Справа № 460/4833/13
Головуючий у 1 інстанції: Варениця В.С.
Провадження № 22-ц/783/3376/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого
Зверхановської Л.Д.

суддів: Цяцяка Р.П.,
Шеремети Н.О.

секретаря: Ясиновської
Я.М.

з участю: позивача
ОСОБА_2, адвоката ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4 та
її представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Яворівського районного суду
Львівської області від 07 березня 2014
року,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Яворівського
районного суду Львівської області від
07 березня 2014 року відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та
Нагачіївської сільської ради, третя
особа - Яворівська державна
нотаріальна контора, про визначення
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що
оскаржуване рішення є необ'єктивним та
необґрунтованим, а висновки суду
першої інстанції не відповідають
зібраним по справі доказам. Наполягає
на тому, що вона мала намір прийняти
спадщину, однак через хворобу і
лікування з 14.10.2013 року по 18.10.2013 року та
відсутність свідоцтва про смерть
батька ОСОБА_6 не змогла у визначений
законом термін реалізувати своє право
на спадкування.

Просить рішення суду першої інстанції
скусати та ухвалити нове рішення, яким
повністю задовольнити позов.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги, виходячи із
наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване
рішення у повній мірі відповідає даним
вимогам.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що в
судовому засіданні не доведено, що
позивач ОСОБА_2 з поважних причин
пропустила строк для подачі заяви про
прийняття обов'язкової частки у
спадщині, вказані позивачкою причини
не є об'єктивними, непереборними та
такими, що створювали для неї істотні
труднощі для подання нотаріусу
протягом шести місяців з часу
відкриття спадщини заяви про прийняття
обов'язкової частки у спадщині після
смерті ОСОБА_6

Колегія суддів погоджується з такими
висновками районного суду, так як він
дійшов до них з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до положень ст.11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмету спору на власний розсуд.

Згідно із ст.ст.3, 4 ЦПК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом своїх порушених прав, а суд,
здійснюючи правосуддя, захищає
порушені права цих осіб у спосіб,
визначений законами України.

Перелік можливих способів захисту
міститься в ст.16 ЦК України.

Статтею 214 ЦПК України
передбачено, що суд, встановивши
фактичні обставини справи, для
вирішення спору повинен застосувати
правову норму, яка регулює виниклі
правовідносини.

Скориставшись своїм правом, позивач
просила визначити їй додатковий строк
терміном у шість місяців для подачі
заяви про прийняття спадщини за
законом після смерті батька ОСОБА_6 на
підставі ст.ст.1270, 1272 ЦК України.

Згідно із ст.1216 ЦК України спадкуванням
є перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом
або за законом(ст.1217 ЦК України).

Відповідно до ст. 1233 ЦК України
заповітом є особисте розпорядження
особи на випадок своєї смерті.

Районним судом встановлено, що згідно
свідоцтва про смерть ОСОБА_6 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Нагачів
Яворівського району Львівської
області.

Згідно заповіту, посвідченого 17.08.2005
року приватним нотаріусом
Яворівського районного нотаріального
округу, ОСОБА_6 заповів все своє майно
внучці ОСОБА_4

Згідно ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні,
неповнолітні, повнолітні
непрацездатні діти спадкодавця,
непрацездатні вдова(вдівець) та
непрацездатні батьки спадкують
незалежно від змісту заповіту,
половину частки, яка належала б кожному
з них у разі спадкування за
законом(обов'язкова частка).

На час смерті ОСОБА_6 позивач ОСОБА_2,
яка є донькою покійного, була
непрацездатною як пенсіонер по віку і
мала право на обов'язкову частку у
спадщині.

Частинами 1,2 ст.1220 ЦК України
встановлено, що спадщина відкривається
внаслідок смерті особи або оголошення
її померлою. Часом відкриття спадщини є
день смерті особи або день, з якого вона
оголошується померлою(частина третя
ст.46 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Згідно з ч.1 ст. 1269 ЦК України,
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, має подати до нотаріальної
контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1270 вказаного Кодексу
для прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини; якщо
виникнення у особи права на спадщину
залежить від неприйняття спадщини або
відмови в його прийнятті іншими
спадкоємцями, строк для прийняття нею
спадщини, встановлюється в три місяці з
моменту неприйняття іншими
спадкоємцями спадщини або відмови від
її прийняття.

Згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом
спадкоємця, що пропустив строк для
прийняття спадщини із поважної
причини, суд може визначити йому
додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Відповідно до роз'яснень, даних у п.24
постанови Пленуму Верховного Суду
України №7 від 30.05.2008 року "Про судову
практику у справах про спадкування",
вирішуючи питання про визначення особі
додаткового строку, суд досліджує
поважність причини пропуску строку для
прийняття спадщини. При цьому
необхідно виходити з того, що поважними
є причини, пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

Колегія суддів вважає, що позивачем у
порушення вимог ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК
України належними та допустимими
доказами не доведено того, що протягом
шести місяців після смерті ОСОБА_6
існували причини, пов'язані з
об'єктивними, непереборними, істотними
труднощами, які унеможливили подання
нею у нотаріальну контору заяви про
прийняття спадщини.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому підстав
для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та дотримана
процедура розгляду, передбачена ЦПК
України, а тому колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення
суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314
ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Яворівського районного суду
Львівської області від 07 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: