Ухвала

іменем україни

29 травня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Колодійчука
В.М., Фаловської І.М.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до публічного акціонерного
товариства «Перший Український
Міжнародний банк», приватного
нотаріуса Миколаївського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, третя
особа - Центральний відділ державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції, про
визнання виконавчих написів такими, що
не підлягають виконанню, за касаційною
скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення
апеляційного суду Миколаївської
області від 13 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2011 року ОСОБА_4, ОСОБА_5
звернулись до суду із зазначеним
позовом, посилаючись на те, що 17 травня
2007 року між закритим акціонерним
товариством «Перший Український
Міжнародний банк» (далі - ЗАТ «ПУМБ»),
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство «Перший
Український Міжнародний банк» (далі -
ПАТ «ПУМБ»), і товариством з обмеженою
відповідальністю «Зернозбуд-К»
(далі - ТОВ «Зернозбуд-К») укладено
кредитний договір, за умовами якого
банк надав товариству кредит у розмірі
240 000 грн. зі сплатою 16,9% річних на строк
до 16 травня 2008 року. 12 червня 2007 року та
20 березня 2008 року між банком і
товариством укладено дві додаткові
угоди, згідно з умовами яких збільшено
розмір кредиту спочатку до 560 000 грн., а
потім до 675 000 грн. У рахунок
забезпечення належного виконання
боржником умов кредитного договору 18
травня 2007 року між банком і ОСОБА_4
укладено договір іпотеки, предметом
якого є квартира АДРЕСА_1, власником
якої є іпотекодавець, а також 18 травня
2007 року між банком і ОСОБА_5 укладено
договір іпотеки, предметом якого є
будинок АДРЕСА_3, належний ОСОБА_5 на
праві власності. ТОВ «Зернозбуд-К»
взяті на себе зобов'язання належним
чином не виконав, у зв'язку з чим виник
борг у розмірі 791 267 грн. 10 коп. 2 лютого
2009 року і 26 лютого 2009 року за заявою
банку приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 вчинено виконавчі
написи, за якими звернуто стягнення на
передане в іпотеку майно. На думку
позивачів приватний нотаріус не мав
права вчиняти виконавчі написи,
оскільки сума заборгованості боржника
не була безспірною, а також згідно з
постановою господарського суду
Миколаївської області від 22 жовтня 2008
року ТОВ «Зернозбуд-К» визнано
банкрутом і ліквідовано, у зв'язку з чим
у іпотекодавців відсутній обов'язок
забезпечувати кредитне зобов'язання,
крім того, на підставі рішення
Центрального районного суду м.
Миколаєва від 7 квітня 2010 року
договори іпотеки від 18 травня 2007 року,
укладені між банком і ОСОБА_4, а також
між банком і ОСОБА_5, визнано
припиненими. Ураховуючи викладене,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 просили задовольнити їх
позовні вимоги і визнати виконавчі
написи, вчинені 2 лютого 2009 року і 26
лютого 2009 року приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, такими, що не підлягають
виконанню.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 20 листопада 2013 року
позов задоволено. Визнано виконавчий
напис приватного нотаріуса
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, вчинений 2 лютого 2009
року, щодо звернення стягнення на
житловий будинок, розташований за
адресою: АДРЕСА_3, що належить на праві
власності ОСОБА_5, таким, що не підлягає
виконанню. Визнано виконавчий напис
приватного нотаріуса Миколаївського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
вчинений 26 лютого 2009 року, щодо
звернення стягнення на квартиру,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1, що
належить на праві власності ОСОБА_4,
таким, що не підлягає виконанню.
Вирішено питання розподілу судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 13 січня 2014
року рішення Центрального районного
суду м. Миколаєва від 20 листопада 2013
року скасовано та ухвалено нове
рішення, яким у задоволенні позову
ОСОБА_4, ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5
просять скасувати рішення суду
апеляційної інстанції, залишивши в
силі рішення суду першої інстанції,
мотивуючи свою вимогу порушенням судом
норм матеріального та процесуального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга не може бути
задоволена з огляду на наступне.

Згідно з частиною другою статті 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Відповідно до вимог статті 335 ЦПК
України під час розгляду справи у
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Установлено, що 17 травня 2007 року між ЗАТ
«ПУМБ» і ТОВ «Зернозбуд-К» укладено
кредитний договір, за умовами якого
банк надав, а товариство отримало у
кредит грошові кошти у розмірі 240 000 грн.
зі сплатою 16,9% річних на строк до 16
травня 2008 року.

У рахунок забезпечення належного
виконання боржником умов кредитного
договору, 18 травня 2007 року між банком і
ОСОБА_4 укладено договір іпотеки,
предметом якого є квартира АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_4 на праві власності.

Також 18 травня 2007 року між банком і
ОСОБА_5 укладено договір іпотеки,
предметом якого є будинок АДРЕСА_3,
належний ОСОБА_5 на праві власності.

12 червня 2007 року та 20 березня 2008 року
між банком і товариством укладено дві
додаткові угоди, згідно з умовами яких
збільшено розмір кредиту спочатку до 560
000 грн., а потім до 675 000 грн.

На час виникнення спірних
правовідносин борг ТОВ «Зернозбуд-К»
перед банком становить 791 267 грн. 10 коп.

Постановою господарського суду
Миколаївської області від 22 жовтня 2008
року ТОВ «Зернозбуд-К» визнано
банкрутом і відкрито ліквідаційну
процедуру.

2 лютого 2009 року приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 вчинено виконавчий
напис, щодо звернення стягнення на
житловий будинок, розташований за
адресою: АДРЕСА_3, власником якого
ОСОБА_5

26 лютого 2009 року приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 вчинено виконавчий
напис, щодо звернення стягнення на
квартиру, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1, яка належить на праві
власності ОСОБА_4

31 березня 2010 року господарським судом
Миколаївської області постановлено
ухвалу, якою ТОВ «Зернозбуд-К»
ліквідовано.

Відповідно до статті 33 Закону України
«Про іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про
нотаріат» для стягнення грошових сум
або витребування від боржника майна
нотаріуси вчиняють виконавчі написи на
документах, що встановлюють
заборгованість.

Отже, вказаними нормами передбачено
право іпотекодержателя розпочати
звернення стягнення на предмет іпотеки
на підставі виконавчого напису
нотаріуса у разі незадоволення
іпотекодавцем вимоги іпотекодержателя
про виконання порушеного боржником
зобов'язання у тридцятиденний строк,
при цьому нотаріус при вчиненні
виконавчого напису про звернення
стягнення на предмет іпотеки, не
встановлює права та обов'язки
учасників правовідносин у разі
можливого спору, а лише перевіряє
наявність документів з урахуванням
положень Переліку документів, за якими
стягнення заборгованості провадиться
у безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 29 червня 1999 року
№ 1172, за якими стягнення
заборгованості провадиться у
безспірному порядку, тобто перевіряє
щоб документи, з яких обчислена
заборгованість, не були спірними.

Відмовляючи ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у
задоволенні їх позовних вимог, суд
апеляційної інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку, що вчинення
виконавчих написів проводилось у
відповідності до вимог чинного
законодавства. Крім того, суд прийшов
також до обґрунтованого висновку, що
обов'язок позивачів по забезпеченню
виконання зобов'язання ТОВ
«Зернозбуд-К» перед банком не
припинено, оскільки на момент вчинення
спірних виконавчих написів ТОВ
«Зернозбуд-К» перебувало в процесі
ліквідації, тобто існувало, а
ліквідовано було лише 31 березня 2010
року.

Згідно зі статтею 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при
розгляді справи дотримано вимоги
закону, у зв'язку з чим колегія суддів
вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити, а рішення суду апеляційної
інстанції залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5
відхилити.

Рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 13 січня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів :

Висоцька В.С. Колодійчук В.М.
Фаловська І.М.