Справа № 236/2304/14-ц
19 грудня 2014 року Краснолиманський
міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді -
при секретарі -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Красний Лиман за
відсутністю сторін справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу
та встановлення місця проживання
дитини, суд -
08 грудня 2014 року позивач ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2
про розірвання шлюбу та встановлення
місця проживання дитини.
Позивач ОСОБА_1, будучи належним чином
повідомлена про час та місце розгляду
справи, в судове засідання не з"явилася,
однак надала суду заяву, в якій позовні
вимоги підтримала повністю та просила
справу розглянути без її участі.
Відповідач ОСОБА_2, будучи належним
чином повідомлений про час та місце
розгляду справи, в судове засідання не
з"явився, про причини своєї неявки суд
не повідомив, клопотання про розгляд
справи без його участі суду не надав.
Відповідно до ч.1 ст 124 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
заяви про розгляд справи за його
відсутністю, суд ухвалює заочне
рішення на піставі наявних у справі
доказів.

Судом встановлено, що між сторонами 11
лютого 2009 року був укладений шлюб,
зареєстрований виконавчим комітетом
Біленьківської селищної ради м.
Краматорськ Донецької області, актовий
запис № 4 (а.с.6).

Від сумісного життя сторони мають
неповнолітню дитину - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.7).

Сторони припинили шлюбні відносини з
липня місяця 2013 року з причин різних
поглядів на життя, нерозуміння одне
одного, в зв"язку з чим між сторонами
почали виникати сварки, були втрачені
почуття любові та поваги одне до
одного.

Спору щодо виховання дитини та
майнового спору сторони не мають.

Відповідно до ст.ст.104,105 СК України шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного з
подружжя на підставі рішення суду.

Згідно до ст.112 СК України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше життя подружжя і збереження
шлюбу суперечило б інтересам одного з
них, інтересам їхніх дітей, що мають
істотне значення.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що позов обгрунтований та підлягає
задоволенню у зв*язку з тим, що сторони
не підтримують шлюбні відносини,
позивач наполягає на розлученні та не
згодна на примирення. Тому суд вважає,
що подальше збереження шлюбу
суперечить інтересам сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України
позивач може відмовитися від позову, а
відповідач - визнати позов протягом
усього часу судового розгляду,
зробивши усну заяву. Якщо відмову
позивача від позову, визнання позову
відповідачем викладено в адресованих
суду письмових заявах, ці заяви
приєднуються до справи.

Але будучи належно повідомленим про
зміст позовних вимог, відповідач
взагалі не повідомив суд про свою
позицію по справі, що на погляд суду
свідчить про визнання позову.

Крім того, враховуючи те, що при
реєстрації шлюбу позивачка змінила
своє дошлюбне прізвище з "ОСОБА_1" на
"ОСОБА_1" і наполягає після розірвання
шлюбу іменуватися прізвищем "ОСОБА_1",
її клопотання слід задовольнити бо
відповідно до ст. 113 СК України особа,
яка змінила своє прізвище у зв"язку з
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу надалі іменуватися
цим прізвищем або відновити своє
дошлюбне прізвище.

При вирішенні позовних вимог в частині
встановлення місця проживання дитини,
суд враховує наступне.

Відповідно до ст.ст.11,60 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. При цьому кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

При винесення рішення відповідно до ст.
212 ЦПК України суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достовірність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Однак, дослідивши надані позивачем
докази, суд приходить до висновку, що
позивач взагалі не обгрунтував вказані
вимоги, бо не надав ні жодного доказу
для з"ясування обставин, передбачених
ст.ст.160,161 СК України, ні обгрунтування
в позовній заяві підстав звернення з
такими вимогами, більш того, навідь не
надав доказів про місце проживання
дитини та того у кого з батьків вона
перебуває на утриманні. Натомість
всупереч вказаним вимогам позивач
зазначив, що спору про місце проживання
дитини між сторонами не існує.

Тому суд вважає, що позовні вимоги
позивача в цій настині задоволенню не
підлягають як не обгрунтовані.

Керуючись ст.ст.21,24,104,105,110,112,113,160,161 СК
України, ст.ст. 10,11,60, 174, 212 - 214 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу та встановлення місця
проживання дитини задовольнити
частково.

Шлюб, зареєстрований 11 лютого 2009 року
виконавчим комітетом Біленьківської
селищної ради м. Краматорськ Донецької
області між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженкою с. Дробишеве
Краснолиманського району Донецької
області, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4,
уродженцем м. Краматорськ Донецької
області ( актовий запис № 4 ) - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити
дружині прізвище "ОСОБА_1".

В іншій частині у задоволенні позовних
вимог відмовити у зв"язку з відсутністю
підстав.

Рішення може бути оскаржено позивачем
до Апеляційного суду Донецької області
через Краснолиманський міський суд в
10-денний строк з дня його проголошення.

Рішення може бути переглянуто на
підставі заяви, поданої відповідачем
до Краснолиманського міського суду
Донецької області у 10-денний строк з
моменту отримання його копії.

Суддя -