22-ц/772/3952/2014Головуючий в суді першої
інстанції Іщук Т. П.Категорія
5Доповідач Ковальчук О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Вінницької області в складі :

головуючого: Ковальчука О.В.,

суддів : Медяного В.М., Пащенко Л.В.

при секретарі : Агеєвій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод
у здійсненні права користування та
розпорядження власністю,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 28 листопада 2014
року у цій справі,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із вказаним позовом, мотивуючи
свої вимоги тим, що йому на праві
власності належить будинок по АДРЕСА_1
та земельна ділянка площею 0,0413 га. за
тією ж адресою. У вказаному будинку
проживає також відповідач, який є його
сином, але не є членом його сім'ї.
Позивач позбавлений можливості
користуватись своїм будинком, оскільки
відповідач користується майже всім
будинком на власний розсуд, при цьому
капітально закрив двері з кімнати 1-3 до
кімнати 1-4, а позивачеві виділив
кімнату площею 10 кв.м., чим позбавив
його можливості користуватись
будинком, опаленням. Незважаючи на те,
що ОСОБА_3 був притягнутий до
кримінальної відповідальності за
невиконання рішення, він продовжує
порушувати права позивача. Тому,
вважаючи свої права порушеними, ОСОБА_2
просив усунути перешкоди у
користуванні та розпорядженні
будинком шляхом відкриття дверей з
кімнати 1-3 до кімнати 1-4, попередити
відповідача про недопущення порушень
прав власника, а у разі їх порушення -
про виселення без надання іншого житла.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 28 листопада 2014
року вказаний позов задоволено
частково, вирішено усунути ОСОБА_2
перешкоди в користуванні та
розпорядженні належному йому на праві
власності будинком АДРЕСА_1 шляхом
відкриття дверей з кімнати 1-3 площею 10,0
кв.м. до кімнати 1-4 площею 9,6 кв.м. У
задоволенні решти вимог - відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Не погодившись з ухваленим рішенням,
відповідач, посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
в апеляційній скарзі просить скасувати
оскаржуване рішення в частині
задоволення позовних вимог та ухвалити
нове, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, вважає, що апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду
залишити без змін, виходячи з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може буди скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_2
згідно із договором дарування від 21
жовтня 1977 року, посвідченого старшим
державним нотаріусом Першої
Вінницької державної нотаріальної
контори ОСОБА_4 за реєстровим номером
4-1217, на праві власності належить
будинок по АДРЕСА_1 (а.с.4-5). Відповідно
до державного акту серії ЯБ № 666526,
виданого 13 квітня 2006 року на підставі
рішення виконкому Вінницької міської
ради від 27 листопада 1998 року № 1491 та
рішення міської ради від 02 грудня 2005
року №1616 ОСОБА_2 також належить на
праві власності земельна ділянка,
площею 0,0413 га по вказаній адресі для
будівництва житлового будинку,
господарських будівель і споруд (а.с. 10).

Вказаний будинок складається з кухні
1-1, кімнати 1-2, кімнати 1-3, кімнати 1-4 та
тамбура І (технічний паспорт
виготовлений станом на 14 січня 1998 року)
(а.с. 6-9).

У будинку зареєстровані позивач,
відповідач та малолітня донька
відповідача. Сторони визнають, що
позивач проживає в кімнаті 1-3 площею 10,0
кв.м., вихід на вулицю з якої можливий
через незакінчену прибудову. Суміжні
двері до іншої кімнати (1-4) закриті
(запінені монтажною піною).

Спір між сторонами щодо користування
будинком існує тривалий час. Рішенням
Замостянського районного суду м.
Вінниці від 21 вересня 2012 року за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення
перешкод у здійсненні права
користування та розпорядження
будинком, яке залишено без змін ухвалою
Апеляційного суду Вінницької області
від 15 жовтня 2012 року, позов задоволено
частково, зобов'язано ОСОБА_3 не чинити
перешкоди ОСОБА_2 у користуванні
зазначеним будинком та зобов'язано
його відкрити двері з кімнати 1-3 до
кімнати 1-4 (а. с. 37-39). Дане рішення не
виконано. ОСОБА_3 притягнутий до
кримінальної відповідальності за
умисне невиконання цього судового
рішення.

Виконавче провадження з примусового
виконання зазначеного рішення суду
закінчено відповідно до п.11 ч.1 ст.49
Закону України «Про виконавче
провадження (у разі неможливості
виконання рішення без участі боржника),
про що свідчить ухвала Вінницького
міського суду Вінницької області від 5
вересня 2014 року за скаргою ОСОБА_2 на
дії державного виконавця щодо
винесення постанови про закінчення
виконавчого провадження (а.с. 56-57).

Встановивши вказані обставини
справи та оцінивши докази, які їх
підтверджують, у їх сукупності, суд
першої інстанції, керуючись ст.ст. 317, 319,
321, 346, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України,
дійшов вірного висновку про
задоволення позову в частині усунення
позивачу перешкод у користуванні та
розпорядженні належному йому на праві
власності будинком АДРЕСА_1 шляхом
відкриття дверей з кімнати 1-3 площею 10,0
кв.м. до кімнати 1-4 площею 9,6 кв.м.

Рішення суду в частині відмови у
задоволенні вимоги щодо попередження
відповідача про недопущення порушень
прав позивача в подальшому ніким не
оскаржено, а тому відповідно до
положень ст. 303 ЦПК України не підлягає
перевірці щодо його законності та
обґрунтованості.

Доводи апеляційної скарги щодо
тотожності даної позовної заяви ОСОБА_2
та позову у 2012 році не можна вважати
обґрунтованими, оскільки, як вірно
зазначив суд першої інстанції,
позивачем в 2012 році був обраний спосіб
захисту порушеного права шляхом
зобов'язання відповідача не чинити
перешкоди в користуванні майном,
натомість даний позов пред'явлено з
вимогою про усунення перешкод в
користуванні майном, а тому позовні
вимоги не є тотожними. Крім того, новою
підставою позову є те, що рішення суду
від 21 вересня 2012 року так і не виконано,
а порушення прав позивача триває.

Доводи апеляційної скарги про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального права не
можна визнати обґрунтованими, оскільки
вони не містять посилань у чому
конкретно полягає неправильне
застосування судом норм матеріального
права і які саме правові норми повинні
були бути застосовані.

Всі інші доводи апеляційної скарги
фактично зводяться до іншої оцінки
доказів, ніж зроблена судом та іншого
тлумачення норм матеріального права,
але не дають підстав для висновку про
незаконність та необґрунтованість
оскарженого рішення, а тому вони не
можуть бути взяті до уваги колегією
суддів.

Враховуючи викладене та відповідно до
положень ст. 308 ЦПК України вказану
апеляційну скаргу слід відхилити, а
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 28 листопада 2014
року - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 308, 314, 315, 319, 324, 325 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити,
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 28 листопада 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення. На ухвалу може бути
подана касаційна скарга до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий : О.В.
Ковальчук

Судді : В.М.
Медяний

Л.В. Пащенко