно
визначив предмет спору, зобов'язав
відповідача демонтувати споруду, якої
немає в наявності та здійснити
приведення планування горища до
попереднього стану, хоча
перепланування не було здійснено,
стягнув в користь позивача судовий
збір, який він не платив. Суд допустив
порушення норм матеріального та
процесуального права, оскільки дії
щодо облаштування металевого навісу та
опалювального приладу (батарей) в межах
приміщень горища не можна вважати
самочинним будівництвом. Суд не
зазначив в рішенні які права
Залізничної адміністрації, як позивача
порушені, та чи порушені права іншого
співвласника будинку ОСОБА_5 Суд
обґрунтував рішення неналежними
доказами та розглянув справу з участю
представника позивача у якого
закінчились повноваження по
довіреності.

Просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши доводи осіб, які з»явились в
судове засідання, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах передбачених ст.303 ЦПК
України, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню: рішення суду підлягає
скасуванню на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК
України з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позову,
виходячи з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з
того, що відповідач ОСОБА_3 на подвір'ї
будинку по АДРЕСА_1 самочинно встановив
металеву споруду розміром 3,8х5,8 кв.м. та
встановив опалювальні прилади в
житловій кімнаті самочинно обладнаної
в об'ємі горища, у зв'язку з чим на
підставі заяви ОСОБА_5 винесено
розпорядження № 619 від 17.10.2013р. про
знесення самочинного будівництва, яке
відповідачем не виконано в
добровільному порядку. Своє рішення
суд обґрунтовував ст. 376 ЦК, пунктом 1.4.1.
Правил користування будинками та
прибудинковими територіями від
17.05.2005р., ст. 31 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні», ч.5
ст.26 Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

Проте погодитись з таким висновком
суду не можна, оскільки суд дійшов його
внаслідок порушення норм
процесуального та неправильного
застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ст.213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Проте вказаним вимогам рішення суду не
відповідає.

Колегією суддів шляхом огляду
оригіналу інвентаризаційної справи
встановлено, що будинок АДРЕСА_1 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину від 24 березня 1997 р. після
смерті батька ОСОБА_6 у рівних частках
одержали в рівних частках його діти:
ОСОБА_3 та ОСОБА_5. На час одержання
спадщини будинок складався з трьох
жилих кімнат площею 40,3 кв.м., без кухні.
До будинку належали: цегляні: сарай В,
вбиральня Г, металева огорожа, ворота
1,2,3,4, асфальтобетонне замощення (а.с.55
інв.справа).

Розпорядженням Залізничної районної
адміністрації Львівської міської ради
№ 656 від 06 липня 2004р. затверджено
висновок міжвідомчої комісії -
протокол № 5 від 17.02.2004р. параграф 7, і
співвласникам ОСОБА_5 та ОСОБА_3
погоджено технічну можливість
експлуатації самочинно розширеного
будинку за рахунок двоповерхової
прибудови «А-2» розміром 7,05 х 8,65,
прибудови «А-1» розміром 5,20 х 5,38 м,
прибудови «А-1» розміром 1,83 х 5,70х 3,00 х 3,60
м. загальна площа будинку становить 185,6
кв.м., житлова 98,2 кв.м. (а.с.82 інв. справи).

17 листопада 2008р. приватним нотаріусом
ОСОБА_7 була посвідчена спільна заява
ОСОБА_5 та ОСОБА_3 із заначенням
конкретних приміщень в будинку по
АДРЕСА_1, які займають співвласники для
визначення реальних часток між
співвласниками в будинку та надання
окремих номерів 60 та 60»а» (а.с.88
інв.справа).

Довідкою директора ЛОДК БТІ та ЕО від
05.11.2009 р. № 5/45102 підтверджено, що згідно
наказу № 816 від 06.11.2008 р. Департаменту
містобудування Львівської міської
ради затверджено акт державної
приймальної комісії про прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкта індивідуального житлового
будинку та гаража на АДРЕСА_1 після
реконструкції з розширенням за рахунок
прибудови та надбудови та збудованого
гаражу (а.с.94 інв.справа).

Відповідно до свідоцтва про право
власності на частину будинку виданих
Управлінням комунальної власності
Департаменту економічної політики
Львівської міської ради від 14 грудня 2009
р. ОСОБА_3 на праві приватної спільної
часткової власності належить 35/100
ідеальних часток житлового будинку
АДРЕСА_1, а ОСОБА_5 - 65/100 ідеальних часток
в цьому ж будинку (а.с.96,102 інв. справа).

Таким чином реконструкція житлового
будинку АДРЕСА_1 здійснювалася
співвласниками цього будинку ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 у 2004-2008 роках на підставі
розпорядження Залізничної районної
адміністрації № 556 від 06.07.2004 р., дозволу
на виконання будівельних робіт № 490/08
від 15.07.2008 р., виданого Інспекцією ДАБК у
Львівській області. У пункті 1.2 цього
дозволу вказується, що він виданий на
підставі проектної документації у
складі будівельного генерального
плану, паспортів фасадів, розробленої
СПД ОСОБА_8

Як вбачається із плану 2-го поверху в
осях, сходи, дверний пройом для входу в
приміщення горища, а також саме
планування і параметри приміщення
горища у частині житлового будинку, що
належить ОСОБА_3 були спроектовані
ОСОБА_8 (а.с.54,55) та на день пред'явлення в
суд позову у даній справі не змінились,
що підтверджується Технічним
паспортом на садибний індивідуальний
будинок АДРЕСА_1, виготовленим ОКП ЛОР
«БТІ та ЕО» 04.12.2013 р. (а.с.43).

Технічними висновками за результатами
обстеження будинку АДРЕСА_1, проведеним
у вересні 2014р. експертом ПП ОСОБА_9,
підтверджується, що з часу
попереднього обстеження у 2008р. ніяких
змін у несучі та огорожувальні
конструкції будинку (дах, фасад, стіни,
перегородки, сходи) не виконувались. В
приміщенні горища обладнана
гардеробна, вхід у яку здійснюється
через існуючі сходи, які відображені в
проекті відповідності 2005 р. (138-145).

Таким чином перепланування приміщень
горища, яке знаходиться над жилими
кімнатами ОСОБА_3 (перенесення і
розбирання перегородок, перенесення і
влаштування дверних прорізів,
улаштування і переустаткування
тамбурів, прибудова балконів)
власником ОСОБА_3 не здійснювалось,
тому вимоги позовної заяви про
приведення планування горища до
попереднього стану є безпідставними.

Встановлення батареї опалення для
обігріву приміщення гардеробної при
газифікації будинку у 2004 р. в період
його реконструкції відповідно до
технічних умов, погоджених ВАТ
«Львівгаз» (а.с.37-39) не може бути
об'єктом економічного будівництва.

Відповідно до п.3.2 «Інструкції про
порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна» затвердженої Наказом
Державного комітету будівництва,
архітектури та житлової політики
України № 127 від 24.05.2001 р. з подальшими
змінами в редакції станом на 29.01.2013 р. не
належать до самочинного будівництва
установка сантехнічних та інженерних
приладів в приміщеннях нежитлового
призначення, утеплення і оздоблення
стін.

Відповідно до ст.319 ЦК України, власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
має право вчиняти щодо свого майна,
будь-які дії, які не суперечать закону.

Таким чином утеплення ОСОБА_3 належного
йому допоміжного приміщення шляхом
встановлення в ньому опалювального
приладу не потребує дозволу позивача,
не порушує прав позивача та іншого
співвласника ОСОБА_5, тому позовні
вимоги про демонтаж опалювального
приладу не підлягають задоволенню як
безпідставні.

Колегією суддів встановлено, що
земельна ділянка по АДРЕСА_1 загальною
площею 0,0558 га, на якій розташований
будинок АДРЕСА_1, приватизована
співвласниками будинку у 2007 р. на
підставі ухвал Львівської міської 4
сесії 5 скликання від 25.01.2007 р. № 494 та 5
сесії 5 скликання від 07.06.2007 р. № 914 та
належить ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на праві
спільної сумісної власності, що
підтверджується Державним актом на
право власності на земельну ділянку
серія ОД № 477643 від 07.06.2007 р. Цільове
призначення земельної ділянки -
обслуговування житлового будинку
АДРЕСА_1.

Встановлено, що між співвласником
фактично встановлено порядок
користування присадибною земельною
ділянкою по ? частині, який існує з 2001 р.,
ділянка розмежована огорожею.

Залізнична районна адміністрація у
позовній заяві вимагає знесення
металевої господарської споруди
розміром 3,8 х 5,8 самочинно встановленої
в подвір»ї будинку АДРЕСА_1.

Шляхом огляду матеріалів оригіналу
інвентаризаційної справи будинку
АДРЕСА_1 колегією суддів встановлено,
що фактично металева споруда, яка
зазначена позивачем господарською, є
навісом із одною металевою стінкою, що
також зафіксовано на фотографіях
долучених до матеріалів справи (а.с.45).

Та обставина, що на ? частині приватної
присадибної земельної ділянки до
будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3 облаштовано
саме навіс, підтверджується і
Технічним паспортом на садибний
індивідуальний будинок АДРЕСА_1,
виготовленим ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 4.10.2013
р., в якому на схематичному плані
земельної ділянки споруда за розміром
3,85 х 5,80 значиться - навіс під літ. Г (а.с.42
зворот)

На а.с. 126 інвентаризаційної справи по
буд. АДРЕСА_1 міститься акт біжучих змін
від 04.10.2013 р. в якому зазначено, що при
повторному обстеженні виявлено
переобладнаний металевий гараж в навіс
із однією металевою стіною в металевих
стійках. Знято штамп самовільної
побудови металевого гаражу.

Відповідно до ст. 181 ЦК України до
нерухомих речей (нерухоме майно,
нерухомість) належать земельні
ділянки, а також об'єкти, розташовані на
земельній ділянці, переміщення яких є
неможливим без їх знецінення та зміни
їх призначення.

Металевий навіс є тимчасовою спорудою,
не має капітального фундаменту, в
експлуатацію не приймається і право
власності на нього не оформляється,
тому положення ч.5 ст.26 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності», які передбачають
отримання замовником відповідної
проектної документації та дозволів на
будівництво, прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів, та
Положення про порядок регулювання
питань самочинного будівництва у
м.Львові, затвердженого рішенням
Львівської міської ради від 09.09.2011 р. №
835 не розповсюджуються на спорудження
навісу.

Згідно з п.32 «Інструкції про порядок
проведення технічної інвентаризації
об'єктів нерухомого майна»,
затвердженої наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України № 127 від
24.05.2001 р. із подальшими змінами, що
належать до самочинного будівництва
зведення на земельній ділянці
тимчасових будівель та споруд, навісів,
альтанок, наметів, тощо.

Таким чином на встановлення навісу на
приватизованій земельній ділянці
ОСОБА_3 дозволу не вимагалось і
вказаний навіс не може рахуватись
самочинним будівництвом, тому правові
підстави для застосування положення
ст. 376 ЦК України відсутні.

Відповідно до положень статей 55, 124
Конституції України та статті 3 ЦПК
України, кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом
звернутись до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Звертаючись з позовом до суду
Залізнична районна адміністрація не
зазначила в заяві які її права та
законні інтереси були порушені
відповідачем ОСОБА_3, та підлягають
захисту на підставі статей 3, 15 ЦПК
України, враховуючи, що будинок, в якому
утеплена частина горища, та земельна
ділянка, на якій розташовано навіс,
належать на праві приватної власності
ОСОБА_3, Залізнична районна
адміністрація Львівської міської ради
права власності на будинок АДРЕСА_1, або
його частину, а також на земельну
ділянку немає.

Обґрунтовуючи вимоги позову, позивач
посилався на скаргу ОСОБА_5 - другого
співвласника будинку, яка вважає свої
права порушеними, і на підставі заяви
якої міжвідомча комісія прийняла
рішення про знесення опалювального
приладу та навісу.

З врахуванням вищенаведеного,
відсутності посилання позивача на
обставини, що свідчили б про наявність
дискреційних повноважень, щодо
розпоряджання спірним майном, наданих
другим співвласником житлового
будинку ОСОБА_5 щодо звернення з
позовом до суду в її інтересах,
неправильне визначення судом першої
інстанції характеру спірних
правовідносин та норм матеріального
права, які підлягають застосуванню, що
призвело до ухвалення рішення яке не
відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК
України, колегія суддів вважає, що
рішення суду підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позову.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст. 309, ч.2 ст.
314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів

в и р і ш и
л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 12 червня 2014 року скасувати
та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Залізничної
районної адміністрації Львівської
міської ради до ОСОБА_3, треті особи:
Львівська міська рада, ОСОБА_5,
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області, про демонтаж
металевої господарської споруди
розміром 3,8 х 5,8 самочинно встановленої
в подвір'ї будинку АДРЕСА_1, демонтаж
опалювальних приладів в житловій
кімнаті самочинно обладнаній в об'ємі
горища над приміщенням під літ. 1-10, літ.
1-11, літ. 1-12 та приведення горища в буд.
АДРЕСА_1 до попереднього стану -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом 20-ти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ з дня набрання рішенням
апеляційного суду законної сили.

Головуючий
Т.Г. Мусіна

Судді:
І.В. Бермес

Р.В. Савуляк