Номер провадження: 22-ц/785/9839/14
Головуючий у першій інстанції Івченко
Доповідач Мартинова К. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Мартинової К.П.,

суддів - Кравця Ю.І., Журавльова О.Г.,

за участю секретаря - Желєзнова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Приватного акціонерного товариства
«Українська охоронна - страхова
компанія» до ОСОБА_2, за участю третіх
осіб: ОСОБА_3, ТОВ «КОІНВЕСТ» про
визнання недійсним договору
обов»язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів за апеляційною скаргою
Приватного акціонерного товариства
«Українська охоронна - страхова
компанія», подану через представника
Філіцьку Оксану Юріївну, на рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 19 червня 2014 року

ВСТАНОВИЛА :

У лютому 2013 року Приватне акціонерне
товариство «Українська
охоронно-страхова компанія»
звернулось до Приморського районного
суду м. Одеси з позовною заявою про
визнання недійсним договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів серії АВ номер 0047096 від 03.01.2012
року.

Позивач посилався на те, що відповідач
ОСОБА_2 не підписував Договір
Страхування від 03.01.2012 року та взагалі
не був повідомленим про існування
останнього, факту волевиявлення та
відповідності внутрішній волі на
укладання цього Договору Страхування у
відповідача не було, тому є підстави
для визнання вказаного Договору
недійсним згідно ст.ст. 203, 215 ЦК України.

Рішенням Приморського районного суду
м.Одеси від 19 червня 2014 року у
задоволенні позовних вимог ПАТ
«Українська охоронна - страхова
компанія» до ОСОБА_2, за участю третіх
осіб ОСОБА_3, ТОВ «КОІНВЕСТ» про
визнання недійсним договору
обов»язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів серії АВ номер 0047096 від 03.01.2012
року відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Українська
охоронна - страхова компанія», через
представника Філіцьку О.Ю., просить
рішення суду скасувати, тому що воно
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

Справа в суді апеляційної інстанції
розглянута на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК
України у відсутності представника ПАТ
"Українська охоронно-страхова
компанія", ОСОБА_2, представника третьої
особи ТОВ "КОІНВЕСТ", які належним чином
повідомлені про час та місце судового
розгляду, що підвтерджується
повідомленнями Укрпошти про отримання
судових повісток про виклик /розписки в
матеріалалх справи/.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, заперечення на неї,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених вимог колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу та залишає рішення суду без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, колегія суддів
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог та на підставі наданих
сторонами доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об"єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Особа, яка вчиняє правочин повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання стороною /сторонами/
вимог, які встановлені статтею 203 ЦК
України на момент вчинення правочину.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
/страховик/ зобов»язується у разі
настання певної події /страхового
випадку/ виплатити другій стороні
/страхувальникові/, або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
/страхову виплату/, а страхувальник
зобов»язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Договір страхування є нікчемним або
визнається недійсним у випадках,
встановлених Цивільним Кодексом
України. Договір страхування також
визнається судом недійсним, якщо його
укладено після настання страхового
випадку, об»єктом договору страхування
є майно, яке підлягає конфіскації.
Наслідки недійсності договору
страхування визначаються відповідно
до положень про недійсність
правочинів, встановлених ЦК /стаття 998
ЦК України/.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що 05 жовтня 2011
року між ПАТ «Українська
охорона-страхова компанія» та ТОВ
«КОІНВЕСТ» було укладено договір
доручення № 17 про надання агентських
послуг у страхуванні.

Згідно пункту 1.2 розділ 2 Договору:
«Довіритель доручає, а Повірений
приймає на себе обов'язки від імені, за
дорученням, в інтересах та під
контролем Довірителя надавати
фізичним і юридичним особам страхові
послуги: укладати договори страхування
в межах повноважень, наданих
довіреністю та видавати їх
страхувальникам; приймати страхові
платежі за договорами страхування та
забезпечувати їх своєчасне та повне
перерахування Довірителю в порядку
передбаченому законодавством та цим
Договором».

Актом передачі полісів №КИ00767 від 05
жовтня 2011 року було передано ТОВ
«КОІНВЕСТ» бланки полісів цивільної
відповідальності № АВ0047001-№АВ0050000 в
кількості 3 000 екземплярів та стікерів в
кількості 3 000 екземплярів.

26.11.2012 року за вх. №10294 на адресу
позивача, ОСОБА_5 було подано заяву
(повідомлення) про
дорожньо-транспортну пригоду, яка може
бути підставою для здійснення
страхового відшкодування.

Встановлено, що 25.11.2012 року о 15 год. 30 хв.
на вул. Кільцева дорога - Жулянський
шляхопровід у м. Києві сталося
зіткнення автомобілів «Peugeot», д/н
НОМЕР_3, що належить ОСОБА_2, під
керуванням ОСОБА_5 та «NISSAN NOTE», д/н
НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6.

Постановою Солом'янського районного
суду м. Києва від 21 грудня 2012 року
ОСОБА_5 було визнано винним у скоєні ДТП
25.11.2012 року та притягнуто до
адміністративної відповідальності.

Для отримання страхового
відшкодування до страхової компанії
було надано Договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів серії АВ номер
0047096 від 03.01.2012 року, в якому зазначено,
що він був укладений між позивачем, ПАТ
«УОСК», та страхувальником - ОСОБА_2.
Згідно вказаного договору
страхувальник зобов'язався сплатити
страховий платіж 659,50 грн. та виконувати
інші умови даного договору, а страховик
відшкодувати страхувальнику збитки,
які будуть заподіяні страхувальнику
внаслідок настання страхового випадку
згідно з умовами та в порядку,
визначеними цим договором.
Забезпеченим транспортним засобом по
Договору страхування є автомобіль
«Peugeot», д/н НОМЕР_3.

Бланк вказаного договору
страхування був переданий ТОВ
«КОІНВЕСТ», згідно акту передачі
полісів № КИ00767 від 05.10.2011 року, для
подальшої реалізації.

ОСОБА_2 довіреністю від 28.09.2010 року
уповноважив ОСОБА_3 розпоряджатися
автомобілем «Peugeot», д/н НОМЕР_3 / а.с. 28/.

При цьому у довіреності вказані
повноваження ОСОБА_3, в тому числі і
право страхування, представлення
інтересів ОСОБА_2 у страхових компаніях
з усіх без винятку питань, а також право
розписуватися за нього.

На підставі цієї довіреності ОСОБА_3
протягом трьох років експлуатував
транспортний засіб автомобіль «Peugeot»,
д/н НОМЕР_3, в різних страхових
компаніях страхував відповідальність
власника цього транспортного засобу
перед третіми особами, підписував від
його імені страхові поліси, так як у
нього на це були повноваження на
підставі вказаної довіреності.

При встановлених обставинах посилання
апеляційної скарги на те, що у ОСОБА_2 не
було волевиявлення на укладання
Договору страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів серії АВ номер 0047096 від 03.01.2012
року, забезпеченим транспортним
засобом по якому був автомобіль «Peugeot»,
д/н НОМЕР_3, тому на підставі ст. ст. 203, 215
ч. 1 ЦК України договір повинен бути
визнано недійсним, є безпідставним.

Відповідно до ст. 1.1. Закону України
«Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страхувальники- юридичні
особи та дієздатні громадяни, що уклали
із страховиком договори обов»язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності за шкоду, заподіяну
життю, здоров»ю або майну третіх осіб
під час експлуатації транспортного
засобу.

Стаття 5 цього Закону визначає, що
об»єктом обов»язкового страхування
цивільно-правової відповідальності є
майнові інтереси, що не суперечать
законодавству України, пов»язані з
відшкодуванням особою,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована, шкоди, заподіяної
життю, здоров»ю, майну потерпілим
внаслідок експлуатації забезпеченого
транспортного засобу.

Договором страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів серії АВ номер 0047096 від 03.01.2012
року, застрахована цивільно- правова
відповідальність перед третіми
особами, завдана забезпеченим
транспортним засобом автомобілем
«Peugeot», д/н НОМЕР_3.

Спірний договір підписаний ОСОБА_3 на
підставі довіреності від 28 вересня 2010
року, наданій йому ОСОБА_2.

Волевиявлення ОСОБА_2 на укладання
договорів страхування встановлено
цією довіреністю.

Тому підстав, визначених ст. 203, 215 ЦК
України, на які посилається позивач в
своєму позові, для задоволення позову,
колегія суддів не вбачає.

З інших підстав позов не заявлявся та
не був предметом судового розгляду.

Посилання апеляційної скарги на те, що,
на думку позивача, підпис на спірному
договорі страхування поставлено не
керівником ТОВ «КОІНВЕСТ», а іншою
особою, не може бути підставою для
скасування рішення суду. Позивачем не
було спростовано та не доведено факт
того, що договір страхування уклала не
уповноважена особа ТОВ «Коінвест».
Крім того, позовні вимоги до
відповідача ТОВ «КОІНВЕСТ» страховою
компанією не заявлялися.

Справа розглянута судом відповідно до
вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах
заявлених вимог та на підставі
наданих сторонами доказів, які
знаходяться в матеріалах справи,
належність та допустимість яких
перевірена судом та їм надана оцінка в
рішенні суду.

Таким чином колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються та не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 305, 307, 308, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Українська
охоронна - страхова компанія», подану
через представника Філіцьку Оксану
Юріївну, відхилити.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 19 червня 2014 року залишити без
зміни.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з
дня набрання нею законної сили.

Головуючий
К.П. Мартинова

Судді
Ю.І. Кравець

О.Г. Журавльов