Справа № 136/2356/14-ц Провадження №
22-ц/772/3984/2014Головуючий в суді першої
інстанції Мочульська Л. Т.Категорія
50Доповідач Вавшко В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області в складі:

ГоловуючогоВавшка В.С.,суддів:Іващука
В.А., Колоса С.С., При
секретарі:Пантелеймоновій А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на
рішення Липовецького районного суду
Вінницької області від 01 грудня 2014 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7 про зміну розміру аліментів на
дитину,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Липовецького районного суду
Вінницької області від 01 грудня 2014 року
позов задоволено частково. Змінено
розмір аліментів, які стягуються з
ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 на утримання
сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ? частини
від його заробітку на тверду грошову
суму у розмірі 450 грн. щомісячно,
починаючи стягнення у новому розмірі з
часу набрання рішенням законної сили і
до повноліття дитини.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави
судовий збір, від сплати якого був
звільнений позивач при зверненні до
суду - 243 грн.60 коп.

На таке рішення ОСОБА_6 подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення про стягнення з нього
аліментів у твердій грошовій сумі у
розмірі 600 грн. на її користь щомісячно,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення у межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Відповідно до ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням Липовецького районного суду
Вінницької області від 22 листопада 2005
року ОСОБА_7 зобов'язаний сплачувати
аліменти на користь ОСОБА_6 на
утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, у
розмірі ? частини від його заробітку
(доходу) щомісячно, однак не менше
встановленого законодавством
мінімуму, починаючи з 23 серпня 2005 року і
до його повноліття.

ОСОБА_7 є працездатною особою,
постійного місця роботи не має,
підприємницьку діяльність припинив 27
листопада 2014 року. Протягом періоду з
березня 2014 року він сплачував
присуджені аліменти наступним чином: у
березні - 1001 грн., у червні - 1005 грн., у
листопаді - 800 грн.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідач має нерегулярний мінливий
дохід, а тому стягнення з нього
аліментів у частці від заробітку
(доходу) не надається можливим.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції вірно встановлені обставини
справи та відповідні їм правовідносини
та правильно застосовані норми
матеріального права.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 180 СК України за рішенням
суду кошти на утримання дитини
(аліменти) присуджуються у частці від
доходу її матері, батька і (або) у
твердій грошовій сумі.

Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено,
що при визначенні розміру аліментів
суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне
становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне
значення.

В абз. 2 п. 16 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 березня
2007 року № 3 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» роз'яснено, що
ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Пункт 17 Постанови Пленуму Верховного
Суду України №3 «Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів» від 15 травня 2006 року,
роз'яснив, що якщо платних аліментів
має нерегулярний, мінливий дохід,
частину доходу одержує в натурі, а
також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Колегією суддів встановлено, що вони
перебували у зареєстрованому шлюбі,
від якого мають сина ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає з позивачем.

Колегією суддів з'ясовано, що на
теперішній час відповідач перебуває у
шлюбі, від якого має дочку ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Колегія суддів не приймає до уваги
доводи апеляційної скарги про те, що
відповідач умисно ухиляється від свого
батьківського обов'язку щодо утримання
дитини, оскільки згідно довідки ВДВС
Липовецького РУЮ Вінницької області
ОСОБА_7 сплачував аліменти на утримання
сина ОСОБА_8 (а.с. 6). Тому, фактично
відсутній факт як умисного ухилення
батька дитини від виконання свого
обов'язку по вихованні та утриманні
сина, так і свідомого нехтування своїми
батьківськими обов'язками.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновком суду про
часткове задоволення позову та
стягнення з ОСОБА_7 аліментів у твердій
грошовій сумі у розмірі 450 грн. на
підставі ч. 1 ст. 184 СК України, оскільки
він офіційно не працевлаштований, має
нерегулярний мінливий дохід та на його
утриманні є інша дитина.

Обставини щодо понесення позивачкою
витрат на навчання неповнолітньої
дитини не впливає на правильність
рішення суду, оскільки це питання
вирішується в іншому порядку, шляхом
пред'явлення відповідного позову.

За таких обставин, та в силу ст.308 ЦПК
України, колегія суддів приходить до
висновку, що рішення суду є законним та
обґрунтованим, постановлене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, тому підстав для
його скасування не має.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія
суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Липовецького районного суду
Вінницької області від 01 грудня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ на протязі двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя : (підпис)
В.С. Вавшко

Судді :
(підпис) В.А. Іващук

(підпис) С.С. Колос

З оригіналом вірно :