Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22-ц/778/1703/14
Головуючий у 1 інстанції: Кляшторний
Суддя-доповідач: Крилова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 травня 2014 року
м. Запоріжжя.

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

Трофимової Д.А.

При секретарі: Камінської О.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Шевченківського районного
суду Запорізької області від 22 січня 2014
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду із вищевказаним
позовом, в якому зазначало, що
відповідно до укладеного договору №
б/н від 25.11.2005 року відповідач 25.11.2005 р.
отримав кредит у розмірі 5900,00 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36.00% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом. Періодично
відповідач користувався кредитними
коштами, але свої зобов'язання за
кредитним договором по поверненню
кредиту відповідач не виконує. У
зв'язку з цим станом на 30.09.2013 року він
має заборгованість перед позивачем у
сумі 32281,80 грн., яка складається з:
заборгованості за кредитом - 5871,00 грн.;
заборгованості по процентам за
користування кредитом - 24397,38 грн.; а
також штрафи відповідно до пункту 8.6
Умов та Правил надання банківських
послуг: штрафу в сумі 500,00 грн.
(фіксована частина), штрафу - 1513,42 грн.
(процентна складова).

На даний час відповідач продовжує
ухилятись від виконання зобов'язання і
заборгованість за договором не
погашає, що є порушенням законних прав
позивача.

Посилаючись на зазначені обставини,
просило суд, стягнути з відповідача
заборгованість за кредитним договором
№ б/н від 25.11.2005 року у сумі 32281,80 грн., а
також судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного
суду Запорізької області від 22 січня 2014
року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором № б/н від 25.11.2005
року у сумі 32281,80 грн. та понесені судові
витрати у вигляді судового збору у сумі
322,82 грн.

Не погоджуючись з рішенням районного
суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення районного суду
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Задовольняючи позов, та стягуючи з
відповідача грошові суми, в тому числі
заборгованість за кредитом та проценти
за користування кредитними коштами та
штрафи, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідачем не виконуються
обов'язки щодо повернення грошових
коштів банку, що тягне як необхідність
повернення отриманого кредиту з
відсотками за весь час користування
грошима, так і відповідальність у
вигляді штрафів.

Натомість при розгляді справи,
відповідач посилався на те, що строк
позовної давності позивачем
пропущений, що зумовлює необхідність
відмови у задоволенні позову. Суд
вважав договір пролонгованим, а отже
строк виконання основного
зобов'язання таким що не настав, тому
підстав для застосування позовної
давності, на думку суду, немає.

Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила
(ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до Правил користування
платіжною карткою, які є складовою
кредитного договору, картка діє в межах
визначеного нею строку. За таким
договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

Такої правової позиції дійшов
Верховний Суд України у постанові від 19
березня 2014 року № 6-14цс14.

Проте, вирішуючи спір, суд не з'ясував
ані строку дії картки, а отже строку дії
кредитного договору ані строку, з
якого у банку виникає право на
звернення до суду з позовом про
стягнення заборгованості за договором,
в результаті чого дійшов передчасного
висновку про задоволення позову, при
цьому помилково залишив без належної
уваги і правової оцінки заперечення
відповідача проти позову щодо
пропущення позивачем позовної
давності.

З матеріалів справи вбачається, що
договір укладений між сторонами 25
листопада 2005 року. При цьому за умовами
договору відповідач отримав кредитну
картку та зобов'язався погашати
заборгованість щомісячними платежами
в розмірі 7% від суми заборгованості.

Таким чином, відповідач мав вносити
щомісячні платежі, але не виконував
свого обов'язку; як вбачається з
наданого позивачем розрахунку,
відповідач не здійснював щомісячні
платежі, обмежувався періодичним
внесенням грошових сум через значні
проміжки часу, а останній платіж він
взагалі здійснив 18.7.2008 року.

З цього часу відповідач жодного разу не
вносив грошові кошти як на погашення
заборгованості так і на здійснення
чергових платежів.

Разом з тим, позивач не реалізував своє
право на звернення до суду в межах
позовної давності, а звернувся до суду
лише у листопаді 2013 року з значним
пропуском строку позовної давності.

Сторонами не оспорюється та
підтверджується наданою банком
інформацією з електронної бази даних,
що строк дії картки був встановлений до
листопада 2008 року. Таким чином,
посилання банку на те, що договір був
пролонгований не узгоджується з
фактичними обставинами справи.

За умовами договору (а.с.6) строк дії
кредитного ліміту відповідає строку
дії картки.

Враховуючи що з листопада 2008 року
закінчився строк дії кредитної картки,
а останній платіж відповідачем було
зроблено у липні 2008 року, є підстави
вважати, що строк позовної давності
позивачем був пропущений, що зумовлює
відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 309, 314, 316 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити.

Рішення Шевченківського районного
суду Запорізької області від 22 січня 2014
року у цій справі скасувати та ухвалити
нове рішення.

Відмовити у позові Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: