Справа № 729/365/14 Провадження №
22-ц/795/1168/2014 Головуючий у I інстанції -
Булига Н. О. Доповідач - Горобець Т.
В.Категорія - цивільна
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Горобець Т.В. ,

суддів Скрипки А.А.,
Хромець Н.С.

при секретарі -
Мартиновій А.В.

за участі відповідачки
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Бобровицького районного
суду Чернігівської області від 23
квітня 2014 року по справі за позовом
Бобровицької районної державної
адміністрації (орган опіки і
піклування) в особі служби у справах
дітей райдержадміністрації в
інтересах малолітнього ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про позбавлення батьківських
прав ,

В С Т А Н О В И В
:

03 квітня 2014 року Бобровицька районна
державна адміністрація, як орган опіки
та піклування, діючи в інтересах
малолітнього ОСОБА_2, звернулась з
позовом до ОСОБА_1 про позбавлення її
батьківських прав у зв"язу з тим, що
відповідачка ухиляється від виконання
батьківських обов"язків, зловживає
спиртним, не забезпечує належного
догляду за дитиною, що становить
загрозу для її життя і здоров"я, веде
маргінальний спосіб життя, який не
сприяє належному вихованню, моральному
і духовному розвитку малолітньої
дитини. Одночасно, в позові
ставилось питання зобов"язати ОСОБА_1
сплачувати на користь органу опіки та
піклування аліменти у розмірі 1/4
частини усіх видів заробітку.

Рішенням Бобровицького районного суду
Чернігівської області від 23 квітня 2014
року позов задоволено повністю, а також
вирішено передати малолітнього ОСОБА_2
органу опіки та піклування
Бобровицької райдержадміністрації.

З рішенням суду першої інстанції не
погодилась ОСОБА_1, вважаючи його таким,
що ухвалене при неповному з"ясуванні
обставин справи. Зокрема вказує, судом
не було враховано, що після смерті
свого чоловіка вона опинилась у
скрутному матеріальному і моральному
становищі, не змогла достатньо
приділяти уваги сину, забезпечити
належні умови проживання, будинок,
який залишився після смерті чоловіка,
потребує значного ремонту.

Також, апелянт зазначає, що вона
усвідомила свої помилки, змінила
спосіб життя, місце проживання,
пролікувалась від алкогольної
залежності, впевнена, що зможе
забезпечити сину нормальні умови
проживання, виховання та розвитку і
бажає цього.

Орган опіки та піклування Бобровицької
райдержадміністрації у письмових
запереченнях на апеляційну скаргу
просить її відхилити, зазначаючи, що
відповідачка не змогла забезпечити
належні умови проживання та виховання
і розвитку дитини, незважаючи на
постійний контроль та супровід збоку
районного центру соціальних служб, не
піклувалась дитиною, не працювала,
зловживала спиртним. Рішення суду
вважає законним.

У судовому засіданні ОСОБА_1
апеляційну скаргу підтримала,
пояснила, що має щире бажання сама
виховувати сина, її поведінка останнім
часом була пов"язана з скрутною
ситуацією, як моральною так і
матеріальною, в якій вона опинилась
після смерті чоловіка. Але, на даний
час, спиртного не вживає, співмешканця,
з яким раніше проживала, залишила,
проживає у будинку, який винаймає, у
господарстві має домашню птицю,
обробляє город. Дитину, яку орган опіки
та піклування помістив до районної
лікарні, вона постійно відвідує,
забезпечує необхідним харчуванням,
фруктами, соками, іграшками та
предметами гігієни. На підтвердження
доводів апеляційної скарги надала суду
довідку з Чернігівського обласного
наркологічного диспансеру про
проведене лікування препаратом „
Блок-ін"єкція", строком на три роки,
довідку районної лікарні про
здійснення належного догляду за
дитиною, Акт депутатів сільської ради
від 26.05.2014 року про стан будинку та
житлові умови проживання ОСОБА_1 за
новою адресою з присадибною земельною
ділянкою, яка частково обробляється.

Допитана у судовому засіданні за
клопотанням відповідачки її сусідка
та кума ОСОБА_4 пояснила, що знає
відповідачку давно, вважає себе також
відповідальною за долю хрещеного сина -
ОСОБА_2, упевнено стверджувала, що
відповідачка зможе забезпечити
належні умови проживання, розвитку та
виховання своєї дитини. Відповідачку
знає давно , її поведінка не викликала
ніяких нарікань. Але, коли ОСОБА_1
перейшла проживати до іншого чоловіка,
а її чоловік помер, поведінка змінилась
на гірше. Дійсно вживали разом з
співмешканцем та його друзями спиртне,
дитиною належним чином не опікувалась,
хоча, в цілому, дитина була охайною,
нагодованою. До лікарні, де зараз
перебуває дитина за рішенням органу
опіки та піклування, відповідачка
постійно навідується, забезпечує сина
всім необхідним. Також свідок
повідомила, що дитина здорова, інших
захворювань, крім застуди, не має, стан
її здоров"я не викликає занепокоєння.
Під час перебування у лікарні,
оглядалась лікарями, серйозних
захворювань не виявлено.

Також повідомила суд, що вона особисто
контролює поведінку ОСОБА_1, допомогла
їй пролікуватись, орендувати житло,
змінити місце проживання, вести
домашнє господарство, на майбутнє, має
намір допомогти ОСОБА_1
працевлаштуватись, а дитину влаштувати
у дитячий заклад. Отже, вважає, що суд
має надати матері шанс самій
виховувати та ростити свою дитину.

У судове засідання представник органу
опіки та піклування не з"явився, просив
справу розглядати без його участі,
врахувати письмові заперечення на
апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_1 та свідка , дослідивши
матеріали справи та додатково надані
документи апелянтом, обговоривши
доводи апеляційної скарги та
перевіривши законність рішення суду
першої інстанції відповідно до вимог
ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду має бути законним та
обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону рішення суду
першої інстанції від 23 квітня 2014 року
не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, проаналізувавши досліджені
докази, дійшов висновку, що позивачем
доведено доцільність позбавлення
ОСОБА_1 батьківських прав, та виходив з
того, що мати малолітнього ОСОБА_2 -
відповідачка ОСОБА_1 ухиляється від
виконання своїх батьківських
обов"язків, не забезпечує належних умов
життя своєї малолітньої дитини у
побуті, не слідкує за здоров"ям дитини,
кошти, що отримує від держави на дитину
використовує не за призначенням,
проживає із співмешканцем та зловживає
алкогольними напоями.

Проте, з таким рішенням не може
повністю погодитись апеляційний суд
виходячи з наступного.

У рішенні відсутнє посилання на
конкретний пункт частини першої ст. 164
СК України, яким керувався суд,
задовольняючи позов, обмежившись
загальним посиланням на ст. 164 СК
України. При цьому, жодної із тих
вичерпних обставин, які зазначені у ч.1
ст. 164 СК України, як такі, що являються
підставою для позбавлення
батьківських прав, судом у рішенні не
зазначено.

Апеляційним судом встановлено, що
ОСОБА_1 є матір"ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
батько дитини у свідоцтві про
народження зазначений із слів матері (
а.с.11).Станом на 26.03.2014 року проживала у
будинку співмешканця за адресою
АДРЕСА_1 без паспорта та реєстрації
місця проживання за вказаною адресою,
старший син ОСОБА_6 проживав та
навчався Старобасанській
школі-інтернаті.

Ще до народження дитини з 12.06.2012 року
сім"я ОСОБА_1 була поставлена на
районний облік сімей (осіб), які
опинилися у складних життєвих
обставинах Бобровицького районного
Центру соціальних служб для сім"ї,
дітей та молоді, взята під соціальний
супровід. З допомогою центру
відповідачка отримала паспорт, стала
на медичний облік у зв"язку з
вагітністю, але, після народження сина,
у зв"язку з минуванням потреби супровід
завершено 09.01.2013 року. 17.07.2013 року
комісією з питань захисту прав дитини
Бобровицької РДА сім"ю вдруге взято під
супровід соціальної служби з метою
сприяння в отриманні паспорту,
призначенні та отриманні матеріальної
допомоги у зв"язку з народженням дитини
та профілактики безвідповідального
батьківства, оскільки ОСОБА_1 не
належним чином виконувала свої
батьківські обов"язки - зловживала
спиртним, не приділяла необхідної
уваги дитині та попереджено про
адміністративну відповідальність за
неналежне виконання батьківських
обов"язків по відношенню до сина( а.с.15).

В результаті профілактичних заходів
поведінка ОСОБА_1 покращилась і її
соціальний супровід був завершений
20.01.2014 року.

24.03.2014 року комісією Н.Басаньської
сільської ради проведено обстеження
матеріально-побутових умов проживання
ОСОБА_1 та встановлено, що вона
проживала у будинку співмешканця по
АДРЕСА_1 без реєстрації, площа будинку 70
м2, має три кімнати, перебуваючи у
декретній відпустці по догляду за
малолітнім ОСОБА_2 ,ІНФОРМАЦІЯ_1, не
належним чином виконувала свої
обов"язки. На час обстеження комісією
знаходилась у стані алкогольного
сп"яніння, у будинку холодно, продуктів
харчування не було, посуд брудний,
дитина на вигляд здавалась хворою (
а.с.8).

Новобасанська сільська рада прийняла
рішення № 30 від 26 березня 2014 року -
відібрати у ОСОБА_1 малолітнього сина
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв"язку з
загрозою його життю та здоров"ю. А
також вирішено підготувати всі
необхідні документи для позбавлення
ОСОБА_1 батьківських прав (а.с.5).

Висновком органу опіки та піклування
Бобровицької районної державної
адміністрації від 28.03.2014 року на
підставі обставин, встановлених
комісією сільської ради 24.03.2014 року,
характеристики сільської ради від
27.03.2014 року, у якій зазначено, що ОСОБА_1
не працює, зловживає алкогольними
напоями, веде бродячий спосіб життя,
вихованням та утриманням малолітньої
дитини не займається, не контролює стан
здоров"я дитини, було визнано за
доцільне позбавити ОСОБА_1
батьківських прав, так як вона порушує
вимоги ст.150,155 СК України.( а.с.4).

Крім того, апеляційним судом також
встановлено, що на обліку у нарколога
ОСОБА_1 не перебуває( а.с.13), після
рішення виконавчого комітету
Новобасанської сільської ради від
26.03.2014 року ставлення ОСОБА_1 до своїх
батьківських обов"язків змінилось,
вона постійно перебуває біля дитини у
районній лікарні, куди дитину
тимчасово було поміщено після
відібрання у матері ( а.с.18), забезпечує
дитину предметами гігієни, дитячим
харчуванням, фруктами, соками,
іграшками ( а.с.55). Крім того, 05.05.2014 року
пройшла лікування у КП „Чернігівський
обласний наркологічний диспансер»
шляхом введення препарату
„Блок-інєкція" терміном на три роки (
а.с.42). Також, змінила місце проживання,
житлово-побутові умови покращила,
обробляє земельну ділянку біля
будинку, про що свідчить акт комісії (
а.с.56), припинила стосунки з
співмешканцем та особами, з якими
вживала спиртні напої.

Встановлені обставини свідчать про те,
що ОСОБА_1 вже на момент до розгляду
справи у суді першої інстанції
частково змінила свою поведінку та
ставлення до батьківських обов"язків і
має щире бажання сама виховувати
власну дитину, створивши для цього
необхідні умови.

Відповідно до п.п. 15,16,18 постанови
Пленуму Верховного Суду України" №3 від
30 березня 2007 року "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і
позбавлення батьківських прав" ,"...
позбавлення батьківських прав, що
надані батькам до досягнення дитиною
повноліття і ґрунтуються на факті
спорідненості з нею, є крайнім заходом
впливу на осіб, які не виконують
батьківських обов"язків, а тому,
питання про його застосування слід
вирішувати лише після повного,
всебічного, об"єктивного з"ясування
усіх обставин справи... „Ухилення
батьків від виконання своїх обов"язків
має місце, коли вони не піклуються про
фізичний і духовний розвиток дитини,
її навчання, підготовку до
самостійного життя, зокрема: не
забезпечують необхідного харчування,
медичного догляду, лікування дитини, що
негативно впливає на її фізичний
розвиток, як складову виховання; не
спілкуються з дитиною, в обсязі,
необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей ; не сприяють
засвоєнню дитиною загальновизнаних
норм моралі; не виявляють інтересу до
її внутрішнього світу, не створюють
умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так
і у їх сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними виконання
своїх батьківських обов"язків".

Проте, на зазначене, суд першої
інстанції уваги не звернув, що призвело
до ухвалення рішення, яке на думку
апеляційного суду не можна вважати
єдиним можливим заходом забезпечення
захисту інтересів дитини.

Відповідно до п.1,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України,
апеляційний суд скасовує рішення суду
першої інстанції та ухвалює нове
рішення, якщо буде встановлено, що
рішення ухвалене при неповному
з"ясуванні обставин справи та з
порушенням або при неправильному
застосуванні норм матеріального або
процесуального права.

Враховуючи, що зазначене вище неповне
з"ясування обставин справи та
неправильне застосування норм права,
призвело до ухвалення помилкового
судового рішення, апеляційний суд
вважає за необхідне скасувати таке
рішення з ухваленням нового рішення по
суті спору.

Ухвалюючи нове рішення, зважаючи на те,
що позбавлення батьківських прав є
крайнім заходом, та на роз"яснення
пункту 18 вищенаведеної постанови
Верховного Суду України, апеляційний
суд вважає за можливе, відмовити у
задоволенні позову, попередивши ОСОБА_1
про необхідність змінити ставлення до
виховання дитини , поклавши на орган
опіки та піклування контроль за
виконанням відповідачкою своїх
батьківських обов"язків.

Керуючись ст.ст. 209,218, 303, 307,п.1,4 ч.1 ст. 309,
ст..314, 316, 317, 319 ЦПК України, ст.164 СК
України, апеляційний суд,

В И Р І Ш И
В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
.

Рішення Бобровицького районного суду
Чернігівської області від 23 квітня 2014
року скасувати.

У задоволенні позову Бобровицької
районної державної адміністрації
(орган опіки і піклування) в особі
служби у справах дітей
райдержадміністрації в інтересах
малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
позбавлення батьківських прав,
відмовити.

Попередити ОСОБА_1 про те, що у разі
продовження протиправної поведінки
вона буде позбавлена батьківських
прав, а дитина у неї буде відібрана.

Органу опіки та піклування забезпечити
здійснення постійного контролю за
належним виконанням ОСОБА_1 своїх
батьківських обов"язків.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:Судді: