Справа № 149/3124/14-ц
Провадження №2/149/1026/14
Номер рядка звіту 46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.12.2014 року м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд
Вінницької області в складі:

головуючого судді Олійника І.В.

за участі секретаря Коломієць В.

прокурора - Лозінської А.В.

відповідачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
представник на підставі довіреності

представника третьої особи - Шурмана
О.В., представник на підставі
довіреності

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Хмільник матеріали
цивільної справи за позовом
Хмільницького міжрайонного прокурора
в інтересах ОСОБА_5 до Хмільницької
міської ради (відповідач 1), ОСОБА_6
(відповідач 2), ОСОБА_1 (відповідач 3),
ОСОБА_7 (відповідач 4), ОСОБА_2
(відповідач 5), третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору - Управління Держземагенства у
Хмільницькому районі Вінницької
області, Реєстраційна служба
Хмільницького міськрайонного
управління юстиції у Вінницькій
області про визнання незаконним
рішення Хмільницької міської ради,
визнання недійсними державних актів на
право власності на земельні ділянки та
скасування записів про їх державну
реєстрацію,

ВСТАНОВИВ:

Хмільницький міжрайонний прокурор в
інтересах ОСОБА_5 звернувся до
Хмільницького міськрайонного суду
Вінницької області з цивільним позовом
до Хмільницької міської ради
(відповідач 1), ОСОБА_6 (відповідач 2),
ОСОБА_1 (відповідач 3), ОСОБА_7
(відповідач 4), ОСОБА_2 (відповідач 5),
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача - Управління
Держземагенства у Хмільницькому
районі Вінницької області про визнання
незаконним рішення Хмільницької
міської ради в частині затвердження гр.
ОСОБА_2 проекту із землеустрою щодо
відведення земельної ділянки, визнання
недійсними державних актів та
скасування записів про їх державну
реєстрацію.

Позов мотивований наступним. Рішенням
Хмільницької міської ради № 248 від
29.12.1994 року ОСОБА_5 надано земельну
ділянку площею 0,2333 га. по АДРЕСА_1, для
ведення особистого селянського
господарства. Зазначене
підтверджується державним актом на
право приватної власності на землю
серії ВН №0274 від 10.01.1995 року. Пунктом 2
рішення Хмільницької міської ради № 784
від 05.07.2012 року затверджено проект із
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для розміщення присадибних
земельних ділянок, наданих фізичним
особам у приватну власність
безоплатно, з цільовим призначення для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, за рахунок земель
запасу міста по вул. Південнобузька,
громадянам ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_7,
ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9 На підставі
даного рішення вищевказаним
громадянам видано державні акти на
право власності на земельні ділянки
розташовані по АДРЕСА_1. За
результатами розгляду подання
Хмільницької міжрайонної прокуратури
рішенням 46 сесії 6 скликання
Хмільницької міської ради № 1387 від
31.10.2013 року частково скасовано п. 2
рішення Хмільницької міської ради № 784
від 05.07.2012 року, що стосується громадян
ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
оскільки надані їм у власність
земельні ділянки перетинаються з
земельною ділянкою гр. ОСОБА_5, разом з
тим не скасовано в частині
затвердження проекту із землеустрою
щодо відведення земельної ділянки гр.
ОСОБА_2 З огляду на викладене, прокурор
вважає незаконним та просить скасувати
п. 2 рішення Хмільницької міської ради
№ 784 від 05.07.2012 в частині затвердження
ОСОБА_2 проекту із землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею
0,0882 га., розташованої по АДРЕСА_6 в м.
Хмільник, визнання недійсним
державного акту та скасування запису
про його державну реєстрацію, оскільки
надана йому земельна ділянка частково
перетинається із земельною ділянкою
ОСОБА_5 Також визнати недійсними
державні акти видані громадянам
ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_7, оскільки п. 2
рішення Хмільницької міської ради № 784
від 05.07.2012 року, яким затверджувалась
технічна документація цим громадянам -
скасований. У свою чергу, гр. ОСОБА_10,
ОСОБА_9 державні акти не видавались.

В судовому засіданні прокурор, позивач
ОСОБА_5 підтримали позов з наведених в
ньому підстав.

Представник відповідача 1 в судовому
засіданні заперечувала проти
задоволення позову, зазначивши, що
міська рада не має повноважень
скасовувати своє попереднє рішення.
Також звернула увагу суду на
відсутність підстав для визнання
незаконним п. 2 рішення Хмільницької
міської ради № 784 від 05.07.2012 року щодо
затвердження технічної документації
ОСОБА_2, оскільки земельна ділянка
останнього лише на декілька метрів
перетинає земельну ділянку гр. ОСОБА_5,
а тому можливо внести зміни до
технічної документації і без
скасування рішення міської ради
усунути вказану невідповідність. Це ж
саме стосується земельної ділянки
ОСОБА_6 Також заперечила проти визнання
недійсним державних актів та
скасування записів про їх державну
реєстрацію.

Відповідач 3 у судовому засіданні
заперечував проти задоволення позову,
вказав що витратив на розробку
технічної документації значні кошти.

Відповідач 5 у судовому засіданні
заперечував проти задоволення позову,
вказавши, що існує можливість без
скасування рішення міської ради та
визнання недійсним державного акту
змінити конфігурацію земельної
ділянки яка йому надана, і лише на
декілька квадратних метрів та лише
одним краєм перетинається із земельною
ділянкою ОСОБА_5

Представник третьої особи у судовому
засіданні зазначив, що відносно
земельної ділянки ОСОБА_2 можливо
перенести конфігурацію земельної
ділянки таким чином, що вона не
перетинала земельну ділянку ОСОБА_5, що
не потребує скасування рішення міської
ради. Щодо інших, вважає, що позов
підлягає задоволенню, оскільки надані
відповідачам земельні ділянки
перетинається із земельною ділянкою
ОСОБА_5

Представник Реєстраційної служби
Хмільницького міськрайонного
управління юстиції у судове засідання
не з'явився, надав заяву про розгляд
справи у відсутності третьої особи.

Відповідач 2 у судове засідання не
з'явилась, надала заяву про визнання
позову та розгляд справи у її
відсутності.

Відповідач 4 у судове засідання не
з'явився, надав заяву про визнання
позову та розгляд справи у його
відсутності.

Про дату, час і місце розгляду справи
повідомлено завчасно і належним чином.

Суд, вислухавши думку учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
дійшов висновку, що позов задоволенню
не підлягає, враховуючи наступне.

Як встановлено судом, рішенням
виконавчого комітету Хмільницької
міської ради № 248 від 29.12.1994 року ОСОБА_5
передано безкоштовно в приватну
власність земельну ділянку 2600 кв. м. для
ведення особистого підсобного
господарства між вул. Південнобузькою
та р. П. Буг. (а.с. 25-27). На підставі
вказаного рішення гр. ОСОБА_5 отримав
державний акт серії ВН від 10.01.1995 р.,
відповідно до якого йому передано у
приватну власність земельну ділянку
площею 0,2333га. в м. Хмільник по вул.
Південнобузькій, для ведення
особистого підсобного господарства
(а.с.23).

Рішенням Хмільницької міської ради 35
сесії 4 скликання від 23.03.2006 року ОСОБА_5
надано земельну ділянку площею 1380 кв. м.
для ведення садівництва, суміжну до
присадибної, терміном до 01.04.2016 року
(а.с. 29). Рішенням 2 сесії 5 скликання
Хмільницької міської ради від 25.05.2006
року ОСОБА_5 передано земельну ділянку
площею 1200 кв.м. для ведення садівництва,
суміжну до присадибної (а.с.33).

Рішенням Хмільницької міської ради 17
сесії 6 скликання № 442 від 22.12.2011 року
надано дозвіл з урахуванням вимог
державних стандартів, норм і правил у
сфері землеустрою фізичним особам
(згідно додатку № 2) на виготовлення
проекту землеустрою, для розміщення
присадибних земельних ділянок у
приватну власність безоплатно з
цільовим призначенням для будівництва
і обслуговування житлового будинку
господарських будівель і споруд, за
рахунок земель запасу міста в масиві по
вул. Південнобузька, зокрема,
громадянам ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_9,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 (а.с. 38).

Рішенням Хмільницької міської ради 21
сесії 6 скликання № 616 від 29.03.2012 року
надано дозвіл на розроблення проектів
землеустрою щодо оформлення права
власності на земельні ділянки гр.
ОСОБА_6 (а.с. 39)

Рішенням Хмільницької міської ради 25
сесії 6 скликання від 05.07.2012 року
затверджено проект із землеустрою щодо
відведення земельної ділянки для
розміщення присадибних земельних
ділянок, наданих фізичним особам
(згідно додатку № 2) у приватну
власність безоплатно, з цільовим
призначенням для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд, за
рахунок земель запасу міста в масиві по
вул. Південнобузька та вирішено видати
державні акти на право власності на
земельні ділянки для будівництва та
обслуговування жилих будинків,
господарських будівель і споруд,
зокрема, гр. ОСОБА_1 по АДРЕСА_4, ОСОБА_7
по АДРЕСА_7, ОСОБА_6 по АДРЕСА_5, ОСОБА_8,
по АДРЕСА_3, ОСОБА_9 по АДРЕСА_2, площею
0,0700 га. кожному, ОСОБА_2 по АДРЕСА_6
площею - 0,0882 га. (а.с. 28).

Право власності на земельні ділянки
підтверджується державними актами,
зокрема, гр. ОСОБА_1 видано 17.12.2012 року
державний акт серії ЯМ № 366351 (а.с. 19), гр.
ОСОБА_2 - серії ЯМ № 211599 від 06.11.2012 року
(а.с. 20), ОСОБА_7 - серії ЯМ № 366338, ОСОБА_6 -
серії ЯМ № 366396 від 27.12.2012 року (а.с. 22).

Відповідно до листа Управління
Держземагенства у Хмільницькому
районі Вінницької області від 01.10.2014
року № 3424 повідомлено прокурора
Хмільницької міжрайпрокуратури про те,
що земельні ділянки надані ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_2
перетинають земельну ділянку надану
гр. ОСОБА_5 (а.с. 16). Листом № 4024 від 04.11.2014
року повідомлено, що гр. ОСОБА_8, ОСОБА_9
державні акти не видавались, а земельні
ділянки запроектовані, але не внесені
до Державного земельного кадастру (а.с.
54).

Рішенням Хмільницької міської ради 46
сесії 6 скликання № 1387 від 31.10.2013 року за
результатами розгляду подання
Хмільницького міжрайпрокурора про
усунення порушень вимог земельного
законодавства подання задоволено
частково, а саме скасовано п. 2 рішення 25
сесії Хмільницької міської ради 6
скликання № 784 від 05.07.2012 року що
стосується громадян та земельних
ділянок: ОСОБА_1 по АДРЕСА_4, ОСОБА_7 по
АДРЕСА_7, ОСОБА_6 по АДРЕСА_5, ОСОБА_8, по
АДРЕСА_3, ОСОБА_9 по АДРЕСА_2, площею 0,0700
га. наданих кожному, а також щодо інших
громадян (а.с. 63-64).

Схемою розташування земельних ділянок
по вул. Південнобузька (а.с. 99), листом
Управління Держземагенства у
Хмільницькому районі № 5496 від 19.12.2014
року (а.с. 121), викопіюванням з
кадастрової карти (а.с. 122),
підтверджено, що земельну ділянку
ОСОБА_5 площею 0,2333 га. для ведення
особистого селянського господарства
по вул. Південнобузька перетинають
земельні ділянки гр. ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_2, при
цьому визначено, що із земельною
ділянкою останнього площа перетину
становить 1,83 м. кв.

Частина перша статті 15 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України)
закріплює право кожної особи на захист
свого права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Положення
цієї статті базуються на нормах
Конституції України, які закріплюють
обов'язок держави забезпечувати
захист: прав усіх суб'єктів права
власності і господарювання (стаття 13),
захист прав і свобод людини і
громадянина судом (частина перша
статті 55).

Відповідно до ст. 22 Земельного кодексу
України (18.12.1990 року № 561-XIІ), чинного на
час отримання позивачем земельної
ділянки, право власності на землю
виникає після встановлення
землевпорядними організаціями меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) і одержання документа, що
посвідчує це право. Таке право,
відповідно до ст. 23 цього кодексу
посвідчується державними актами, які
видаються і реєструються сільськими,
селищними, міськими, районними Радами
народних депутатів.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_5
отримав державний акт, який
зареєстрований. Отже, право приватної
власності гр.. ОСОБА_5 на земельну
ділянку площею 0,2333 га підтверджується
державним актом серії ВН виданого
10.01.1995 року, зареєстрованого в Книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю за ВН № 0274
(а.с.23).

Відповідно до п. 7 розділу Х "Перехідні
положення" Земельного кодексу України
(№ 2768-ІІІ, який набув чинності з 01.01.2002
року) (надалі - ЗК України) громадяни , що
одержали у власність земельні ділянки
у розмірах, що були передбачені раніше
діючим законодавством, зберігають
право на ці ділянки.

Згідно із ч.3 ст. 152 ЗК України захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється шляхом:
визнання прав; відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, і запобігання вчиненню
дій, що порушують права або створюють
небезпеку порушення прав; визнання
угоди недійсною; визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування;
відшкодування заподіяних збитків;
застосування інших, передбачених
законом, способів.

У разі видання органом виконавчої
влади або органом місцевого
самоврядування акта, яким порушуються
права особи щодо володіння,
користування чи розпорядження
належною їй земельною ділянкою, такий
акт визнається недійсним (стаття 155 ЗК
України).

За положеннями глави 16 ЦК України
правочин може бути визнано недійсним з
підстав визначених законом. У випадку
визнання недійсним правочину може бути
визнано недійсними і
правовстановлюючий документ, який
посвідчує право власності на майно.

Державні акти на право власності на
земельні ділянки (на час виникнення
спірних відносин) визнавалися
документами, що посвідчують право
власності й видавалися на підставі
відповідних рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень
або цивільно-правових угод. У спорах,
пов'язаних із правом власності на
земельні ділянки, недійсними можуть
визнаватись як зазначені рішення,
угоди на підставі яких видано
відповідні державні акти, так і самі
акти на право власності на земельні
ділянки. Визнання недійсними тільки
державних актів на право власності
може мати місце уразі їх видання з
порушенням вимог закону, усупереч
рішень чи угод. У цьому разі таке
визнання є належним та самостійним
способом поновлення порушених прав у
судовому порядку. (Правова позиція
висловлена Верховним Судом України в
постанові від 26 вересня 2012 року (справа
№ 6- 103 цс 12).

Частинами 1, 2 ст. 116 ЗК України
встановлено, що громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом.
Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Стаття 125 ЗК України, в редакції чинній
на час набуття відповідачами права
власності на земельні ділянки,
визначала, що право власності на
земельну ділянку, а також право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.
Відповідачами 2,3,4,5 в порядку ст. 118 ЗК
України вищевказані земельні ділянки
приватизовані.

Отже, судом встановлено, що відповідачі
2,3,4,5 у відповідності до вищевказаних
норм, на підставі рішень Хмільницької
міської ради набули у власність
земельні ділянки та отримали державні
акти, що підтверджують їх право на ці
земельні ділянки.

У свою чергу, перелік підстав
припинення права власності на земельну
ділянку визначений ст. 140 ЗК України.
Так, підставами припинення права
власності на земельну ділянку є:
добровільна відмова власника від права
на земельну ділянку; смерть власника
земельної ділянки за відсутності
спадкоємця; відчуження земельної
ділянки за рішенням власника;
звернення стягнення на земельну
ділянку на вимогу кредитора;
відчуження земельної ділянки з мотивів
суспільної необхідності та для
суспільних потреб; конфіскація за
рішенням суду; невідчуження земельної
ділянки іноземними особами та особами
без громадянства у встановлений строк
у випадках, визначених цим Кодексом.
Указаний перелік є вичерпним.

Отже, перелік підстав припинення права
власності на земельну ділянку
визначений ст. 140 Земельного кодексу
України і є вичерпним. Такої підстави
припинення права власності на земельну
ділянку, як скасування рішення органу
виконавчої влади, на підставі якого
було видано державний акт на право
власності на земельну ділянку,
зазначеним Кодексом не передбачено.
(постанова Верховного Суду України від
12 вересня 2012 року № 6-71цс12).

Подібну по суті позицію висловив
Пленум Верховного Суду України в абз. 2
п. 8 постанови від 16 квітня 2004 року № 7
"Про практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ" (у редакції постанови
Пленуму Верховного Суду України від 19
березня 2010 року № 2), згідно з яким при
вирішенні в судовому порядку питання
про недійсність документів, виданих на
підставі переглянутого рішення органу
виконавчої влади чи місцевого
самоврядування про скасування свого
рішення, за яким земельна ділянка була
неправомірно одержана у власність чи
користування, слід враховувати Рішення
Конституційного Суду України від 16
квітня 2009 року № 7-рп (справа про
скасування актів органів місцевого
самоврядування), відповідно до п. 5
мотивувальної частини якого органи
місцевого самоврядування не можуть
скасовувати свої попередні рішення,
вносити до них зміни, якщо відповідно
до приписів цих рішень виникли
правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів, і
суб'єкти цих правовідносин заперечують
проти їх зміни чи припинення.

Звертаючись до суду з даним позовом,
прокурор в інтересах гр. ОСОБА_5 з
посиланням на рішення Хмільницької
міської ради № 1387 від 31.10.2013 року
просить скасувати лише п. 2 рішення
Хмільницької міської ради № 784 від
05.07.2012 в частині що стосується гр.
ОСОБА_2 та наданої йому земельної
ділянки.

Разом з тим, суд не приймає до уваги
рішення Хмільницької міської ради № 1387
від 31.10.2013 року, яким частково скасовано
рішення Хмільницької міської ради № 784
від 05.07.2012 року, враховуючи наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 144 Конституції
України органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими для виконання на
відповідній території. Рішення органів
місцевого самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції чи
Законом України зупиняються у
встановленому законом порядку з
одночасним зверненням до суду.

Систему та гарантії місцевого
самоврядування в Україні, засади
організації та діяльності, правового
статусу і відповідальності органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування, відповідно до
Конституції України, визначає Закон
України "Про місцеве самоврядування в
Україні".

Статтею 26 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" визначена
виключна компетенція міських рад,
повноважень, щодо скасування прийнятих
власних рішень не передбачено.

Рішенням Конституційного суду у справі
№7-рп від 16 квітня 2009 року за
конституційним поданням Харківської
міської ради щодо офіційного
тлумачення положень частини 2 ст.19, ст.144
Конституції України, ст.25, ч.14 ст.46, ч.1, 10,
ст.59 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" визначено, що
закріплені у статті 144 Конституції
України і статті 59 Закону норми про
акти органів місцевого самоврядування,
крім юридичної форми реалізації
завдань і функцій, визначають порядок
прийняття і перевірки рішень органів
місцевого самоврядування. В Законі
встановлено, що ради правомочні
розглядати і вирішувати питання,
віднесені Конституцією України та
законами України до їх відання, і що
рішення відповідної ради може бути
внесене на повторний розгляд цієї ж
ради (стаття 25, частина четверта статті
59). Конституційним Судом України було
також зазначено, що в Конституції
України закріплено принцип, за яким
права і свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави, яка відповідає
перед людиною за свою діяльність
(стаття 3) . Органи місцевого
самоврядування є відповідальними за
свою діяльність перед юридичними і
фізичними особами (стаття 74 Закону).
Таким чином, органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення. Це є "гарантією
стабільності суспільних відносин" між
органами місцевого самоврядування і
громадянами, породжуючи у громадян
впевненість у тому, що їхнє існуюче
становище не буде погіршене прийняттям
більш пізнього рішення, що
узгоджується з правовою позицією,
викладеною в абзаці другому пункту 5
мотивувальної частини Рішення
Конституційного Суду України від 13
травня 1997 року № 1-зп у справі щодо
несумісності депутатського мандата.
Ненормативні правові акти органу
місцевого самоврядування є актами
одноразового застосування, вичерпують
свою дію фактом їхнього виконання, тому
вони не можуть бути скасовані чи
змінені органом місцевого
самоврядування після їх виконання.

З системного аналізу наведених норм
чинного законодавства вбачається, що
рішення №1387 від 31.10.2013 року, не
ґрунтується на вимогах Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
та Конституції України, адже рішення
№784 від 05.07.2012 року є актом одноразового
застосування, який безпосередньо
стосується визначених в ньому
громадян, і пов'язане з реалізацією
ними прав та охоронюваних законом
інтересів, відповідно такий акт
індивідуальної дії може бути
скасований лише в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України,
правовий акт органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, який не відповідає
законові і порушує права власника, за
позовом власника майна визнається
судом незаконним та скасовується.

З підстав прийняття Хмільницькою
міською радою рішення № 1387 від 31.10.2013
року прокурор в інтересах ОСОБА_5,
просить визнати недійсними видані гр.
ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_7 державні акти та
скасувати записи про їх державну
реєстрацію. Однак, враховуючи
встановлені судом обставини ці позовні
вимоги задоволенню не підлягають. У
свою чергу, інших підстав для визнання
недійсними цих державних актів та
скасування їх державної реєстрації
прокурор, позивач не наводять.

Що стосується позовної вимоги про
визнання незаконним та скасування п. 2
рішення Хмільницької міської ради № 784
від 05.07.2012 року відносно гр. ОСОБА_2,
вказана вимога задоволенню не
підлягає. Так, з пояснень представника
Хмільницької міської ради,
представника Управління
Держземагенства у Хмільницькому
районі Вінницької області, листа
Управління Держземагенства у
Хмільницькому районі № 5496 від 19.12.2014
року, викопіювання з кадастрової карти,
а також технічної документації із
землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) гр. ОСОБА_5, встановлено, що
перетин земельних ділянок гр. ОСОБА_5 та
ОСОБА_2 складає 1,83 м. кв. При цьому,
враховуючи розміщення цих земельних
ділянок можливо внести зміни до
технічної документації та змінивши
координати земельної ділянки гр.
ОСОБА_2 усунути вказаний перетин, що не
потребує скасування вищевказаного
пункту рішення Хмільницької міської
ради. Отже, в цій частині права позивача
можливо захистити без скасування п. 2
рішення Хмільницької міської ради № 784
від 05.07.2012 року, що стосується гр. ОСОБА_2
У свою чергу, позовна вимоги про
визнання недійсним державного акта
серії ЯМ № 211599 та скасування запису про
його державну реєстрацію є похідної
від позовної вимоги викладеної в п. 1
позовної заяви, а тому також не
підлягає задоволенню.

Отже, спосіб захисту порушених прав
обраний позивачем не узгоджений із
правовими позиціями та викладеними
нормами закону.

Також суд не приймає до уваги визнання
позову відповідачами 2 та 4, оскільки це
визнання суперечить вимогам закону.

З огляду на викладене, відсутні
підстави для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 60, 88, 209, 213-215, 223, 294
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову прокурора в
інтересах ОСОБА_5 до Хмільницької
міської ради (відповідач 1), ОСОБА_6
(відповідач 2), ОСОБА_1 (відповідач 3),
ОСОБА_7 (відповідач 4), ОСОБА_2
(відповідач 5), третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору - Управління Держземагенства у
Хмільницькому районі Вінницької
області, Реєстраційна служба
Хмільницького міськрайонного
управління юстиції у Вінницькій
області про визнання незаконним п. 2
рішення Хмільницької міської ради № 784
від 05.07.2012 року в частині затвердження
ОСОБА_2 проекту із землеустрою щодо
земельної ділянки по АДРЕСА_8, визнання
недійсними державних актів на право
власності на земельні ділянки серії ЯМ
№ 366396, ЯМ № 366351, ЯМ № 366338, ЯМ № 211599
виданих відповідно ОСОБА_6, ОСОБА_1,
ОСОБА_7, ОСОБА_2 та скасування записів
про їх державну реєстрацію, - відмовити
повністю.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Вінницької області через
Хмільницький міськрайонний на протязі
10-ти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Олійник І. В.